Житомирський апеляційний суд
Справа №272/1236/18 Головуючий у 1-й інст. Брагін В. І.
Категорія 47 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Микитюк О.Ю., Павицької Т.М.

з участю секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 272/1236/18 за позовом ОСОБА_1 до Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Червоненська селищна рада Андрушівського району Житомирської області про визнання неправомірною відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобовязання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Брагіна В.І. у м. Андрушівці,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила визнати неправомірною відмову Андрушівської РДА в Житомирській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобовязати Андрушівську РДА в Житомирській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі їй у власність, що перебуває під фруктовим садом, який знаходиться за межами села Забара Андрушівського району і який їй належить на підставі Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ЖИ-6 № 017554 від 29.01.2014.

В обґрунтування вимог зазначила, що відповідно до акта приймання-передачі від 15.04.2011 вона отримала виділене в натурі майно пайового фонду КСП «Нива», серед іншого і фруктовий сад вартістю 5000 грн, який до теперішнього часу вона використовує за призначенням. Згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ЖИ-6 № 017554 від 29.01.2014 вона має право на частку у пайовому фонді майна КСП «Нива» с. Забара Андрушівського району у розмірі 79 276, 00 грн., що становить 0,128 % пайового фонду майна КСП «Нива с. Забара Андрушівського району». Вказала, що у травні 2018 року з метою оформлення права власності на земельну ділянку під фруктовим садом вона звернулася до Андрушівської райдержадміністрації із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, проте отримала відмову від 07.06.2018 за вих.№В-222/01, яка мотивована тим, що надання такого дозволу неможливе, оскільки вона (позивачка) не є членом КСП «Нива». Вважає таку відмову незаконною, оскільки, на її думку, вона є власником майнового паю у вигляді різновиду сільськогосподарських угідь, а не будь-якого іншого майна (в даному випадку фруктового саду, що є невідємною частиною земельної ділянки і розглядається як сільськогосподарське угіддя) згідно договору купівлі-продажу, а тому просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що відповідач, відмовляючи у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, посилався на те, що вона не є членом КСП «Нива». Саме із цих підстав нею оскаржувалась до суду зазначена відмова, проте суд розглянув позов зовсім з інших підстав, ніж ті, що були предметом спору. Зазначає, що її членство в КСП не має значення, оскільки вона придбала майновий пай, в тому числі і фруктовий сад, у іншого товариства на підставі цивільно-правової угоди. Наголошує, що свої доводи обгрунтовує приписами ст.ст.3,5 Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та вважає, що на підставі зазначеного закону на відповідача покладено обовязок вирішити спірне земельне питання.

Андрушівською районною державною адміністрацією до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1, в якому райдержадміністрація просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін. Зокрема, зазначає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не відповідає дійсним обставинам справи. Вказує, що земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), проте ОСОБА_1 не надала жодного правовстановлюючого документу, який би посвідчував її право на земельну частку (пай). Вважає, що позивач може набути право власності в натурі на частину саду лише зі згоди всіх співвласників земельних часток (паїв), у частковій власності яких залишено багаторічні насадження у розмірі 26,7 га. З огляду на наведене зазначає, що у Андрушівської райдержадміністрації не було жодного законодавчого права задовольнити заяву позивача.

В суді апеляційної інстанції Червоненський селищний голова ОСОБА_2 (представник третьої особи) проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення. Надав пояснення аналогічні тим, що викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Позивач та відповідач до апеляційного суду не зявились, заяв та клопотань не направляли.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно договору купівлі-продажу частки майнового паю від 15.04.2011 ТОВ «СП «СПІКА» в особі директора ОСОБА_3 продало ОСОБА_1 0,128 % пайового фонду майна КСП «Нива» с. Забара Андрушівського району Житомирської області (а.с. 14-15).

Відповідно до п.2 Договору право продавця на пайовий фонд майна КСП «Нива» підтверджується Свідоцтвом серії ЖИ-6 №017553, виданим 06.07.2009 Забарською сільською радою Андрушівського району, частка якого визначена в розмірі 0,904 відсотка на суму 560348 грн.

Продаж 0,128 відсотків пайового фонду майна КСП «Нива» за домовленістю сторін вчинено на суму в 30 000грн (п.4 Договору).

Відповідно до п. 10 зазначеного Договору пайовий фонд КСП «Нива» в розмірі 0,128 відсотків складається з виділеного в натурі нерухомого майна ( молокопункт, кормокухня, телятник, водонапірна башня, конюшня (вівчарня), корівник з молочним блоком) та рухомого майна «фруктовий сад» залишковою вартістю 5 000грн. (а.с.14).

Зазначений договір купівлі-продажу частки майнового паю укладено між сторонами у простій письмовій формі.

