Ухвала

Іменем України

15 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 761/20399/19

провадження № 61-19826ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «ДКП Тріада», ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лігун Андрій Іванович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дочірнього підприємства «ДКП Тріада», ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лігун Андрій Іванович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

У червні 2019 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитловий будинок (літ. В) на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0; заборони проведення реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно нежитлового будинку (літ. В) на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0; заборони ОСОБА_1 передавати до статутного фонду (капіталу), як внесок у спільну діяльність, в іпотеку, оренду, позику або інше користування чи обтяження будь-яким іншим способом нежилого будинку (літ. В) на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме майно, зокрема, нежитловий будинок (літ. В) на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

У іншій частині вимог заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із положеннями частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Дослідивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням наступного.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного провадження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового будинку (літ. В) на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0 та скасування державної реєстрації права власності на цей будинок.

03 вересня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироненко О. Ф. на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат» було накладено заборону на відчуження нежитлового будинку (літ. В) на АДРЕСА_1 , який належить Дочірньому підприємству «ДКП Тріада». Незважаючи на заборону відчуження спірного нежитлового будинку, відповідачами в порушення вимог чинного законодавства України укладено договір купівлі-продажу спірного будинку.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_2 зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначено, що між сторонами дійсно існує спір, томунаявні підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, зокрема, нежитловий будинок (літ. В) на АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0. При цьому суди попередніх інстанцій виходили з існування реальної загрози того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити в майбутньому виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а тому вжиття заходів забезпечення позову виключить подальший перепродаж об`єкта нерухомості та забезпечить фактичне виконання рішення суду.

Крім того, вжиті заходи забезпечення позову є співмірними із вимогами, заявленими позивачем.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, застосувавши правильно положення статей 149, 150, 152, 158 ЦПК України, дійшли обґрунтованого висновку про часткове забезпечення позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, то колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною другою статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «ДКП Тріада», ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лігун Андрій Іванович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Ю. В. Черняк

І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець