КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 757/65801/17-ц

Апеляційне провадження 22-ц/824/13990/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А, Мазурик О.Ф.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Публічне акціонерне товариство «Київгаз»

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Київгаз», подану через представника Лебедєва Юрія Володимировича, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Батрин О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київгаз», третя особа: Дочірнє підприємство «Київгазенерджи» про визнання дій неправомірними та стягнення збитків,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Київгаз», в якому просив визнати протиправними дії відповідача з припинення газопостачання та розподілу природного газу на підставі акту на відключення газу № б/н від 19.10.2017 за адресою АДРЕСА_1 та стягнути на його користь збитки у сумі 11 595 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що він є споживачем послуг газопостачання за вищевказаною адресою, оператором газорозподільної мережі є ПАТ «Київгаз», а постачальником природного газу - ДП «Київгазенерджи».

11.09.2017 на його адресу надійшов акт про порушення від 08.09.2017, у якому зазначено, що він як побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовився від його встановлення за рахунок оператора ГРМ. Не погоджуюсь з вказаним актом, він на адресу відповідача направив письмові заперечення від 19.09.2017.

27.09.2017 на його адресу надійшов лист від 25.09.2017 № 84 з повідомленням, що за результатами засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем акт від 08.09.2017 було скасовано.

Проте 19.10.2017 ПАТ «Київгаз» припинив постачання та розподіл природного газу до його квартири у зв`язку з відсутністю газового лічильника НКРЕ, про що працівниками ПАТ «Київгаз» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено акт на відключення газу. Його не було повідомлено про припинення газопостачання/розподілу природного газу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу. Дане від`єднання відбулося з грубим порушенням порядку, передбаченого Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015. Він не отримував повідомлення про встановлення за рахунок оператора ГРМ лічильника газу.

Неправомірними діями відповідача йому завдана майнова шкода, яка полягає у тому, що через відключення газопостачання, він вимушений був придбати водонагрівач Electrolux EWH 30 100 Formax, вартістю 4 769 грн, доставка вартістю 50 грн та вбудовану керамічну варильну поверхню Hansa BHC63505, вартістю 6 776 грн. Загальний розмір майнової шкоди складає 11 595 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28.12.2018 позов задоволено. Визнано протиправними дії ПАТ «Київгаз» з припинення газопостачання та розподілу природного газу на підставі акту на відключення газу № б/н від 19.10.2017 побутового споживача газу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ПАТ «Київгаз» на користь ОСОБА_1 11 595 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ «Київгаз» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом першої інстанції не враховано, що чинним законодавством України не передбачений порядок повідомлення побутових споживачів про намір встановлення лічильників газу за ініціативи та кошти оператора ГРМ. Побутові споживачі про намір встановлення лічильника газу за ініціативи та кошти оператора ГРМ повідомлені шляхом розміщення оголошення на під`їзді багатоповерхового житлового будинку. В оголошенні зазначена інформація щодо дати, часу встановлення індивідуальних лічильників газу з проханням до мешканців бути присутніми в цей час та надати доступ до квартири уповноваженим працівникам АТ «Київгаз». Про дату та час розгляду акта про порушення, який оскаржувався позивачем, останній був повідомлений, проте на засідання не з`явився. Подання заперечення щодо акту свідчить про те, що позивач був обізнаний про встановлення лічильників газу. Проте звертаючись з багатьма запитами позивач навіть не намагався узгодити зручний для нього час для встановлення лічильника та надалі не допустив представників АТ «Київгаз» для встановлення лічильника, про що складено акти від 14.09.2017 та від 17.10.2017, а тому 19.10.2017 на виконання приписів п. 1 гл. 7 розділу VI Газорозподільних систем АТ «Київгаз» прийнято рішення припинити розподіл газопостачання. Судом не взято до уваги постанову НКРЕКП від 25.06.2015, якою з 01.07.2015 анульовано ліцензію на право зайняття господарською діяльністю з постачання природного газу, а тому АТ «Київгаз» на даний момент здійснює розподіл природного газу, а ДП «Київгазенерджи» є єдиним законним постачальником природного газу побутовим споживачам. Суд не вірно застосував положення ст. 1166 ЦК України, оскільки позивач набув права власності на водонагрівач та варильну поверхню, отже це не є втратами, а навпаки є збільшенням складу майна позивача. З 19.10.2017 позивач не використовує природній газ для підігріву води та приготування їжі, а добровільно користується альтернативним джерелом енергії.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.Зазначає, що доводи відповідача про те, він був повідомлений про намір встановлення лічильника газу за ініціативи та за кошти оператора через оголошення, розміщене на будинку, не підтверджено жодними доказами, та у суді першої інстанції на ці обставини відповідач не посилався. Відповідачем також не підтверджено, що він безпосередньо чинив перешкоди представникам АТ «Київгаз» у доступі до об`єкта побутового споживача. Правилами встановлено, що виконавець послуг набуває право відключення споживача від газопостачання після надіслання останньому попередження про припинення не менше ніж за три доби до запланованої дати, проте таке повідомлення йому не надсилалося. Посилання в апеляційній скарзі на ті обставини, що на даний момент ПАТ «Київгаз» здійснює лише розподіл природного газу, а постачання здійснює третя особа, а тому він не міг припиняти постачання газу спростовується матеріалами справи, оскільки відключення виконано саме працівниками відповідача. Він не відмовлявся від встановлення лічильника газу та відповідач не позбавлений можливості встановити лічильник газу у загальному коридорі під`їзду будинку, як це зроблено для інших споживачів (кв. 25, кв. 27, кв. 35 ). Через неправомірні дії відповідача його відключено від газопостачання, для забезпечення можливості приготування їжі та нагріву води, він вимушений був придбати водонагрівач та варильну поверхню, а тому ці витрати є збитками.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Оскільки оскаржується рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, воно підлягає вирішенню без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, який постачається до квартири АДРЕСА_1 . Позивач також є власником цієї квартири.

