Справа № 404/3567/19
Номер провадження 2/404/951/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого-судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Зайко О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, суд , -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою про визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 , посилаючись на те,що відповідачі вибралися з будинку та близько двох років там не проживають.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідачі належним чином повідомлялися, через сайт суду, про причини неявки суд не повідомили .

Ухвалою суду від 23.07.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в спрощеному провадженні.

Суд, заслухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 07.05.2003 року житловий будинок АДРЕСА_1 ).

Згідно довідки № 988 від 23 травня 2019 року, виданої Квартальним комітетом №29 Фортечного району м. Кропивницький, окрім позивача за вказаною вище адресою зареєстровані: ОСОБА_2 , 1979 року народження; ОСОБА_3 , 1998 року народження ; ОСОБА_4 , 1984 року народження ; ОСОБА_5 , 2003 року народження.

Відповідачі зареєстровані за вищевказаною адресою, але близько двох років фактично не проживають, всі свої особисті речі з будинку забрали і протягом року жодного разу в будинку не з`являвся. Вказані обставини підтвердили свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Вказана обставина підтверджується актом про не проживання особи від 03.05. 2019 року(а.с.5).

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття особи з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на жил приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відлові до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначає його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житло разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо ішш встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, вирішення питання про зняття особи з реєстрації залежить, зокрема, вирішення питання про право на користування особи житловим приміщень відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Отже, у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має права вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщені про позбавлення права користування житловим приміщенням, про визнай особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи і річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежне від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Конституція України встановила основні засади права власності.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК Української РСР з урахуванням положень ч.1ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 1979 року народження, ОСОБА_3 втратив право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові втрати суд покладає на позивача по фактично понесеним витратам за його заявою.

На підставі ст.ст. 310,317,319,383,ч.2 ст. 386, ст. 405 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,керуючись ст. ст. 80,81, 265,266 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 1979 року народження, ОСОБА_3 1998 року народження такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Судові витрати покласти на позивача по фактично понесеним витратам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк на оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 22.11.2019 року.

Суддя Кіровського І. Л. Павелко

районного суду

м.Кіровограда