ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2019 року м. Херсон

справа № 658/4413/18

провадження №22-ц/819/1651/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Геленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області у складі судді Марків Т.А. від 14 серпня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 15.02.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 10000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором в межах встановленого кредитного ліміту.

У порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

З урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 25.10.2018 року має заборгованість у розмірі 52389,77 грн, з яких: 29248,80 грн - тіло кредиту; 6589,16 грн - відсотки за користування кредитом; 13580,87 грн - пеня; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 2470,94 грн - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором б/н від 15.02.2011 року та судові витрати в розмірі 1762 грн.

Рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 серпня 2019 року позов задоволено частково. Суд ухвалив стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 29 248,80 грн, судовий збір - 986,72 грн, всього 30 235,52 грн. В задоволенні решти позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати. Проте, фактично судове рішення оскаржується в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитними коштами та пені і штрафу за невиконання зобов`язань.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору, поза як суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. В даному випадку відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Зазначає, що відповідачем також підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,30 днів пільгового періоду» від 15.02.2011 року, в які вказано тип кредитної лінії, пільговий період (30 днів), базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір та строк внесення щомісячних платежів, розмір комісії за зняття готівки, розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, розмірі штрафу про порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням більш ніж на 30 днів. Отже, суд першої інстанції не звернув увагу, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, у тому числі щодо відсотків, пені та штрафів. Зазначає, що до уваги не може бути взята позиція Верховного Суду, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, на яку послався суд першої інстанції, оскільки вказана позиція висловлена в конкретній справі за інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувалися такі умови договору як погоджені між сторонами у належний спосіб. Суд безпідставно відмовив у стягненні відсотків, пені та штрафів, оскільки у довідці про умови кредитування сторони погодили базову відсоткову ставку за користування кредитними коштами, сплату пені та штрафів.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суду про задоволення позову в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 29248,80 грн, суд першої інстанції послався на те, що кошти фактично отримані та використані позичальником, в добровільному порядку ним не повернуті, а тому з урахуванням вимоги ч.2 ст. 530 ЦК України, у банку наявне право на їх стягнення. Відмовляючи у задоволенні стягнення решти сум, нарахованої банком до стягнення, суд першої інстанції посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої на тіло кредиту заборгованості за відсотками, пенею та штрафами за період невиконання зобов`язань за договором.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 15.02.2011 року ОСОБА_1 при зверненні до банку була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку / а.с.12/ .

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу, що цього ж дня ОСОБА_1 підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» з зазначенням його ідентифікаційного номеру платника податків, прізвища, ім`я, по батькові та в якій міститься інформація про: тип картки, тип кредитної лінії, пільговий період, валюту картрахунку, базову % ставку в місяць, розмір щомісячних платежів, термін внесення щомісячних платежів, комісію за зняття власних коштів, пеню за невчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж за 30 днів та інше / а.с.13/.

Зокрема, у ній зазначено, що базова % ставка, в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році) та становить 3,6 % /а.с.13/.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Представником відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції не заперечувалося про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту, проте інші нарахування не визнавалися з урахуванням їх недоведеності, не підписання відповідачем Умов та Правил надання банківських послуг.

Суд першої інстанції, посилаючись на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, надаючи аналіз Умовам та Правилам та стягуючи заборгованість за тілом кредитом не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 при укладенні договору на отримання кредитних коштів окрім підписання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, була підписана довідка про умови кредитування, в якій серед іншого визначені умови щодо розміру процентної ставки, терміну внесення щомісячних платежів, відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості, а отже у банка наявне право на нарахування та стягнення відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкції за несвоєчасне погашення заборгованості.

З довідки наданої Банком в суді першої інстанції вбачається, що згідно кредитного договору б/н від 15.02.2011 року ОСОБА_1 отримав кредитні картки: № НОМЕР_1 , терміном дії 12/14; НОМЕР_2 , терміном дії 10/17; НОМЕР_3 , терміном дії 06/21; НОМЕР_4 , терміном дії 07/21 /а.с.58/.

З наданої позивачем виписки по рахунку за період з 15.02.2011 року по 25.10.2018 року по виданим ОСОБА_1 карткам, вбачається, що відповідач активно користувався кредитними картками /а.с.47-57/.

З виписки по рахунку вбачається, що останній платіж за карткою НОМЕР_3 , терміном дії 06/21 відповідач здійснив 29.08.2018 року в сумі 2 599, 90 грн як щомісячний платіж за покупку комп`ютера/ а.с.50/, а поповнення картки, як погашення кредитних коштів здійснювалося ним систематично в тому числі востаннє 22.01.2018 року в сумі 3000 грн / а.с.49 зв.с./ ; по картці НОМЕР_4 , терміном дії 07/21 - 25.08.2017 року (продукти) /а.с.50/, а поповнювался картка відповідачем 24.08.2017 року /а.с.50/; по картці НОМЕР_2 , терміном дії 10/17 -12.07.2017 року ( продукти), а поповнення картки здійснено 12.08.2017 року /а.с.56/.

Враховуючи, що представником відповідача сума заборгованості по тілу кредиту визнана, не оспорена, проте поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що договірні відносини, які виникли між сторонами містять і узгоджену, підписану сторонами у довідці про умови кредитування таку істотну умову договору як проценти за кредитним договором, які нараховані банком в сумі 6 589 грн 16 коп., в межах строку позовної давності, проте їх нарахований розмір відповідачем та його представником не спростований, а тому колегія суддів в силу принципу змагальності та диспозитивності судового процесу, вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими, а тому з відповідача підлягає стягненню зазначена сума заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами, яка нарахована, виходячи з розрахунку, в межах строку позовної давності, про застосування якої наголошував представник відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції.

За умовами підписаного сторонами кредитного договору, у виді заяви та довідки про умови кредитування сторони передбачили пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, яка нараховується у процентному відношенні. Також за умовою кредитного договору, викладеній у довідці про умови кредитування, при порушенні термінів платежу по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів передбачена відповідальність у виді штрафу у розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту із врахуванням нарахованих прострочених процентів та комісій.

Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання імперативних положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, чинним законодавством запроваджено заборону одночасного застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Водночас, суд приходить до висновку, що тлумачення ст. 3 та 549 ЦК України дозволяє стверджувати, що при виборі того який вид неустойки (штраф чи пеня) повинен стягуватися, слід враховувати справедливість і розумність (п. 6 ст. 3 ЦК України). Тому в кожному випадку окремо необхідно визначати, стягнення якого виду неустойки (штрафу чи пені) є нерозумним і несправедливим, в тому числі, з урахуванням їх розміру.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, а саме його графи заборгованості «пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму понад 100 грн», остання містить в собі щомісячні нарахування в твердій грошовій сумі 50 грн, а з 01.04.2018 року 100 грн., а всього в сумі 800 грн, що не узгоджується з вищенаведеною умовою кредитного договору, викладеній у довідці.

Таким чином, банком не нарахована та не заявлена пеня до стягнення відповідно до умови кредитного договору, викладеній у довідці про умови кредитування та підписаній сторонами.

Проте, враховуючи, умову кредитного договору щодо відповідальності у виді штрафу, порушення позичальником внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, наявні підстави для стягнення заявленого банком штрафу , проте в сумі 500 грн ( фіксована частина ) та 5% від (29 248,80 грн (тіло) 6 589 грн.16 коп (проценти за користування) - 1791 грн 90 коп( процентна складова).

Отже, враховуючи умови кредитного договору, їх невиконання позичальником, з останнього на користь банку має бути стягнуто заборгованість по тілу кредиту, відсотки за користування кредитними коштами та штраф за несвоєчасне виконання прийнятих на себе зобов`язань по поверненню кредитних коштів.

Разом з тим, не врахування судом першої інстанції вищенаведених умов кредитного договору стало підставою для помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення відсотків за кредитним договором, штрафних санкцій, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині та ухвалення нового, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафу за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» проценти за користування кредитними коштами в сумі 6 589 грн 16 коп.; штраф в сумі 500 грн ( фіксована частина ) та 1791 грн 90 коп( процентна складова). В решта оскарженій частині позовних вимог відмовити з інших підстав.

У зв`язку із скасуванням ухваленого судом рішення в оскарженій частині та ухвалення нового, про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, штрафу за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань, відповідно до частин 1 та 13 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 205 грн 96 коп. ( 4405 грн ( 1762 грн - судовий збір сплачений за подання позову до суду /а.с.37/ + 2643 грн - судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги /а.с.117/) :100 х 72,78 % ( задоволення позову (38129,86 грн : 52389,77 грн х 100)).

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 14 серпня 2019 року в оскарженій частині скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафу за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570) проценти за користування кредитними коштами в сумі 6589 грн 16 коп.; штраф в сумі 500 грн ( фіксована частина ) та 1791 грн 90 коп. ( процентна складова).

В решта оскарженій частині позовних вимог відмовити з інших підстав.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1-д; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 14360570) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3205 грн 96 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.В. Пузанова

Т.Г.Чорна

Повне судове рішення складено 25 листопада 2019 року

Суддя І.В. Склярська