Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 243/4973/17

провадження № 61-26663 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2017 року у складі судді Мірошниченко Л. Є. та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Хейло Я. В., Мірути О. А., Соломахи Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Содовий завод» про стягнення індексації заборгованої заробітної плати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він працював у ВАТ «Содовий завод» слюсарем з 17.09.1979 року по 31.03.2003 року включно. В день звільнення з ним повний розрахунок по заробітній платі проведено не було, а тому у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 4495,43 грн за період квітень 2002 року - березень 2003 року.

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просив стягнути з ВАТ «Содовий завод» на його користь індексацію заробітної плати з 01 квітня 2003 року по 01 квітня 2017 року у сумі 19915,20 грн.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ВАТ «Содовий завод» про стягнення індексації заборгованої заробітної плати відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що законом не передбачена індексація заробітної плати у спосіб, що визначений позивачем у позовні заяві, тобто шляхом помноження нарахованої заробітної плати на індекс інфляції. Крім того, судом зазначено, що позивачем не доведено розмір його щомісячної заробітної плати та те, що індексація не нараховувалась.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2017 року залишене без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком суду першої інстанції, зазначивши, що розрахунок приведений позивачем є невірним, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року за № 1078.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції та стягнути з ВАТ «Содовий завод» індексацію заборгованої заробітної плати.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду про відмову у задоволені позовних вимог у зв`язку з відсутністю належних доказів про розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу заробітної плати, є передчасним. Всупереч вимог ЦПК України суд не сприяв всебічному та повному з`ясуванню обставин: не витребував від відповідача необхідних документів, тобто не вчинив необхідних процесуальних дій для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Крім того, на думку скаржника, судами не враховано в достатньому обсязі норми ст. 33 Закону України «Про оплату праці», ст. 1, 2, 4, 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 листопада 2017 року ОСОБА_1 поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження в справі, а також витребувано справу із Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

Статтею 388 ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

ОСОБА_1 працював у ВАТ «Содовий завод» слюсарем у період з 17.09.1979 по 31.03.2003 включно. При звільненні розрахунку з ним не було проведено. Заборгованість ВАТ «Содовий завод» перед ОСОБА_1 по заробітній платі за період часу з квітня 2002 року по березень 2003 року становить 4495,43 грн згідно довідки наданої відповідачем.

Конституцією України (частина третя статті 43) встановлено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 1); в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством (стаття 33).

Індексація заробітної плати у встановленому законодавством порядку передбачена також частиною п`ятою статті 95 КЗпП України.

Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін (пункт 3 частини першої статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Конституційний Суд України, у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013, дійшов висновку, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги (пункт 2.2.), працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців (пункт 2.3.).

Отже, індексація заробітної плати є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Згідно із статтями 1, 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг. Обчислення індексу споживчих цін з наростаючим підсумком для індексації грошових доходів громадян починається з 1 січня 1997 року, і індексація провадиться, якщо індекс споживчих цін перевищив 103 відсотків (величина порога індексації).

Порядком проведення індексації грошових доходів громадян визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, який обчислюється з наростаючим підсумком у разі, коли він перевищив 103 відсотків (величину порога індексації). Базою для обчислення індексу споживчих цін є січень 1998 року. Індексації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема оплата праці (п. 1); сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат добутку доходу, що підлягає індексації, та величини приросту індексу споживчих цін, зменшеного на величину порогу індексації та поділеного на 100 відсотків (пункт 4).

Отже, при проведенні індексації заробітної плати використовуються такі поняття, як індекс споживчих цін, поріг індексації, базовий місяць та коефіцієнт індексації. Відповідно до вимог закону, вихідними даними для розрахунку індексації грошових доходів населення, у разі коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації 103 відсотків є період виникнення заборгованості, щомісячний розмір заробітної плати, базовий місяць для обчислення індексу споживчих цін для індексації заробітної плати за відповідний період часу.

Колегія суддів погоджується висновком судів попередніх інстанцій, що розрахунок позивача є невірним та не відповідає наведеним вище положенням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, оскільки загальна сума заборгованості була помножена на показники індексів інфляції. Ураховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розміру заробітної плати за основним місцем роботи, яка підлягала індексації, а також відповідні підстави такого нарахування, суди дійшли обгрутнованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача провести індексацію заборгованості невиплаченої заробітної плати.

Безпідставними є доводи ОСОБА_1 , що суд не сприяв всебічному та повному з`ясуванню обставин справи, тобто не витребував у відповідача документів щодо помісячного розміру заборгованості з заробітної плати.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, в редакції на час апеляційного розгляду справи, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача).

Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Клопотань позивача про витребування будь-яких доказів матеріали справи не містять, що виключає повноваження апеляційного суду щодо вирішення питання про витребування доказів на підставі ст. 365 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 03 жовтня 2017 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Воробйова І. А.

Лідовець Р. А.

Черняк Ю. В.