Постанова

Іменем України

21 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 511/2365/16-ц

провадження № 61-34146св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Роздільнянська районна рада Одеської області, Комунальний заклад «Роздільнянська центральна районна лікарня»,

третя особа - Роздільнянська районна державна адміністрація Одеської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Роздільнянської районної ради Одеської області на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області

від 12 грудня 2016 року в складі судді Іванова О. В. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2017 року в складі колегії суддів:

Черевка П. М., Громіка Р. Д., Драгомерецького М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Роздільнянської районної ради Одеської області, Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня» (далі - КЗ «Роздільнянська ЦРЛ»), третя особа - Роздільнянська районна державна адміністрація Одеської області, про поновлення на роботі, визнання протиправним та скасування рішення сесії районної ради, поновлення дії контракту, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 працював на посаді головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЦ» з 24 серпня 1988 року.

У червні 2016 року між ОСОБА_1 та Роздільнянською районною державною адміністрацією Одеської області був укладений контракт, відповідно до якого позивач був переведений на роботу по контракту, який діє з 14 червня 2016 року до 14 червня 2021 року.

Разом з тим, 23 вересня 2016 року рішенням сесії Роздільнянської районної ради Одеської області позивача було звільнено із займаної посади за одноразове грубе порушення трудових обов`язків та розірвано контракт.

Підставою для звільнення було одноразове грубе порушення трудових обов`язків, яке виражалося в нецільовому використанні бюджетних коштів, виділених у 2015 році на проведення капітального ремонту флюорографу 12Ф7, що знаходиться на балансі КЗ «Роздільнянська ЦРЛ».

Вважає, що звільнення з посади головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» є незаконним, надуманим та безпідставним, яке не відповідає дійсним обставинам справи. Вказував, що при його звільненні було порушено порядок, строки накладення стягнення та процедура прийняття рішення районною радою.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив: поновити його на роботі

у КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» на посаді головного лікаря; визнати протиправними та скасувати рішення сесії Роздільнянської районної ради Одеської області від 23 вересня 2016 року № 186-VII «Про звільнення ОСОБА_1 з посади лікаря Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня»; поновити дію контракту від 14 червня

2016 року з головним лікарем КЗ «Роздільнянська ЦРЛ», укладеного між Роздільнянською районною державною адміністрацією КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» та головним лікарем КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1; стягнути з КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 вересня 2016 року до дня поновлення на роботі; покласти на службових осіб, винних у незаконному звільненні, обов`язок покрити шкоду, заподіяну КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу; стягнути з Роздільнянської районної ради Одеської області на його користь моральну шкоду у розмірі 91 850 грн.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 про покладення на службових осіб, винних у незаконному звільненні, обов`язку покрити шкоду, заподіяну

КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу та стягнення з Роздільнянської районної ради Одеської області на його користь моральної шкоди у розмірі 91 850 грн залишено без розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення сесії Роздільнянської районної ради Одеської області від 23 вересня 2016 року № 186-VII «Про звільнення ОСОБА_1 з посади головного лікаря Комунального закладу «Роздільнянська центральна районна лікарня».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» з 23 вересня 2016 року.

Поновлено дію контракту від 14 червня 2016 року, укладеного між Роздільнянською районною державною адміністрацією Одеської області та головним лікарем КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1 з 23 вересня

2016 року.

Стягнуто з КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 вересня 2016 року до 12 грудня 2016 року у розмірі 28 016,24 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 10 506,09 грн.

Стягнуто з Роздільнянської районної ради Одеської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що питання щодо ремонту флюорографу було предметом неодноразового розгляду в тому числі

і районною радою (яка надала згоду на капітальний ремонт флюорографу, вирішувала питання про укладення договору, про виконавця робіт тощо)

з липня 2015 року до жовтня 2015 року, платежі були здійснені в два етапи, тому вказане не може бути одноразовим грубим порушенням трудової дисципліни.

Крім того вини позивача встановлено не було, оскільки рішенням районної ради кошти виділялися на капітальний ремонт флюорографу та лікарнею зазначені кошти були використані за їх цільовим призначенням - на капітальний ремонт флюорографа, та в межах асигнувань.

Зібраними у справі доказами доведено відсутність одноразового грубого порушення трудової дисципліни у діях позивача.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, а також зазначив, що матеріали справи не містять пояснень позивача про спірний проступок, акта про відмову останнього у надані пояснень та розписки про те, що працівник ( ОСОБА_1 ) повідомлений про стягнення.

Правильним є висновок місцевого суду щодо порушення відповідачем строку притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки воно відбулося поза межами встановлених законом строків.

Позивача звільнили 23 вересня 2016 року, трудову книжку він отримав

26 вересня 2016 року, а з позовом до суду звернувся 24 жовтня 2016 року, тому підстави вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду, відсутні.

Отже, ОСОБА_1 був звільнений з порушенням порядку та строків накладення стягнення, тому у відповідності до частини першої

статті 235 КЗпП України підлягає поновленню на попередній роботі з поновленням дії контракту з дня прийняття рішення сесії від 23 вересня

2016 року, оскільки був звільнений без законних підстав.

При цьому, місцевий суд навів обґрунтований розрахунок при задоволенні грошової вимоги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Роздільнянська районна рада Одеської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що Роздільнянською районною радою Одеської області рішення про виділення коштів на капітальний ремонт флюорографу приймалось на підставі клопотання головного лікаря

ОСОБА_1, на підтвердження якого було надано дефектний акт

від 05 березня 2015 року, де зазначено, що майже всі основні вузли та деталі вийшли з ладу та ремонту не підлягають.

Також позивач надав кошторис на капітальний ремонт даного апарату, згідно з яким і було затверджено суму та виділено кошти на ремонт. Тобто позивачем було надано підтверджуючі документи про необхідність та доцільність саме в проведенні капітального ремонту.

Разом з тим, зібраними у справі доказами підтверджено, що підрядна організація, яка проводила зазначені роботи, провела модернізацію флюорографу, а не капітальний ремонт, як зазначено в рішенні районної ради.

Кошти були витрачені, але не за призначенням та без відома Роздільнянської районної ради Одеської області. Судами не надано належної правової оцінки поданим відповідачами доказам, якими підтверджується одноразове грубе порушення трудової дисципліни.

Доводи інших учасників справи

У вересні 2017 року КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» подав відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що зазначені в касаційній скарзі припущення щодо порушення норм матеріального і процесуального права при розгляді цієї справи спростовуються матеріалами справи, встановленими обставинами та дослідженими доказами.

Так, згідно з актом позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» Державної фінансової інспекції в Одеській області від 05 листопада 2015 року та доданих документів будь-яких порушень законодавства під час використання коштів виділених на капітальний ремонт флюорографа ревізією не встановлено.

ОСОБА_1 був звільнений з порушенням порядку та строків накладення стягнення.

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подав відзив на касаційну скаргу, зазначивши, що питання щодо ремонту флюорографу було предметом неодноразового розгляду, зокрема і районною радою, яка надала згоду на капітальний ремонт флюорографу, вирішувала питання про укладання договору, про виконавця робіт тощо.

З`ясувавши всі обставини справи, дослідивши всі докази та матеріали справи, суди дійшли правильних висновків про те, що ОСОБА_1 був звільнений з порушенням порядку та строків накладення стягнення, тому відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України підлягає поновленню на попередній роботі з поновленням дії контракту. Також судами правильно стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

05 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 працював на посаді головного лікаря

КЗ «Роздільнянська ЦРЛ»з 24 серпня 1988 року.

Між Роздільнянською районною державною адміністрацією Одеської області та ОСОБА_1 14 червня 2016 року укладено контракт, відповідно до якого головний лікар КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1 був переведений на роботу по контракту.

Згідно з пунктом 1.1 статуту КЗ «Роздільнянська ЦРЛ», затвердженим рішенням Роздільнянької районної ради Одеської області від 02 вересня

2016 року № 178-VІІ районна лікарня є об`єктом права спільної власності територіальних громад Роздільнянського району Одеської області, управління яким здійснюється Роздільнянською районною радою Одеської області.

Відповідно до розділу IV контракту від 14 червня 2016 року внесення змін та доповнень до цього контракту здійснюється шляхом укладення додаткових договорів. Дія цього контракту припиняється, зокрема, з ініціативи наймача до закінчення строку дії цього контракту у випадках, передбачених

статтями 40 і 41 КЗпП України.

Пунктом 5.1.1 статуту передбачено, що винятковою компетенцією власника є прийняття рішення про призначення та звільнення головного лікаря закладу.

Згідно з пунктом 1.8 посадової інструкції головного лікаря

КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» до посадових обов`язків останнього входить, зокрема розпорядження бюджетними коштами відповідно до затвердженого кошторису та покладення персональної відповідальності за дотримання порядку ведення достовірності обліку, фінансової та статистичної звітності.

Відповідно до акта позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» Державної фінансової інспекції в Одеській області від 05 листопада 2015 року будь-яких порушень законодавства під час використання коштів, виділених на капітальний ремонт флюорографа 12Ф7, ревізією не встановлено.

Вказаним актом ревізії встановлено, що рішенням Роздільнянської районної ради Одеської області від 31 липня 2015 року № 944-VI «Про внесення змін та доповнень до рішення районної ради» від 27 січня 2015 року № 860-VI «Про районний бюджет Роздільнянського району на 2015 рік» в районній лікарні було передбачено проведення капітального ремонту флюорографа за рахунок коштів обласного бюджету розвитку та районного бюджету розвитку на загальну суму 950 000 грн.

Комісією Роздільнянської районної ради Одеської області з питань освіти, культури, молодіжної політики, фізичної культури і спорту, охорони здоров`я та соціального захисту населення 20 липня 2015 року рекомендовано районній лікарні як розпоряднику коштів заключити договір з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 )

з внесенням доповнень щодо технічної документації.

Висновком та пропозицією постійної комісії районної ради з бюджету

від 29 липня 2015 року рекомендовано керівництву КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» укласти договір з ФОП ОСОБА_2 для проведення ремонту флюорографічного приладу.

Дефектним актом на обстеження стаціонарного флюорографа 12Ф7

від 05 серпня 2015 року, затвердженим ФОП ОСОБА_2 , встановлено, що для відновлення робочого стану та запобіганню відмов при подальшій експлуатації, рекомендовано провести капітальний ремонт флюорографа,

а саме провести заміну застарілого рентгенівського пристрою живлення на новий сучасний високочастотний в комплекті із сучасним рентгенівським випромінювачем та високовольтними кабелями або моноблочного типу; заміна застарілої аналогової оптичної камери на сучасний комплект цифрового приймача малодозового; відновлення існуючої кабіни.

Між ФОП ОСОБА_2 та КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» в особі заступника головного лікаря Почтаренко Л . М. укладено договір від 05 серпня 2015 року на виконання капітального ремонту флюорографа 12Ф7.

Розпорядженням Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 05 серпня 2015 року «Про виділення коштів з районного бюджету розвитку» районній лікарні на виконання пункту 2.2 договору

від 05 серпня 2015 року надано дозвіл на проведення попередньої оплати

в розмірі 30 відсотків від загальної суми договору та виділено кошти з районного бюджету в розмірі 283 440 грн.

Платіжними дорученнями від 11 серпня 2015 року районною лікарнею на виконання умов 2.2 договору було перераховано на користь

ФОП ОСОБА_2 283 440 грн - аванс 30 %, для закупівлі комплектуючих та витратних матеріалів на капітальний ремонт.

Платіжними дорученнями від 28 жовтня 2015 року районною лікарнею перераховано на користь ФОП ОСОБА_2 661 360 грн як залишок за виконані роботи.

Згідно з листом Фінансового управління Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 10 листопада 2016 року виділення коштів на проведення капітального ремонту флюорографу було передбачено рішенням сесії від 31 липня 2015 року № 944-VI за рахунок районного бюджету розвитку в розмірі 844 800 грн та за рахунок коштів спеціального фонду лікарні в розмірі 100 000 грн; фінансування відбувалося у два етапи відповідно до розпоряджень Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області від 05 серпня 2015 року та від 21 жовтня

2015 року; фінансовим управлінням звіт про надходження та використання коштів, прийнято без зауважень.

Відповідно до звіту про надходження та використання коштів за 2015 року 844 800 грн були витрачені на капітальний ремонт в межах виділених асигнувань.

Рішенням дванадцятої позачергової сесії Роздільнянської районної ради Одеської області сьомого скликання від 23 вересня 2016 року № 186-VП ОСОБА_1 звільнено з посади головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, яке виразилося у нецільовому використанні бюджетних коштів, виділених у 2015 році на проведення капітального ремонту флюорографу 12Ф7, що знаходиться на балансі

КЗ «Роздільнянська ЦРЛ», а фактично витрачені на модернізацію зазначеного майна, що призвело до невідповідності даного обладнання (флюорографу 12Ф7) державним стандартам та технічним характеристикам, необхідним для його подальшого безпечного використання.

Відповідно до вказаного рішення сесії підставами для винесення вказаного рішення ради та звільнення позивача зазначено висновки експертизи Одеської регіональної торгово-промислової палати від 28 липня 2016 року; лист Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області

від 28 липня 2016 року; лист Державного підприємства «Одеський регіональний центр стандартизації, метрології та сертифікації» від 04 серпня 2016 року; висновки та рекомендації постійних комісій районної ради.

Вказаним рішенням районної ради також 23 вересня 2016 року був розірваний контракт від 14 червня 2016 року з головним лікарем

КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» ОСОБА_1

Суди також встановили, що перед звільненням позивача згода на звільнення останнього не надавалася та вказане питання не вирішувалося профспілковою організацією.

Позивача звільнено із займаної посади 23 вересня 2016 року, що підтверджується трудовою книжкою.

Трудову книжку позивач отримав 26 вересня 2016 року, що підтверджується книгою обліку та видачі трудових книжок.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду в оскаржуваній частині відповідають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, а також особливості порядку звільнення чи продовження дії контракту.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 КЗпП України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний, зокрема, у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу).

З таких підстав передбачено звільнення і згідно з розділом IV контракту

від 14 червня 2016 року.

Звільнення з цієї підстави може бути здійснене з додержанням передбаченого статтями 148, 149 КЗпП порядку застосування дисциплінарного стягнення. Зокрема, при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинні враховувати, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувалися при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, та попередня робота працівника.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд повинен виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому суд повинен установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених судом фактичних обставинах справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Суд першої інстанції, врахувавши, що факти та обставини, викладені в рішенні дванадцятої позачергової сесії Роздільнянської районної ради Одеської області сьомого скликання від 23 вересня 2016 року № 186-VП, яким

ОСОБА_1 звільнено з посади головного лікаря КЗ «Роздільнянська ЦРЛ», не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, та прийнявши до уваги, що відповідачем не було дотримано порядку звільнення ОСОБА_1 з посади керівника лікарні, звільнення відбулось з порушенням визначених трудових законодавством строків, дійшов правильного висновку про обґрунтованість позову.

Окрім того, судами правильно оцінено зібрані у справі докази з викладенням відповідного обґрунтування у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Установивши у справі, яка переглядається, недоведеність факту одноразового грубого порушення позивачем трудових обов`язків, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно вказав про відсутність правових підстав для застосування положень пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Встановивши, що звільнення позивача відбулось із порушенням установленого законом порядку, суди попередніх інстанцій правильно застосували положення частини першої статті 235 КЗпП України, відповідно до яких у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі, з одночасним прийняттям рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що з вини позивача бюджетні кошти були витрачені не за призначенням та без відома Роздільнянської районної ради Одеської області, оскільки, як встановлено судами, саме вказаним органом місцевого самоврядування було передбачено проведення капітального ремонту флюорографа, рекомендовано керівництву КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» лікарні заключити договір з ФОП ОСОБА_2 щодо проведення ремонтних робіт флюорографічного приладу. Крім того, актом ФОП ОСОБА_2 рекомендовано провести капітальний ремонт флюорографа, провести заміну застарілого рентгенівського пристрою живлення на новий сучасний високочастотний в комплекті із сучасним рентгенівським випромінювачем та високовольтними кабелями або моноблочного типу; заміна застарілої аналогової оптичної камери на сучасний комплект цифрового приймача малодозового; відновлення існуючої кабіни.

Посилання органу місцевого самоврядування, зокрема і в касаційній скарзі на експертизу Одеської регіональної торгово-промислової палати

від 28 липня 2016 року, замовником якої була Роздільнянська районна рада Одеської області та яка проведена поза судовим процесом, не має правового значення, оскільки її (Одеської регіональної торгово-промислової палати) висновки спростовані актом позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності КЗ «Роздільнянська ЦРЛ» Державної фінансової інспекції в Одеській області від 05 листопада 2015 року та доданими документами, а також зібраними у справі доказами, яким судами надана належна правова оцінка, а результат указаної процесуальної дії викладено у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень з відповідним обґрунтуванням.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Роздільнянської районної ради Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 12 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 12 липня

2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк