АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/111/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 331060300 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Черкаси

Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів:

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Матюхи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року, постановленого під головуванням судді Коваль А.Б., у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги, -

в с т а н о в и в :

В березні 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання спадкоємцем четвертої черги.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 60 років помер її співмешканець ОСОБА_8. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з рухомого та нерухомого майна. Спадкоємцем у відповідності до вимог ст. 1264 ЦК України, четвертої черги являється вона, як особа, яка проживала із спадкоємцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Також спадщину прийняв ОСОБА_7, як спадкоємець п'ятої черги. Спадкоємці першої, другої та третьої черги відсутні, а лише єсть спадкоємець за заповітом. Проте позивачу не відомо хто є даний спадкоємцем.

При зверненні до нотаріальної контори їй стало відомо, що свідоцтво про право на спадщину, їй як спадкоємцю четвертої черги буде не можливо отримати, в зв'язку з відсутністю документів, що посвідчують факт проживання однією сім'єю із спадкодавцем не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Також зазначила, що з 1988 року стала проживати однією сім'єю з ОСОБА_8, проте в зареєстрованому шлюбі не перебували. При спільному проживанні дітей не було. Проживали однією сім'єю, вели спільне господарство на протязі 28 років, придбавали спільне майно.

З таких підстав просила суд встановити факт, що вона, ОСОБА_6, проживала однією сім'єю з ОСОБА_8, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з 1988 року і по день його смерті та є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_8

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано встановленим факт про те, що ОСОБА_6 проживала однією сім'єю з ОСОБА_8, померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 року, з 1988 року і по день смерті останнього - по ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнано ОСОБА_6 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати як незаконне, необґрунтоване, постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення , яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що при постановленні рішення 18 травня 2017 року судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що апелянт являється спадкоємцем за заповітом, який прийняв у передбачений законодавством строк, спадщину, і не був залучений до участі у справі. Також судом не було перевірено чи дійсно ОСОБА_7 являється спадкоємцем померлого ОСОБА_8, чи дійсно прийняв спадщину і чи він являється належним відповідачем по справі.

Крім того при розгляді вказаної справи, суд не дослідив спадкову справу, не визначив коло спадкоємців та не залучив їх до участі у справі.

У відзиві ОСОБА_6 вказує, що не погоджується із вимогами викладеними в апеляційній скарзі ОСОБА_5 та просить його апеляційну скаргу на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення по наступних підставах.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 29 листопада 2016 року.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина.

Відповідно до довідки № 64 від 30 січня 2017 року, виданої виконкомом Ятранівської сільської ради Уманського району Черкаської області ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на день смерті проживав і був прописаний постійно в АДРЕСА_1. На час смерті ОСОБА_8 разом з ним проживала з 1988 року однією сім'єю та була приписана постійно його співмешканка ОСОБА_6, вели спільне господарство.

15 липня 2016 року ОСОБА_8 склав заповіт, яким заповідав на випадок його смерті належну йому на праві власності земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3.9483 га і земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.9483 га заповідав ОСОБА_5

18 січня 2017 року ОСОБА_5 звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Крім земельних ділянок, на які спадкодавцем ОСОБА_8 складено заповіт, у спадкодавця було і інше майно. Так, відповідно до договору купівлі-продажу від 16 грудня 1989 року ОСОБА_8 був власником жилого будинку з надвірними спорудами в с. Ятранівка Уманського району Черкаської області.

Заповіт на вказаний жилий будинок не був складений.

Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини ( стаття 1223 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини ( стаття 1268 ЦК України).

Судом встановлено, що заповітом від 15 липня 2016 року були неохоплені усі спадкові права на спадщину, а лише на земельні ділянки.

Тому позивачка ОСОБА_6 мала право на пред'явлення позову про визнання її спадкоємцем четвертої черги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 не оспорює факту проживання ОСОБА_6 із спадкодавцем ОСОБА_8 із 1988 року по день його смерті.

Пунктом другим постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що справи про спадкування судами розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права і обов'язки інших осіб та (або) за наявності спадкоємців і спору між ними.

Позивачка ОСОБА_6 правильно звернулась до суду із відповідним позовом.

Крім того, ОСОБА_6 не пред'являла позову про визнання права власності на спадкове майно.

Вказаним судовим рішенням права ОСОБА_5 не порушено.

Спір про визнання заповіту недійсним є предметом іншої цивільної справи.

Повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінені на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв'язку, установивши, що ОСОБА_6 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_8 по день смерті останнього, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 обрала не вірний спосіб захисту свого порушеного права не є підставою для скасування оскарженого судового рішення, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 травня 2017 року залишити без задоволення , а рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 січня 2019 року.

Судді: