Справа №265/5686/19
Провадження №2/265/1619/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В., за участю секретаря судового засідання Себко Г.Л., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань без участі сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Дорошенко Марина Анатоліївна, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, від імені якого діє Дорошенко М. А. , звернувся до суду з даним позовом, яким просить визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю сторін та визнати за ним та за відповідачем право власності - по 1/2 частці вказаної квартири - за кожним.

В обґрунтування позову зазначає, що 05 лютого 2005 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. 27 жовтня 2011 року, у період шлюбу, за спільні кошти, вони придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 04 грудня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Оскільки його намагання владнати з відповідачем питання щодо поділу спірного майна результатів не принесли, та відповідач не бажає вирішити його в добровільному порядку, він змушений звернутися до суду.

Позивач до підготовчого судового засідання не прибув, до позову додав заяву про розгляд справи за його відсутності, за участю його представника, адвоката Дорошенка М.А.

Адвокат Дорошенко М.А. у свою чергу надала заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач також просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі, про що надала відповідну заяву.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2005 року, що встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 грудня 2017 року, яке набрало законної сили 14 грудня 2017 року.

Вказаним рішенням шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно договору купівлі-продажу від 27 жовтня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чернишовою В.В., ОСОБА_4 27 жовтня 2011 року тобто у період шлюбу з позивачем, придбала у власність квартиру з трьох кімнат за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири становить 62,0 кв.м., житлова площа - 45,1 кв.м.

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. (ч.1 ст. 71 СК України).

Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"(далі - постанова Пленуму ВСУ № 11), вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст.60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 325 ЦКможуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Судом встановлений факт набуття сторонами права власності на квартиру АДРЕСА_1 під час шлюбу.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону, свідчить про безспірність факту, що джерелом набуття вказаного майна були спільні сумісні кошти подружжя. Заперечень з цього приводу відповідачем надано не було.

З огляду на наведене, суд дійшов переконливого висновку про принцип поділу майна подружжя в рівних частках, а тому визнає за позивачем та відповідачем право власності на 1/2 частину за кожним квартири АДРЕСА_1 , внаслідок чого задовольняє позовні вимоги.

Приймаючи до уваги, що позивач не наполягав на стягненні судового збору з відповідача, яка позовні вимоги визнала, суд вважає можливим залишити сплачений позивачем судовий збір в сумі 768,40 гривень за його рахунок.

Керуючись ст.ст.10, 133, 200, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Дорошенко Марина Анатоліївна, до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (загальна площа 62,0 кв.м., житлова площа 45,1 кв.м.).

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (загальна площа 62,0 кв.м., житлова площа 45,1 кв.м.).

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 гривень залишити за рахунок позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст даного рішення складено 26 листопада 2019 року.

Суддя: