Справа №647/2992/18
Провадження № 2/647/94/2019
09.01.2019 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Кириленко М.О.,
за участю секретаря Кикоть К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 17.11.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, відповідно якому остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку 8 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З часу отримання кредиту відповідач належним чином не виконувала грошове зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість. ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 померла. 10.04.2017 року позивачем була направлена претензія кредитора до Бериславської державної нотаріальної контори. За повідомленням Бериславської державної нотаріальної контори від 16.05.2017 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа була заведена на підставі претензії ПАТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи те, що ОСОБА_1 на час смерті спадкодавця проживав разом із нею за однією адресою, то він вважається таким, що прийняв спадщину. 14.05.2018 року до спадкоємця ОСОБА_1 було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 687, 80 грн. та судові витрати.
Ухвалою суду від 12.11.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання.
Ухвалою суду від 27.11.2018 року у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 18.12.2018 року до 08-30 години та запропоновано позивачу надати відомості щодо строку дії кредитного договору б/н від 17.11.2011 року, укладеного із ОСОБА_2, яким чином остання отримала кредит (готівкою чи на кредитну карту), строк дії кредитної карти за наявності, коли було пред'явлено вимогу до спадкоємців померлої, а також інформації щодо наявності спадкового майна із наданням підтверджуючих це матеріалів та доказів направлення цих матеріалів відповідачу.
07.12.2018 року на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів, яке не оформлене належним чином.
Листом від 14.12.2018 року позивач надав додаткові пояснення та долучив до матеріалів справи довідку про термін дії виданих ОСОБА_2 карток та виписку по рахунку.
Ухвалою суду від 18.12.2018 року справу було призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини.
З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір б/н, відповідно якому останній на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності було відкрито картковий рахунок та встановлено ліміт кредитної лінії в сумі 8 000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Згідно із довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк», на ім'я ОСОБА_2 було видано кредитні картки: № НОМЕР_1 із датою відкриття 25.04.2012 року та терміном дії до лютого 2016 року, № НОМЕР_2 із датою відкриття 11.07.2013 року та терміном дії до червня 2017 року (а.с.84).
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 24.01.2014 року, вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, про що складено відповідний актовий запис №1 (а.с.35).
Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, за кредитним договором №б/н від 17.11.2011 року, станом на дату смерті ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором становить 6 687, 80 грн., яка складається з 6 514, 85 грн. - заборгованості за кредитом, 172, 95 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом (а.с.6).
Згідно реєстру від 10.04.2017 року згруповані поштові відправлення - рекомендованих листів претензій кредитора до ДНК (а.с.36-39).
На підставі претензії кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк», 13.04.2017 року Бериславська державна нотаріальна контора надала відповідь №369/02-14 з якої вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась за відсутності заяв від спадкоємців. При заведенні спадкової справи за претензією кредитора нотаріусом перевіряється наявність спадкових справ та заповітів/спадкових договорів у Спадковому реєстрі. Рекомендовано сплатити кошти в розмірі 102,00 грн. для заведення спадкової справи (а.с.41).
Відповідно до копії листа-претензії від 15.03.2018 року, який направлений згідно реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів претензій до спадкоємців 08.05.2018 року (а.с.43-51), ПАТ КБ «ПриватБанк» направило ОСОБА_1 вимогу про погашення боргових зобов'язань ОСОБА_2 померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, на підставі норм ст.ст.1261, 1281-1282 ЦК України, у розмірі 6 687, 80 грн. (а.с.42).
Згідно із листом Бериславської державної нотаріальної контори від 03.01.2019 року за №1682/01-16, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 Бериславською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за претензією кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців, яка надійшла 13.04.2017 року. Заяви від спадкоємців не надходили, свідоцтв про право на спадщину не видавалось.
З копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 25.10.1989 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.32-33).
Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 25.06.1997 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.34).
За довідкою Шляхівської сільської ради від 09.11.2018 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.63).
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України (ст.ст.1218, 1231 ЦК України).
Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України).
Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у ч.3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК України.
Так, згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину,може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).
Частиною першою ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України).
Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.
Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого ст.1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.
При цьому, оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї норми.
Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємця.
Так, згідно із ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців.
Зокрема, відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкоємців, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Отже, встановлені ст.1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі №6-2962цс16.
У відповідності до вимог ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи.
При цьому, згідно із ч.7 ст.81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
В порядку ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
За приписами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
В ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.11.2011 року на підставі заяви ОСОБА_2, остання у ПАТ КБ «ПриватБанк» отримала кредитний ліміт у розмірі 8 000 грн. на кредитну картку НОМЕР_6 із терміном дії до лютого 2016 року. 11.07.2013 року дію даного кредитного договору було пролонговано із видачею кредитної картки № НОМЕР_2 із терміном дії до червня 2017 року.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 померла.
З наданих копії паспорту відповідача, вбачається, що ОСОБА_2 з 25.06.1997 року та станом на час звернення до суду зареєстрований за адресою проживання ОСОБА_1ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується довідкою Шляхівської сільської ради, у зв'язку з чим в силу ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.
Разом із тим, в порушення вимог ст.ст.81, 83 ЦПК України, позивачем не надано суду доказів наявності після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 спадкового майна та інших спадкоємців.
Крім того, про смерть боржника банк дізнався не пізніше 05.04.2017 року, відповідно до першої претензії кредитора до нотаріальної контори, що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів претензій кредитора до ДНК (а.с.36-39), проте до відповідача банк звернувся з претензією - 14.05.2018 року, що підтверджується реєстром згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів претензій до спадкоємців (а.с.43-51).
За встановлених обставин, зважаючи на те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності спадкового майна, в межах вартості якого в порядку ст.1282 ЦК України можливо б було задоволення вимог кредитора, не визначено коло спадкоємців, враховуючи, що про смерть боржника банк дізнався не пізніше 05.04.2017 року та відповідно до положень ч.2 ст.1281 ЦК України у строк до 05.04.2018 року мав право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, а із претензією кредитора позивач звернувся до нотаріальної контори лише 14.05.2018 року, тобто із пропуском визначеного присічного строку такого звернення, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
В порядку ст.141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок позивача.
Керуючись ст. ст.4, 5, 12, 13, 81, 83, 84, 89, 141, 258-259, 263- 265 ЦПК України, суд
У задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги із врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, до Херсонського апеляційного суду через Бериславський районний суд Херсонської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи..
Суддя М.О.Кириленко