ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року

м.Суми

Справа №583/3477/17

Номер провадження 22-ц/816/74/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенко В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Собина О. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідач - ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙЗ-МАКСИМКО»,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙЗ-МАКСИМКО» на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 жовтня 2018 року в складі судді Ільченко В.М., ухваленого у м. Охтирка, повне судове рішення складено - 17 жовтня 2018 року,

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙЗ-МАКСИМКО» (далі - ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО»), просила визнати недійсними договір оренди земельної ділянки №14/17 від 14 лютого 2017 про передачу в оренду ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» земельної ділянки площею 0,3019 га, кадастровий номер НОМЕР_1, строком на 10 років, зареєстрований 01 березня 2017 року державним реєстратором виконавчого комітету Охтирської міської ради Волошенко Т.А., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №34184637 від 09 березня 2017 року.

Свої вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить вказана земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства. При здійсненні замовлених нею робіт по винесенню меж земельної ділянки в натурі, було з'ясовано, що земельна ділянка передана в оренду на 10 років ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» згідно договору оренди землі №14/17 від 14 лютого 2017 року. Проте, вона нікому зазначену земельну ділянку в оренду не передавала, договору оренди землі не укладала, довіреності на укладення від її імені договору не надавала та не підписувала, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 жовтня 2018 року позов задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки № 14/17 від 14 лютого 2017 року, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в оренду ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» земельну ділянку площею 0,3019 га, кадастровий номер НОМЕР_1, строком на 10 років, зареєстрований 01 березня 2017 року державним реєстратором виконавчого комітету Охтирської міської ради, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 34184637 від 09 березня 2017 року. Стягнуто з ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» на користь ОСОБА_1 5073 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно не було задоволено клопотання товариства про застосування строків позовної давності, оскільки фактично спірний договір було укладено ще у 2013 році, що підтверджується отриманням позивачем орендної плати та показаннями державного реєстратора.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною позивача не направлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні спірного договору не були дотримані вимоги ст. 203 ЦК України, а саме щодо вільного волевиявлення власника земельної ділянки. Відмовляючи у задоволенні клопотання товариства про застосування строків позовної давності, місцевий суд виходив з того, що відповідачем не було доведено обізнаності позивача про спірний договір до листопада 2017 року, який вона не підписувала.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,3019 га у межах згідно з планом, яка розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 5-8).

Відповідно до оригіналу договору оренди землі № 14/17 від 14 лютого 2017 року, зареєстрованого 01 березня 2017 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №19357757, ОСОБА_1 передала ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО» в оренду земельну ділянку площею 0,3019 га, кадастровий номер №:01:001:2420, строком на 10 років, з орендною платою 8 % нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно з актом визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 14 лютого 2017 року та актом приймання-передачі земельної ділянки від 14 лютого 2017 року були визначені межі земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Хухрянської сільської ради Охтирського району Сумської області і належить ОСОБА_1, та проведена передача в оренду даної земельної ділянки.

Відповідно до висновку судово-почеркознавчої експертизи №933/934 від 26 липня 2018 року підпис від імені ОСОБА_1 в договорі оренди землі №14/17 від 14.02.2017 року, між ОСОБА_1 та ПрАТ «РАЙЗ-МАКСИМКО», в п. «Підписи сторін», в графі «Орендодавець», в рядку «___(підпис)____» виконаний за допомогою пасти (паст) для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с. 102-111).

Відповідно до ст.ст. 13, 14, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог є підставою для визнання недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв'язку із вчиненням особами нікчемного правочину та внаслідок визнання його недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Зокрема, ч. 3 ст. 203 цього Кодексу передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки спірний договір оренди земельної ділянки №14/17 від 14.02.2017 року не був підписаний ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку позовної давності висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що оспорюваний договір оренди №14/17 від 14 лютого 2017 року не містить підпису ОСОБА_1, тобто своєї волі на укладання такого договору позивач не виявляла.

Про наявність договору оренди, а отже і про порушення свого права вільно здійснювати права власника щодо належної їй земельної ділянки ОСОБА_1 дізналася у листопаді 2017 року.

Тобто, саме з листопада 2017 року починається перебіг трирічного строку позовної давності, у межах якого - 11 грудня 2017 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Твердження відповідача про те, що перебіг строку позовної давності розпочався з 2013 року, відхиляються апеляційним судом, оскільки договір оренди №14/17, який є предметом дослідження суду і оспорюється позивачем, набув чинності у 2017 році, отримання ОСОБА_1 орендної плати з 2013 року не є свідченням укладення між сторонами договору оренди землі у 2013 році саме на тих умовах, які викладені у оспорюваному договорі.

Доказів того, що у відповідності до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, оспорюваний договір був укладений у 2013 році і саме за цим договором позивач отримувала орендну плату у 2013 -2017 роках, відповідачем надано не було.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РАЙЗ-МАКСИМКО» залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09 січня 2019 року.

Головуючий - В.І. Криворотенко

Судді: О.Ю. Кононенко

О.І. Собина