П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2019 року про залишення скарги без розгляду у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Крайчинський Сергій Станіславович, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», на дії та постанови приватного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Крайчинського С.С. щодо вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження № 59406403 та № 59406202; визнати неправомірними та скасувати постанову приватного виконавця Крайчинського С.С. про відкриття виконавчого провадження від 24 червня 2019 року № 59406403, постанову про відкриття виконавчого провадження від 25 червня 2019 року № 59406202, постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 24 червня 2019 року, постанову про арешт майна боржника від 24 червня 2019 року, постанову про арешт коштів боржника від 24 червня 2019 року.

УхвалоюДніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2019 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що елементами доступності судового захисту прав є можливість будь-якої особи звернутися за захистом до відповідного компетентного суду, обов`язок судді взяти справу на розгляд, наявність в учасників судочинства процесуальних прав. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою 12 липня 2019 року. Про існування оскаржуваних постанов та вчинення приватним виконавцем виконавчих дій скаржнику стало відомо 04 липня 2019 року. Саме цього дня ОСОБА_1 отримав поштою оскаржувані постанови, про що було наголошено у скарзі, поданій до суду першої інстанції. Висновок суду щодо необхідності подання клопотання про поновлення строку для подання скарги є безпідставним, оскільки вказаний строк не пропущений. Залишаючи скаргу без розгляду, суд першої інстанції позбавив скаржника права на доступ до суду, на справедливий розгляд справи належним та безстороннім судом.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення скарги без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані дії, які процесуально виражені у постановах приватного виконавця, прийнятих в межах відкритого ним виконавчого провадження, вчинено виконавцем 24 червня 2019 року та 25 червня 2019 року, а заявник звернувся до суду із скаргою на дані постанови лише 12 липня 2019 року. Тобто, заявником пропущено десятиденний строк на звернення до суду із скаргою на вищевказані дії та постанови приватного виконавця, який рахується з дня коли заявник дізнався про порушення його права або свободи.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. 126 ЦК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, чинним законодавством передбачено, що підставою для залишення скарги без розгляду є пропуск десятиденного строку з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод під час вчинення виконавчих дій.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Тобто, з урахуванням зазначених норм закону виконавче провадження відкривається органами державної виконавчої служби або приватним виконавцем за заявою стягувача.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не взяв до уваги, що скаржник є боржником у виконавчому провадженні, та не встановив коли саме останній дізнався про вчинення приватним виконавцем виконавчих дій та прийняття оскаржуваних постанов. День складення оскаржуваних постанов не може вважатися днем коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав або свобод, оскільки оскаржувані постанови виносились у відсутність боржника.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 Рехмат зазначає, що копії оскаржуваних постанов приватного виконавця від 24 червня 2019 року та 25 червня 2019 року він отримав 04 липня 2019 року. На підтвердження вказаної обставини скаржник надав копію конверта та витяг з сайту Укрпошта (а.с.22, 23).

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 379, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 16 липня 2019 рокускасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.