Справа № 128/2160/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21 листопада 2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Нагірняк Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ «Райффайзен Банк Аваль» про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвалою суду від 23.09.2015 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено іпотекодержателя АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Позовна заява мотивована тим, що 06.04.1995 року між сторонами було зареєстровано шлюб; під час шлюбу ними побудовано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний будинок було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .

Зазначений вище будинок був побудований на земельній ділянці площею 0,1500 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд. Право власності на вказану земельну ділянку було також зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .

У зв`язку із недосягненням згоди з відповідачем щодо порядку поділу майна, позивач звертається до суду з позовом, в якому просить провести поділ спільного майна подружжя шляхом виділення їй у власність 1/2 частки житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1500 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що знаходиться за вищевказаною адресою; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

В ході судового розгляду, з огляду на висновок судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної, земельно - технічної та оціночно - земельної експертизи №2000/2001/2002/2003/18-21 від 29.11.2018 року, позивач уточнила позовні вимоги, згідно яких просила провести поділ житлового будинку та земельної ділянки по другому варіанту вказаної експертизи.

Вказана заява про уточнення позовних вимог ухвалою судді від 08.07.2019 року була прийнята до розгляду.

В судове засідання 21.11.2019 року позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити; стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору та винагороди за виконану роботу експерта.

В судове засідання 21.11.2019 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився, 19.11.2019 року, через канцелярію суду, подав заяву, в якій просив відкласти судове засідання на іншу дату, в зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі в Бердичівському міськрайонному суді Житомирської області, при цьому не надавши суду доказів на підтвердження даного факту.

Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи тривалий розгляд даної справи - з 2015 року, той факт, що відповідач ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується власноруч написаною розпискою про явку с судове засідання (т.2 а.с. 100), ненадання відповідачем доказів поважних причин неявки в судове засідання, суд визнає неявку відповідача без поважних причин та розглядає справу у відсутність відповідача.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - АТ «Райффайзен Банк Аваль», Цюнько Т.П., в судове засідання 21.11.2019 року не з`явилася, попередньо надавши суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність та при розгляді справи врахувати позицію, викладену в наданих суду запереченнях.

Так, згідно наданих заперечень, АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить відмовити ОСОБА_1 в позові з наступних підстав.

Згідно позовних вимог позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки та на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 , які знаходяться в іпотеці АТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до договору іпотеки. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 60, 70 СК України, відповідно до яких майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності; у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно нажите подружжям під час шлюбу вважається їх спільним майном. При вирішенні спору стосовно частки сторін у спільному майні подружжя, суд виходить із того, що в силу статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Відповідно до діючого Сімейного законодавства набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя - ст. 65 СК України. Іпотекою (окремим видом застави), згідно положень ст. 575 ЦК України, є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Предмет застави може бути замінений лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом - ст. 579 ЦК України. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності ( права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особі, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним пава власності на предмет іпотеки. Враховуючи ту обставину, що при укладенні іпотечного договору, було подано нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_1 про згоду на укладення іпотечного договору та зважаючи на те, що відповідно до п. 2.1.3. іпотечного договору, предмет іпотеки не підлягає вилученню, до нього не пред`явлені і не будуть пред`явлені майнові позови, пов`язані з вилученням, а також відповідно до п. 4.1.4. іпотекодавець має право вчинювати будь-які юридичні дії щодо предмета іпотеки лише за письмовою згодою іпотекодержателя, можна зробити висновок про те, що позивач надала згоду на положення даного іпотечного договору . Оскільки при задоволенні вимог позивача необхідно буде внести зміни до іпотечного договору, так як зміниться особа іпотекодавця, а згоди на внесення змін до договору іпотеки AT «Райффайзен Банк Аваль» не надає, представник третьої особи просить відмовити в позові.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали інвентаризаційної справи на будинок, врахувавши висновок судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної, земельно - технічної та оціночно - земельної експертизи №2000/2001/2002/2003/18-21 від 29.11.2018 року, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задоволити з наступних підстав.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 06.04.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 22.05.2018 року (т.1 а.с. 5).

Згідно свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 19.02.2007 року власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 (т.1 а.с. 6).

Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого КП «ВООБТІ» 20.11.2006 року, вищевказаний будинок складається з житлового будинку «А», веранди «а», ганку, балкону, гаражу «Б», погрібу «п/Б», огорожі №1, хвіртки №2, воріт №3, криниці №4 (т.1 а.с. 7 - 10).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 149405 від 07.11.2005 року ОСОБА_2 також являється власником земельної ділянки площею 0,1500 га, що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (т.1 а.с. 11).

Тобто, право власності на вищевказані будинок та земельну ділянку відповідач набув в період шлюбу з позивачем.

Згідно ч.1 ст. 355 ЦК України, майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 377 ч. 1 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що сторони не досягли згоди щодо поділу майна подружжя, а найбільш оптимальний варіант такого поділу наведений у висновку судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної, земельно - технічної та оціночно - земельної експертизи №2000/2001/2002/2003/18-21 від 29.11.2018 року (варіант №2) (т.2 а.с. 34 - 69), суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення .

Так, згідно варіанту 2 висновку судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної, земельно - технічної та оціночно - земельної експертизи №2000/2001/2002/2003/18-21 від 29.11.2018 року:

першому співвласнику 1/2 частки виділяються:

а) приміщення в житловому будинку «А» та веранді «а»: 1-1 коридор (частина) площею 6,2 кв.м, вартістю 37788 грн. 50 коп., 1-4 санвузол площею 11,3 кв.м., вартістю 68872 грн. 00 коп., 1-3 кімната (частина) площею 16,2 кв.м., вартістю 98737 грн. 00 коп., 1-5 коридор (частина) площею 17,4 кв.м., вартістю 106052 грн. 00 коп., 1-8 кімната площею 16,3 кв.м., вартістю 99347 грн. 00 коп., 1-9 туалет площею 1,3 кв.м., вартістю 7923 грн. 00 коп., у тому числі: веранда І «а» (частина 34/100), вартістю 10549 грн. 00 коп., ганок, вартістю 1288 грн. 00 коп., балкон (частина 39/100), вартістю 5472 грн. 00 коп., разом по будинку 68,7 кв.м., вартістю 436028 грн. 50 коп.; відступ по площі та вартості від частки в житловому будинку першого співвласника складає: по площі на: 81,8-68,7=13,1 кв.м. менше; по вартості на: 521752,00 - 436028,50=85723,50 менше;

б) господарські будівлі: гараж «Б», вартістю 145575 грн. 00 коп., погріб «п/Б», вартістю 50244 грн. 00 коп.;

у спільне сумісне користування надається 1-3 огорожа 1/2 х28342 грн. 00 коп., разом 209990 грн. 00 коп.; відступ від розміру частки в господарських будівлях складає: на 209990,00 - 122386,50=87603,50 більше;

другому співвласнику 1/2 частки виділяються:

а) приміщення в житловому будинку А« та веранді «а»: 1-1 коридор (частина) площею 6,2 кв.м, вартістю 37788 грн. 50 коп., 1-2 кухня площею 15,8 кв.м., вартістю 96299 грн. 00 коп., 1-3 кімната (частина) площею 25,0 кв.м., вартістю 152373 грн. 00 коп., 1-5 коридор (частина) площею 7,4 кв.м., вартістю 45102 грн. 00 коп., 1-6 кімната площею 14,7 кв.м., вартістю 89595 грн. 00 коп., 1-7 кімната площею 25,8 кв.м., вартістю 157249 грн. 00 коп., у тому числі: веранда І «а» (частина 66/100), вартістю 20370 грн. 00 коп., балкон (частина 61/100), вартістю 8699 грн. 00 коп., разом по будинку 94,9 кв.м., вартістю 607475 грн. 50 коп.; відступ по площі та вартості від частки в житловому будинку першого співвласника складає: по площі на: 94,9-81,8=13,1 кв.м. більше; по вартості на: 607475,50 - 521752,00=85723,50 більше;

б) господарські будівлі: криниця №4, вартістю 9018 грн. 00 коп., вигрібна яма «в/я», вартістю 11594 грн. 00 коп.;

у спільне сумісне користування надається 1-3 огорожа 1/2 х28342 грн. 00 коп., разом 34783 грн. 00 коп.; відступ від розміру частки в господарських будівлях складає: на 122386,50 - 34783,00=87603,50 менше.

Виходячи із вищенаведених розрахунків, вартості частин домоволодіння складають: першого співвласника 1/2 частки домоволодіння - 646 018,50 грн.; другого співвласника 1/2 частки домоволодіння - 642 258,50 грн.

Виділені в натурі частки від загальної вартості житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, при округленні до цілих, складають: першого співвласника 1/2 частки - 50/100 частин; другого співвласника 1/2 частки - 50/100 частин.

Компенсація другому співвласнику 1/2 частки, частка якого після поділу стала меншою за його частку у праві власності домоволодіння, складає: 1 880,00 грн.

Для ізольованого користування виділеними дольовими частинами співвласникам необхідно провести наступні ремонтно-будівельні роботи :

улаштувати дверний проріз, подвійні двері або засклену веранду для входу у приміщення коридору 1 -1;

перемістити дверний проріз та улаштувати подвійні двері або засклену веранду для входу у приміщення коридору 1 -1;

улаштувати перегородку у приміщенні коридору 1-1, приміщенні кімнати 1-3 та приміщенні коридору 1-5;

улаштувати дверний проріз між приміщеннями: кімнати 1-3 та санвузла 1-4;

закласти дверний проріз між приміщеннями: коридору 1-1 та кімнати 1-3,

здійснити проріз у міжповерховому перекритті та улаштувати сходову клітину у приміщенні кімнати 1-3 для входу у приміщення кімнати 1-7;

співвласникам виконати ремонтно-будівельні роботи по улаштуванню окремих систем інженерних мереж електропостачання, водопостачання, опалення та каналізації.

Для проведення зазначених вище ремонтно - будівельних робіт, співвласникам необхідно розробити проектну документацію у встановленому законом порядку, на підставі вихідних даних та погодити з дозвільними установами відповідно до ДБН А.2.2-3-2014 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва».

Технічно можливі варіанти поділу в натурі земельної ділянки: першому співвласнику 1/2 частки виділяється земельна ділянка, площею 0,0750 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; другому співвласнику 1/2 частки виділяється земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. План - схема варіанту 2 розподілу земельної ділянки надана у додатку 6 до даного висновку.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 3654 грн. 00 коп. та здійснено оплату за винагороду послуг експерта в сумі 7865 грн. 00 коп., що підтверджено документально.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи повне задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь судові витрати в розмірі позивача судовий збір в розмірі 11519 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 364, 370 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 133, 141, 247, 264, 265, 268, 273 ЦПК України ,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Поділити спільне сумісне майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згідно варіанту другого висновку судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної, земельно - технічної та оціночно - земельної експертизи №2000/2001/2002/2003/18-21 від 29.11.2018 року.

Висновок судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної, земельно - технічної та оціночно - земельної експертизи №2000/2001/2002/2003/18-21 від 29.11.2018 року є невід`ємною частиною даного рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 11519 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.І. Бондаренко