Справа № 136/660/18
провадження № 2/136/411/18
РІШЕННЯ

іменем України

"09" січня 2019 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Кривенко Д.Т.,

секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

учасники цивільного процесу

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_4 сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи підставність позову тим, що 28.11.2014 помер її чоловік ОСОБА_5. Після його смерті відкрилась спадщина за законом. Позивач, будучи дружиною спадкодавця, отож спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Інші спадкоємці від спадщини відмовились в установленому законом порядку, отож позивач є єдиним спадкоємцем майна. Утім реалізувати свої спадкові права на земельну частку (пай), згідно державного акту на право власності на землю серії ВН №07711, площею 3,9943 га, яку ОСОБА_5 успадкував після смерті матері ОСОБА_6 за заповітом вчиненим спадкодавцем 21.01.2005, в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості. Відмова нотаріуса мотивована тим, що зі змісту заповіту неможливо було ідентифікувати заповідане спадкове майно та відсутній правовстановлюючий документ, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 24.05.2018 за клопотанням позивача у справі було замінено неналежного відповідача ОСОБА_4 сільську раду Липовецького району Вінницької області на належного ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 18.06.2018 за клопотанням позивача у справі було залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3.

У визначений судом строк відзиву на позов відповідачі не подали, поважних причин не навели.

За клопотанням позивача ухвалами суду від 19.04.2018, 23.04.2018 було витребувано із нотаріальних установ матеріали спадкових справ до майна померлих: ОСОБА_5 та ОСОБА_6

08.01.2019 представник відповідача надав до суду клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, утім таке клопотання було подане з порушенням строку зазначеного частиною третьою статті 83 ЦПК України, отож таке клопотання суд залишив без задоволення, оскільки неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від нього не було наведено.

У судове засідання позивач та його представник не з'явились, однак остання адресувала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у заявленому обсязі, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за їх із позивачем відсутності.

Відповідачі та їх представники, будучи повідомленими в установленому законом порядку про день та час розгляду справи, на що вказують рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, у судове засідання не зявились, про поважність причин своєї неявки суд не повідомили, а також не надали клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Зважаючи на те, що позивач та її представник скористались правом на розгляд справи у їх відсутність, а неявку відповідачів та представників суд визнає неповажною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.223 ЦПК України, тому проводить розгляд справи по суті в даному судовому засіданні, за відсутності сторін та представників, на підставі зібраних у справі доказів, при цьому не здійснюючи фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 28.11.2014 помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтво про смерть серія 1-АМ №310629. Після його смерті відкрилась спадщина.

Із матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_5, що була витребувана судом встановлено, що своїм правом на спадкування скористалась позивач ОСОБА_1, будучи дружиною спадкодавця, а відтак спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

Факт родинних відносин позивача із спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І-АМ №420337.

Діти спадкодавця ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 відмовились від спадщини, висловивши свою волю у заявах, що містяться в матеріалах спадкової справи.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, яка спадщину прийняла шляхом постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

16.03.2018 постановою приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу позивачеві було відмовлено у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 3,9943 га, кадастровий номер :04:000:5628, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташована на території ОСОБА_4 сільської ради після смерті ОСОБА_5. Нотаріальний акт мотивовано тим, що заявником не було надано правовстановлюючого документа на майно, а також зі змісту заповіту неможливо ідентифікувати заповідане спадкове майно.

У п.23 постанови ПВСУ від 30.05.2008 за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із матеріалів спадкової справи №30/210 встановлено, що 19.09.2009 померла ОСОБА_6, яка приходилась матірю ОСОБА_5

21.01.2005 ОСОБА_6 на випадок своєї смерті вчинила особисте розпорядження, відповідно до якого заповіла земельну частку (пай) державний акт на право власності на землю серія ВН №0771 виданий 14.02.2002, в кількості 3,9943 га, який належатиме їй на день смерті своєму синові ОСОБА_5

Суд встановив, що на день складення заповіту, земельна ділянка, площею 3,9943 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташована на території ОСОБА_4 сільської ради належала ОСОБА_6 згідно державного акту на право власності на землю ВН №07711 виданого 14.02.2002.

Згідно витягу із Державного земельного кадастру, вказаній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :04:000:5628.

Складаючи заповіт ОСОБА_6 самостійно та вільно виявила волю щодо настання реальних наслідків вчиненого нею правочину, що в разі її смерті позивач успадкує земельну ділянку належну їй на підставі державного акту на право власності на землю ВН №07711.

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують належність майна спадкодавцеві та не викликають жодного сумніву щодо волі спадкодавця на розпорядження ним на користь її сина ОСОБА_5

Із матеріалів спадкової справи встановлено, що ОСОБА_5 в межах визначеного законодавцем строку подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини за заповітом, отож незалежно від часу прийняття спадщини вона йому належить з моменту відкриття (ст.1268 ЦК України), а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ч.3 ЦК України).

Також судом встановлено, що окрім ОСОБА_5 своїм правом на спадкування за законом скористались інші діти спадкодавця - відповідачі: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини в межах строку, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, подавши заяву після визначення їй судом за рішенням суду додаткового строку для прийняття спадщини.

Встановлені судом обставини вказують на те, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 її син ОСОБА_2 досяг віку 60 років, отож в розумінні ст.1241 ЦК України є повнолітньою непрацездатною особою, яка має право на обовязкову частку за наявності вищевказаного заповіту. На час відкриття спадщини ОСОБА_3 не досягла пенсійного віку, доказів, які б підтверджували наявність у неї інвалідності відсутні, отож остання не набула права спадкування обовязкової частки.

Визначаючи розмір обов'язкової частки враховуються частки усіх без винятку спадкоємців, закликаних до спадкування за законом, тобто тих, які були живі на час відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК).

Як убачається із довідки виданої виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради 17.05.2017 за №250 (а.с.115), до складу сімї ОСОБА_6 входили: чоловік ОСОБА_10, який помер у 1995 році; та діти: ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_3, ОСОБА_12

Встановлені судом обставини, які були перевірені дослідженими в ході судового розгляду доказами підтверджують, що ОСОБА_2 незалежно від змісту заповіту, має право на спадкування половини частки, яка належала б йому у разі спадкування за законом (обов'язкова частка), тобто 1/9, а позивач має право на спадкування 9/10 частки земельної ділянки, площею 3,9943 га, кадастровий номер :04:000:5628, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташована на території ОСОБА_4 сільської ради, згідно державного акту на право власності на землю серії ВН №07711 виданого 14.02.2002 на імя ОСОБА_6.

Факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_6 підтверджено належними та допустимими доказами, як і факт прийняття спадщини позивачем після смерті ОСОБА_5, однак реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку позивач позбавлена можливості.

З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний, однак з урахуванням встановлених судом обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України, а оскільки позов задоволено частково, суд здійснює розподіл витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.392, 1261, 1268, 1270, 1296 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: 22513, смт. Турбів, ІІ пров. Маяковського, 7, Липовецького району Вінницької області; РНОКПП - НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3; РНОКПП - НОМЕР_2), ОСОБА_3 (місце проживання: м. Вінниця, 2-й провулок Український, 24; РНОКПП - НОМЕР_3) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 9/10 частки земельної ділянки, площею 3,9943 га, кадастровий номер :04:000:5628, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташована на території ОСОБА_4 сільської ради, згідно державного акту на право власності на землю серії ВН №07711 виданого 14.02.2002, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла 19.09.2009.

В решті позову відмовити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 970 (девятсот сімдесят) гривень 00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до суду апеляційної інстанції через Липовецький районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Т. Кривенко