Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 127/9216/16-ц

провадження № 61-25683св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» на рішення Апеляційного суду Вінницької області від 16 червня 2017 року у складі колегії суддів: Медвецького С. К., Нікушина В. П., Оніщука О. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь 34 896,77 грн майнової шкоди, 1 125,60 грн витрат за проведення товарознавчого дослідження та товарознавчої експертизи, 3 581,50 грн витрат на правову допомогу та судовий збір; ОСОБА_2 просив стягнути з відповідача на його користь 559,54 грн витрат на лікування, 529,23 грн втраченого заробітку, 1 777 грн моральної шкоди та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалися на те, що 01 вересня 2015 року за участю автомобілів ІЖ 27175-036, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 та яким керував ОСОБА_2 , та «Фіат Скудо», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 , сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), у зв`язку з чим належний ОСОБА_1 автомобіль отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта»). Автомобіль ІЖ 27175-036, державний номерний знак НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , якому завдано матеріальних збитків внаслідок ДТП.

Позивачі звернулися до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування та збитків, завданих в результаті ДТП.

14 грудня 2015 року на картковий рахунок ОСОБА_1 надійшло страхове відшкодування в розмірі 13 180,15 грн та 700 грн.

13 квітня 2016 року складено звіт № 8 експертного товарознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, згідно з яким сума матеріального збитку спричинена власнику автомобіля ІЖ 27175-036, державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до технічного стану та строку експлуатації складає 49 540 грн. Отже, різниця між фактично відшкодованою шкодою та реальними збитками становить 36 359,58 грн.

В результаті ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження на лікування яких витратив 559,54 грн. Крім цього, він працює за трудовим договором у фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 і відповідно до бухгалтерської довідки розмір втраченого заробітку становить 529,23 грн. В результаті ДТП йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, у зв`язку з чим порушився ритм його життя, погіршився стан здоров`я.

Враховуючи наведене, позивачі просили позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 24 січня 2017 року позов задовольнив частково. Стягнув з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 10 489,15 грн у відшкодування майнової шкоди, 160,50 грн судового збору та 1 042,93 грн витрати на правову допомогу. Стягнув з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_2 529,23 грн втраченого заробітку та 101,79 грн судового збору. В решті позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування в межах ліміту та розмірі, який належним чином підтверджує розмір завданої шкоди.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Апеляційний суд Вінницької області рішенням від 16 червня 2017 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2017 року в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди скасував та в цій частині ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 32 673,62 грн майнової шкоди. Стягнув ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 1 083,67 грн судового збору, 1 015,20 грн витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи та 4 551,33 грн витрат на правову допомогу.

Апеляційний суд мотивував рішення тим, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, однак невірно визначив розмір завданої шкоди, тобто різницю між виплаченим страховим відшкодуванням та реально завданою шкодою, не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, тому ухвалене у справі судове рішення, в оскаржуваній частині, не є таким, що відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості.

Короткий зміст вимог касаційної скарги, заперечень на неї, та їх узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «НАСК «Оранта» просить скасувати рішення Апеляційного суду Вінницької області від 16 червня 2017 року в частині задоволення позовних вимог та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм

процесуального права.

Апеляційний суд взяв за основу свого рішення висновок експерта від 19 травня 2017 року № 48, який виготовлений з порушенням норм Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159 та національного стандарту № 1 Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440.

Також, судом апеляційної інстанції порушено норми статей 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

При прийнятті оскаржуваного рішення, суд не дотримався вимог законодавства, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, склав висновки, які не відповідають матеріалам справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 не оскаржується, тому не є предметом касаційного перегляду (стаття 400 ЦПК України).

01 вересня 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу, яке мотивоване тим, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а касаційна скарга є необґрунтованою.

Твердження відповідача про не визначення судовим експертом вартості утилізації є безпідставними, оскільки судовий експерт під час проведення будь-яких експертиз вирішує виключно ті питання, які поставлені йому судом та не може виходити за їх межі. Сума матеріального збитку визначена судовим експертом відповідно до вимог чинного законодавства.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Вінницького міського суду Вінницької області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

14 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 вересня 2015 року о 9 год. 30 хв. на автодорозі сполученням Кіровоград - Знам`янка, ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки «Фіат Скудо», державний номерний знак НОМЕР_2 , не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ІЖ 27175-036, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та яким керував ОСОБА_2 , в результаті чого належний ОСОБА_1 автомобіль отримав механічні пошкодження, а ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.

Постановою Іллінецького районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого статтею 124 КУпАП.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В результаті ДТП позивачі звернулися до страховика із заявами про виплату страхового відшкодування.

14 грудня 2015 року на рахунок ОСОБА_1 надійшло страхове відшкодування в сумі 13 180,15 грн та 700 грн.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 08 серпня 2016 року № 200 вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля ІЖ 27175-036, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, з ПДВ складає 74 452 грн; розмір матеріального збитку, завданого власнику цього автомобіля складає 48 076,92 грн. Вартість указаного ремонту складається з вартості запчастин, лакофарбових матеріалів, ремонтних робіт та фарбування.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи від 08 грудня 2016 року № 2982/16-21 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ІЖ 27175-036, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, відповідно до механічних пошкоджень, складає 29 239,67 грн; матеріальний збиток завданий власнику цього автомобіля складає 23 735,53 грн. Вартість указаного ремонту складається з вартості запчастин, ремонтних робіт та фарбування. Коефіцієнт фізичного зносу на день дослідження складає 0,54. Втрата товарної цінності автомобіля дорівнює 0 грн. Строк експлуатації автомобіля на момент ДТП 8 років.

Згідно з висновком експерта від 19 травня 2017 року № 48 вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки ІЖ 27175-036, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску з ПДВ складає 92 463,65 грн; розмір матеріального збитку - складає 45 920 грн; середня ринкова вартість автомобіля складає 45 920 грн. Вартість указаного ремонту складається з вартості запчастин, ремонтних робіт та фарбування. Втрата товарної цінності автомобіля не нараховувалась. Також експерт врахував додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення і оновлення складових.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши аргументи касаційної скарги та матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу (далі - КТЗ) чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092(далі - Методика), коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з висновком експерта від 19 травня 2017 року № 48 розрахунки проведені без врахування втрати товарної вартості та фізичного зносу.

За вказаних обставин, Верховний Суд приймає аргументи касаційної скарги щодо порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішень судами попередніх інстанцій) сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 ЦПК України.

Позивач не спростував належними доказами, враховуючи вимоги статей 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір матеріального збитку з урахуванням зносу визначеного висновком від 08 грудня 2016 року № 2982/16-21. Окремі недоліки, про які заявляє позивач, також не є підставою для стягнення більшої суми відшкодування визначеної експертом у висновку від 19 травня 2017 року № 48 без урахування вимог закону стосовно обов`язку відшкодування саме страховою компанією, а не винуватцем ДТП.

Переглядаючи справу апеляційний суд дійшов правильного висновку, що розмір матеріального збитку заподіяний позивачу дорівнює ринковій вартості автомобіля (45 920 грн), оскільки вартість відновлювального ремонту (92 463,65 грн) перевищує вартість автомобіля. В той же час стягуючи зі страхової компанії різницю між сплаченою нею сумою страхового відшкодування та матеріального збитку визначеного у висновку експерта від 19 травня 2017 року № 48, апеляційний суд не врахував положень статей 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та того, що страховому відшкодуванню підлягають витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу. Оскільки вартість відновлювального ремонту визначена в розмірі 92 463,65 грн без урахування зносу, не можна достовірно стверджувати, що така вартість перевищує ринкову вартість автомобіля, а тому є обґрунтованим розміром матеріального збитку.

Вирішуючи спір між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки апеляційним судом скасовано законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду відповідно до положень статті 413 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню, то сплачений ПАТ «НАСК «Оранта» судовий збір у розмірі 727,58 грн (551,20х120) за подання касаційної скарги підлягає стягненню з позивача на його користь.

Керуючись статтями 141, 400, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Вінницької області від 16 червня 2017 року скасувати.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24 січня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «Оранта» 727,58 грн (сімсот двадцять сім гривень 58 коп.) судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило