Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Нещеретної Л.М.

при секретарі - Шварцер Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

04.09.2018р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ПАТ «Запоріжжяобленерго» компенсацію втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в сумі 555,82грн., середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 58818,15грн.. Також просив зобовязати відповідача зробити помісячне корегування персоніфікованих даних на підставі стягнутих сум заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати.

Позов мотивував тим, що він працював на підприємстві відповідача з 26.12.2011р. по 16.02.2018р. на посаді охоронника. Був звільнений за власним бажанням у звязку з порушенням законодавства про працю відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України. При звільненні відповідач не здійснив з ним повного розрахунку, зокрема, не виплатив заборгованість по заробітній платі в сумі 32994,79грн. У звязку з несвоєчасністю виплати вказаних сум він втратив частину доходу, яка підлягає компенсації відповідно до законодавства. За його розрахунком загальна сума такої компенсації становить 555,82грн. Заборгованість із заробітної плати йму виплати остаточно 16.07.2018р. Разом з тим, сума компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати в сумі 555,82грн., яку він просить стягнути в межах даної справи, також відносить до фонду заробітної плати і на даний час йому не виплачена. Тому відповідно до ст.117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 16.02.2018р. по день звернення до суду з цим позовом 04.09.2018р. (135 робочих днів) в сумі 58818,15грн., виходячи із середньоденного заробітку в розмірі 435,69грн.

Ухвалою суду від 05.09.2018р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання на 05.10.2018р.

10.10.2018р. до суду надійшов відзив представника відповідача на даний позов, в якому він позовні вимоги не визнав та зазначив, що у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати позивачу в серпні 2018р. нарахована та виплачена компенсація втрати частини грошових доходів відповідно до діючого законодавства в сумі 502,43грн., тому відповідні позовні вимоги не підлягають задоволенню. Також позивачем невірно розрахований період затримки розрахунку при звільненні -103 дні замість 100 робочих днів за період з 17.02.2018р. по 16.07.2018р. та позивачем неправомірно включено до розміру середнього заробітку всі доходи згідно наданої довідки та самостійно враховано суму компенсації за грудень 2017р. та січень 2018р., оскільки компенсація є разовою виплатою і не є доходом місяця, з який нараховується. Просить в позові відмовити повністю.

12.11.2018р. до суду надійшла уточнена позовна заява позивача ОСОБА_1, в якій він зазначив, що компенсація втрати частини грошових доходів в сумі 502,43грн. остаточно була виплачена йому відповідачем 28.08.2018р., що є датою фактичного розрахунку. Тому просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 16.02.2018р. по день фактичного розрахунку 28.08.2018р. (134 робочих дня) в сумі 50972,26грн., виходячи із середньоденного заробітку в розмірі 380,39грн. Також просить зобовязати відповідача зробити помісячне корегування персоніфікованих даних на підставі стягнутих сум заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали повністю, просять їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві. Додатково пояснив, що згідно довідки підприємства середньоденний заробіток позивача, який слід враховувати при розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, становить 264,12грн., а не як зазначено позивачем в уточненому позові - 380,39грн. Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача зробити помісячне корегування персоніфікованих даних на підставі стягнутих сум заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, то такий спосіб захисту порушеного права не передбачений законодавством. Також при задоволенні позову просить врахувати необхідність утримання із стягнутих сум обовязкових податків та платежів згідно діючого законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_1 працював на підприємстві відповідача з 26.12.2011р. по 16.02.2018р. на посаді охоронника.

Згідно з наказом №569-к від 15.02.2018р. звільнений 16.02.2018р. за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного та трудового договору відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України.

Згідно з повідомленням про нараховану суму, належні працівнику при звільненні, №140 від 16.02.2018р. позивачу підлягала сплаті сума в розмірі 32994,79грн., яка складалась із заборгованості по заробітній платі за період з вересня 2017р. по лютий 2018р., вихідної допомоги, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки з вирахуванням утриманих сум обовязкових податків і зборів.

Як встановлено судом і не оспорюється сторонами вказана сума заборгованості виплачена позивачу повністю 16.07.2018р.

Крім того, сторонами не оспорюється та підтверджується письмовими доказами, що 28.08.2018р. позивачу відповідачем добровільно виплачена компенсація втрати частини доходу у звязку з порушенням строків виплати за період з жовтень 2017р. - лютий 2018р. в сумі 502,43грн.

Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з п.20 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, зясувавши обставини справи та оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки судом достовірно встановлено і фактично не оспорюється сторонами, що відповідач не здійснив повний розрахунок з позивачем в день його звільнення, остаточний розрахунок було проведено в серпні 2018р. Вказані обставини представником відповідача в судовому засіданні визнані, заперечень щодо відсутності вини підприємства у несвоєчасній невиплаті позивачу заробітної плати при звільненні не подав, у звязку з чим суд вважає необхідним покласти на відповідача відповідальність відповідно до ст.117 КЗпП України.

Разом з тим, перевіривши наданий позивачем розрахунок вказаної суми, суд не бере його за основу при ухваленні цього рішення, оскільки він здійснений не відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100, та без підтверджуючих документів.

Згідно вказаного Порядку, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п.8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно довідки відповідача, яка надана суду, заробітна плата позивача за останні фактично відпрацьовані два місяця роботи, що передували дню звільнення, становить грудень 2017р. 5579,87грн., січень 2018р. 2383,20грн. Відпрацьовано в ці місяці відповідно 21 та 9 робочих днів.

Середньоденна заробітна плата позивача буде становити: (5579,87грн. + 2383,20грн.) : (21+9) = 264,12грн.

Строк затримки розрахунку з 17.02.2018р. по 28.08.2018р. за встановленим графіком роботи підприємства становить 134 робочих дня.

Відповідно розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні буде становити: 264,12грн. х 134дні= 35392,08грн. Саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у звязку з чим його позовні вимоги слід задовольнити частково.

Вирішуючи позовні вимоги про зобовязання відповідача зробити помісячне корегування персоніфікованих даних на підставі стягнутих сум заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням строків її виплати, суд виходить з того, що згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з обставин даної справи, суд вважає, що на даний час відсутні факти порушення прав та свобод позивача, зокрема у випадку нездійснення відповідачем корегування персоніфікованих даних позивача у звязку з порушенням строків виплати належних йому сум заробітної плати, тобто відсутні спірні правовідносини, тому неможливо зобовязати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії.

Таким чином, в задоволенні вказаної позовної вимоги слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач на підставі Закону України «Про судовий збір» був звільнений від сплати судового збору при поданні даного позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави за задоволені позовні вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнення судовий збір в розмірі 704,80грн.

Керуючись ст.43 Конституції України, ст.47,83,95,116,117 КЗпП України, ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Запоріжжяобленерго», ЄРДПОУ 00130926, місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Сталеварів, 14, на користь ОСОБА_1, 23.11.1960р.н., РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: м.Запоріжжя, пр..Інженера Преображенського, б.31 кв.165, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.02.2018р. по 28.08.2018р. в сумі 35392,08грн. (тридцять пять тисяч триста девяносто дві гривні 08 копійок).

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ПАТ «Запоріжжяобленерго», ЄРДПОУ 00130926, місце знаходження: м.Запоріжжя, вул.Сталеварів, 14, на користь на користь держави (р/р 6001 в Казначействі України (ЕАП), МФО 899998, отримувач - ГУК у м.Києві, ЄРДПОУ 37993783, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 704,80грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його постановлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Нещеретна