справа № 753/3326/17 головуючий у суді І інстанції Коренюк А.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Суханової Є.М.,
з участю секретаряМариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2007 року, яке набуло чинності, ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати позивачу аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2007 року, й до досягнення дитиною повноліття. Проте, ОСОБА_2 зазначене рішення суду повністю не виконується, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по аліментам станом на 19 лютого 2016 року у розмірі 102 498 грн. 08 коп., відповідно, розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з жовтня 2008 року по лютий 2016 року становить 186 228 грн. 60 коп., що й стало підставою звернення до суду з цим позовом.Тому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь за період з жовтня 2008 року по лютий 2016 року 186 228 грн. 60 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 61 177 грн. 90 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, 611 грн. 77 коп. судового збору, а всього - 61 789 грн. 67 коп.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального іпроцесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

При цьому зазначає, що суд першої інстанції зробив невірний висновок про часткове задоволення позову та застосування строку позовної давності, оскільки до даних правовідносин такий строк не застосовується.

Постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму неустойки (пені) по несплаченим аліментам за період з жовтня 2008 року по лютий 2016 року у розмірі 31 044 грн. 24 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 83 - 86).

Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Апеляційного суду м. Києва від 15 лютого 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.117 - 120).

Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать зворотні поштові повідомлення, які надійшли на адресу суду, однак, до суду не з`явилися, їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.15).

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2007 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2007 щомісячно та до досягнення дитиною повноліття (а. с. 11). Вказане рішення набрало законної сили.

На виконання зазначеного рішення 02 квітня 2009 року відкрито виконавче провадження № 12138025 (а. с. 12).

Відповідно до довідки державного виконавця Дарницького РВ ДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві від 11 липня 2016 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за період з жовтня 2008 року по лютий 2016 року становить 102 498 грн. 08 коп. (а. с. 14).

Задовольняючи позовні вимоги частково, місцевий суд виходив з того, що виникнення заборгованості по аліментам відбулось з вини платника аліментів, який є працездатною особою, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Незалежних від відповідача причин утворення заборгованості судом не встановлено. Позивачка просила стягнути з відповідача розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з жовтня 2008 року по лютий 2016 року, що становить 186 228 грн. 60 коп., проте до цієї вимоги суд застосовував строк позовної давності й стягнув неустойку (пеню) за останні три роки, що передують зверненню до суду з позовом, а саме з лютого 2014 року по лютий 2016 року в загальній сумі 61 177 грн. 90 коп.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць, також, буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), та вказано у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2019 року при перегляді постанови Апеляційного суду м. Києва у даній справ (753/3326/17).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України, що суд першої інстанції вірно врахував при встановленні доведеності вини відповідача.

Разом з тим, частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, помилково застосував строки позовної давності, оскільки відповідно до вимог статті 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Проаналізувавши норми вищевказаних статей, колегія суддів приходить до висновку, що до правовідносин щодо відповідальності платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки, врегульованих статтею 196 СК України, позовна давність не застосовується.

Тому, колегія суддів вважає вірними доводи апеляційної скарги, щодо неправомірного застосування судом першої інстанції строку позовної давності та стягнення неустойки (пені) за останні три роки, що передують зверненню до суду з позовом.

Таким чином, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції є таким, що не ґрунтується на вимогах закону, а висновки суду лише частково відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог частково.

Ухвалюючи нове судове рішення колегія суддів виходить з того, що законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що розрахунок здійснений позивачем та визначений судом першої інстанції є не вірним та суперечить вимогам закону.

Враховуючи викладене, з урахування висновків Верховного Суду, колегія суддів вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам необхідно здійснити наступним чином: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості до дня ухвалення апеляційним судом рішення помножена на 1 %. При цьому, колегія суддів враховує, що жодний належний та допустимий доказ сплати заборгованості по аліментам (частинами або вцілому) в матеріалах справи відсутній.

Початок нарахуванняЗаборгованість по аліментамРозмір неустойкиКількість днів прострочення станом на 18.11. 2019 рокуРозмір пені по аліментам
01.10.2008803,001%406532 641,95
01.11.2008758,101%403430 581,75
01.12.2008887,241%400435 525,0896
01.01.2009698,391%397327 747,0347
01.02.2009715,871%394228 219,5954
01.03.2009775,171%391430 340,1538
01.04.2009786,691%388330547,1727
01.05.2009786,691%385330311,1657
01.06.2009820,691%382231366,7718
01.07.2009830,051%379231475,496
01.08.2009781,601%376129395,976
01.09.2009812,571%373030308,861
01.10.2009805,991%370029821,63
01.11.2009788,391%366928926,0291
01.12.2009921,081%363933518,1012
01.01.2010742,241%360826780,0192
01.02.2010755,561%357727026,3812
01.03.2010842,041%354929883,9996
01.04.2010812,821%351828595,0076
01.05.2010823,151%348828711,472
01.06.2010897,811%345731037,2917
01.07.2010895,031%342730672,6781
01.08.2010857,711%339629127,8316
01.09.2010871,741%336529334,051
01.10.2010883,501%333529464,725
01.11.2010904,271%330429877,0808
01.12.20101043,571%327434166,4818
01.01.2011863,301%324327996,819
01.02.2011888,701%321228545,044
01.03.2011973,531%318430997,1952
01.04.2011980,391%315330911,6967
01.05.2011965,201%312330143,196
01.06.20111024,541%309231678,7768
01.07.20111042,651%306231925,943
01.08.20111013,881%303130730,7028
01.09.20111017,971%300030539,1
01.10.20111032,101%297030653,37
01.11.20111042,091%293930627,0251
01.12.20111204,851%290935049,0865
01.01.20121036,971%287829843,9966
01.02.20121076,581%284730650,2326
01.03.20121144,271%281832245,5286
01.04.20121144,271%278731890,8049
01.05.20121144,271%275731547,5239
01.06.20121144,271%272631192,8002
01.07.20121174,981%269631677,4608
01.08.20121174,981%266531313,217
01.09.20121147,901%263430235,686
01.10.20121147,901%260429891,316
01.11.20121147,901%257329535,467
01.12.20121147,901%254329191,097
01.01.20131171,961%251229439,6352
01.02.20131172,041%248129078,3124
01.03.20131249,391%245330647,5367
01.04.20131249,811%242230270,3982
01.05.20131253,141%239229975,1088
01.06.20131276,751%236130144,0675
01.07.20131309,471%233130523,7457
01.08.20131258,851%230028953,55
01.09.20131258,851%226928563,3065
01.10.20131260,001%223928211,4
01.11.20131255,501%220827721,44
01.12.20131255,501%217827344,79
01.01.20141195,661%214725670,8202
01.02.20141244,171%211626326,6372
01.03.20141328,251%208827733,86
01.04.20141345,451%205727675,9065
01.05.20141317,951%202726714,8465
01.06.20141356,301%199627071,748
01.07.20141409,631%196627713,3258
01.08.20141331,641%193525767,234
01.09.20141340,001%190425513,6
01.10.20141356,801%187425426,432
01.11.20141373,401%184325311,762
01.12.20141603,451%181329070,5485
01.01.20151346,251%178223990,175
01.02.20151524,751%175126698,3725
01.03.20151579,001%172327206,17
01.04.20151664,001%169228154,88
01.05.20151664,001%166227655,68
01.06.20151664,001%163127139,84
01.07.20151664,001%160126640,64
01.08.20151664,001%157026124,8
01.09.20151692,501%153926047,575
01.10.20151765,751%150926645,1675
01.11.20151765,751%147826097,785
01.12.20152121,501%144830719,32
01.01.20161781,501%141725243,855
01.02.20161408,201%138619517,652
Всього2 593 168, 80

Отже, провівши розрахунок заборгованості за формулою, визначеною діючим законодавством України, відповідно до вказівок Верховного Суду, колегія суддів встановила, що загальний розмір неустойки за прострочення сплати аліментів, що підлягає до стягнення становить 2 593 168, 81грн.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо наявності у відповідача обставин, які є підставою для можливого зменшення розміру неустойки, і будь-які докази, з цього приводу, відповідачем до суду не подавалися, а також з урахуванням обмежень, встановлених ч.1 ст. 196 СК України, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для зменшення розміру неустойки відсутні і стягненню підлягає неустойка у розмірі - 102 498 грн. 08 коп. (а. с. 14), що відповідає 100% розміру заборгованості, визначеної державним виконавцем.

Відповідно до ст. 133, ч.13 ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати за подачу позову до суду в розмірі 1 862 (одна тисяча вісімсот шістдесят дві) грн. 29 коп. (а.с.1,20).

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 листопада 2017 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму неустойки за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2008 року по 18 листопада 2019 року (день ухвалення рішення судом) в розмірі 102 498 (сто дві тисячі чотириста дев`яносто вісім) грн. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1862 (одна тисяча вісімсот шістдесят дві) грн. 29 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.В. Лівінський

Є.М. Суханова