Справа № 496/23/19
Провадження № 2/496/14/19
У Х В А Л А

04 січня 2019 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Драніков С.М. розглянувши заяву адвоката ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, здійснення поділу спільного сумісного майна, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить суд: встановити факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з березня 2004 року по 18 грудня 2010 року та з 09 грудня 2015 року (дата розірвання офіційного шлюбу із відповідачем) по кінець жовтня 2018 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнати спільною сумісною власністю та здійснити поділ спільного сумісного майна між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнавши за кожним з них право особистої приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,057 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та визнавши за кожним з них право особистої приватної власності на 1/2 частку сукупності будівельних матеріалів - об'єкта незавершеного будівництва, розташованого на земельній ділянці площею 0,057 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з позовною заявою адвокат надала заяву про забезпечення позовних вимог. В зазначеній заяві вона просить накласти арешт та заборонити відчуження земельної ділянки площею 0,057 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1. Мотивуючи тим що, між сторонами існує спір, про що власне і свідчить подання вказаного позову до суду. Невжиття таких заходів забезпечення позову як арешт нерухомого майна та встановлення заборони розпоряджатися цим майном може призвести до неможливості виконати ймовірне рішення суду про задоволення позовних вимог позивачки через відчуження спірної земельної ділянки відповідачем.

Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши заяву приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 20.12.2018 року, земельна ділянка площею 0, 057 га для ведення садівництва з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 - належить ОСОБА_3.

Між сторонами виник спір з приводу вказаної земельної ділянки. Так як невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду чи зробити його неможливим, враховуючи те, що відповідачі у добровільному порядку не бажають вирішити питання щодо поділу майна, існує ризик його подальшого відчуження, тому необхідно накласти арешт на житловий будинок та земельну ділянку.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно до ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Суд, вивчивши заяву про забезпечення позову, її обґрунтування, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення позову та їх доказів, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, нерухоме майно, на яке просить накласти арешт адвокат позивачки, вид пропонованого забезпечення позову, вважає за необхідне задовольнити дану заяву про забезпечення позову та накласти арешт на спірне майно.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, здійснення поділу спільного сумісного майна - задовольнити.

Накласти арешт та заборонити відчуження земельної ділянки площею 0,057 га для індивідуального садівництва з кадастровим номером НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області на протязі 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Драніков С.М.