Майно, вказане в договорі купівлі-продажу, передано покупцю згідно акта приймання-передачі від 15.04.2011 (а.с.10).

В подальшому, ОСОБА_1 отримала Свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 № 017554 від 29.01.2014, згідно якого вона має право на частку у пайовому фонді майна КСП «Нива» с. Забара Андрушівського району у розмірі 79 276, 00 грн або 0,128 відсотків (а.с. 9).

Зазначений правовстановлюючий документ ніким не оспорений та є чинним.

8 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Андрушівської районної державної адміністрації Житомирської області із заявою про надання дозволу на розробку Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у спільну власність, орієнтовною площею 26,7 га, що знаходиться на території Червоненської обєднаної територіальної громади (Забарська сільська рада) Андрушівського району (за межами населеного пункту), на якій розташовані багаторічні насадження (фруктовий сад), частка якого в розмірі 235/322 на суму 5000 грн належить їй на праві спільної часткової власності (а.с. 49 зворот).

07 червня 2018 року за №В-22201 ОСОБА_1 отримала від Андрушівської районної державної адміністрації письмове повідомлення про розгляд її заяви із зазначенням того, що відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства. Оскільки ОСОБА_1 не є членом КСП «Нива», тому немає підстав для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення згаданої земельної ділянки та передачі її у власність останньої (а.с.49).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набула право власності не на земельну частку (пай), а на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства у пайовому фонді майна КСП «Нива» с. Забара, а тому у відповідача не було підстав для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобовязання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції правильним з огляду на таке.

Як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі позивач посилається, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, на приписи ст.ст.3,5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» , відповідно до яких визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Так, підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. При цьому сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації за межами населених пунктів.

А тому позивач вважала, що на відповідача покладено обовязок вирішити спірне земельне питання.

Разом з тим ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Також документами, що посвідчують право на земельну частку (пай) також є : свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 3 зазначеного Закону особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості) подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості).

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 04.04.2018 №32-6-0.20-79/101-18 направленого голові Андрушівської районної державної адміністрації земельна ділянка, яку просить виділити у власність позивач, розташована за межами с. Забара Андрушівського району. Відповідно до розробленої «проектно-технічної документації по організації території земельних часток (паїв)на виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам за рахунок земель колективної власності реформованого КСП «Нива» Забарської сільської ради Андрушівського району Житомирської області» та розпорядження голови районної державної адміністрації №517 від 14.10.2002 дана земельна ділянка загальною площею 26,7 га знаходиться у спільній власності співвласників земельних часток (паїв), категорія земель землі сільськогосподарського призначення, угіддя багаторічні насадження (сад) (а.с.58).

Відтак встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться у власності співвласників земельних часток (паїв).

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується самою ОСОБА_1, що вона ніколи не була членом колективного сільськогосподарського підприємства, права на земельну частку (пай) не має.

А тому підстав для задоволення позову ОСОБА_1, у обраний нею спосіб, не було, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Звертаючись до суду з позовом, позивач навела низку правових актів і законодавчих норм, які у своїй сукупності (загалом) не є правовими підставами предявленого позову, а швидше містять аналіз застосування норм права.

При цьому позивач наводить правові норми, які не узгоджуються з її вимогами. Так, посилаючись на п. 21 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 №177, позивач вказує, що багаторічні насадження віднесено до переліку майна, що не підлягає паюванню. Разом з тим посилається на те, що нею придбано за договором купівлі-продажу сад фруктовий, як майновий пай.

У позовній заяві позивач просить врахувати правову позицію, висловлену Верховним Судом України при розгляді справи №6-14цс15 від 25 лютого 2015 року.

У вказаній правовій позиції суд зазначає, що згідно із частиною першою статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки, виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно із положеннями частини другої статті 22, статті 19 ЗК України багаторічні насадження це різновид сільськогосподарських угідь, що відносяться до земель сільськогосподарського призначення.

Відповідно до частини другої статті 79 ЗК України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться.

Згідно із частиною третьою статті 373 ЦК України право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

У правовідносинах, що склалися між реорганізованим сільськогосподарським підприємством та громадянином, багаторічні насадження не можуть розглядатися, як окремий об'єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки.

Тобто, у зазначеній постанові касаційний суд дійшов висновку про те, що при переході права власності на земельну ділянку до власника переходить й право власності на багаторічні насадження, що розташовані на земельній ділянці, тому при укладені договору купівлі-продажу товариство не мало права на розпорядження багаторічними насадженнями.

Отже, зазначена правова позиція стосується інших обставин справи, а саме переходу права власності на багаторічні насадження до власника земельної ділянки, а не набуття права власності, у даному випадку, на земельну частку (пай) власника багаторічних насаджень.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм чинного цивільного матеріального та процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11.01.2019.

Головуючий Судді