08.09.2017 працівниками ПАТ «Київгаз» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено акт про порушення, відповідно до якого зафіксовано відмову споживача від встановлення лічильника газу за рахунок оператора ГРМ. Згідно акту відеозвіт про відмову від встановлення газового лічильника не додається, що не відповідає вимогам п. 2-8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС.

Не погодившись з даним актом 19.09.2017 ОСОБА_1 направив на адресу відповідача письмові заперечення.

22.09.2017 відповідно до протоколу № 94 засідання комісії ПАТ «Київгаз» з розгляду актів про порушення вимог Кодексу скасовано акт про порушення б/н від 08.09.2017.

26.09.2017 та 18.10.2017 адвокатом Гера Р.Ю. в інтересах ОСОБА_1 на адресу ПАТ «Київгаз» направлено адвокатський запит з вимогою надати копію посвідчення № 01709 та посадової інструкції працівника ПАТ «Київгаз» ОСОБА_2., копію посвідчення № 04032 та посадової інструкції працівника ПАТ «Київгаз» ОСОБА_3 , докази повідомлення споживача про встановлення за рахунок оператора ГРМ лічильника газу, докази відмови споживача від встановлення за рахунок оператора ГРМ лічильника газу та повідомити результати розгляду комісією оператора ГРМ акту про порушення від 08.09.2017. На запити ПАТ «Київгаз» надав відповідь без направлення витребуваних документів.

19.10.2017 працівниками ПАТ «Київгаз» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 складено акт на відключення газу, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_1 , проведено відключення газу із зазначенням причини відключення - відсутність ГЛ НКРЕ.

У зв`язку з відключенням позивач придбав водонагрівач Electrolux EWH 30 100 Formax, вартістю 4 769 грн, сплативши за доставку 50 грн та вбудовану керамічну варильну поверхню Hansa BHC63505, вартістю 6 776 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відключення квартири позивача від газопостачання було проведено з порушенням закону та внаслідок такого порушення позивач зазнав збитків, які складаються з вартості водонагрівача, варильної поверхні та витрат за доставку.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку: 1) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року;тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року; 2) для інших споживачів - з 1 липня 2011 року. З метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному статтею 10 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону побутові споживачі природного газу - фізичні особи (населення) можуть самостійно забезпечити встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу (індивідуальних лічильників) з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які ними сплачуються за тарифом на розподіл природного газу. Порядок і розміри компенсації витрат на придбання та встановлення індивідуальних приладів обліку природного газу для споживачів природного газу - фізичних осіб (населення) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 5 цього ж Закону у разі відмови населення від встановлення суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - з 1 січня 2021 року.

Відповідно до п. 3 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, зареєстровано у Міністерсві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

За обставинами справи встановлено, що позивач є побутовим споживачем природного газу, який постачається до квартири АДРЕСА_1 , оскільки погодився на надання послуг щодо постачання природного газу у його квартиру без укладення окремого договору про таке постачання, проте оплачуючи послуги відповідача по постачанню природного газу.

Відповідно до пп. 5 п. 2 глави 2 розділу 11 відмова в доступі до об`єкта побутового споживача, який розраховується за нормами споживання, внаслідок чого Оператор ГРМ не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу побутовому споживачу відноситься до порушень, внаслідок яких здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування.

У порядку, визначеному главою 5 розділу 11 Кодексу газорозподільних системПАТ «Київгаз» 08.09.2017 відносно позивача складено акт про порушення.

Не погодившись з даним актом позивач направив на адресу відповідача письмові заперечення та 22.09.2017 відповідно до протоколу № 94 засідання комісії ПАТ «Київгаз» з розгляду актів про порушення вимог Кодексу скасовано акт про порушення б/н від 08.09.2017.

Надалі до відключення позивача 19.10.2017 від постачання природного газу будь - які інші акти не складалися.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що дії ПАТ «Київгаз» з припинення газопостачання та розподілу природного газу на підставі акту на відключення газу № б/н від 19.10.2017 побутового споживача газу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 є протиправними.

Доводи апеляційної скарги про те, що до відключення працівниками ПАТ «Київгаз» складалися акти від 14.09.2017 та від 17.10.2017, згідно з якими позивач не допустив працівників для встановлення лічильника газу будь - якими доказами не підтверджені, такі акти у матеріалах справи відсутні.

У відповіді, наданій 30.10.2017 ПАТ «Київгаз» на запит адвоката позивача про зазначені акти також не згадується.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Київгаз» направив позивачу повідомлення про необхідність надати доступ для встановлення газового лічильника 01.11.2019, тобто уже після відключення позивача від газопостачання.

Предметом же розгляду у даній справі є неправомірність дій відповідача по відключенню від газопостачання 19.10.2017. Відповідач не надав доказів про те, що станом до 19.10.2017 позивач був належним чином повідомлений про необхідність забезпечення доступу для безкоштовного встановлення лічильника та не надав такого доступу, у тому числі відсутні і докази такого повідомлення шляхом розміщення оголошення у будинку.

Посилання апелянта на те, що ПАТ «Київгаз» здійснює лише розподіл природного газу колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідач не заперечував, що відключення позивача від газопостачання проведено саме його працівниками.

За вказаних обставин рішення суду в цій частині є законними та обгрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача збитків у вигляді грошових коштів, витрачених на придбання водонагрівача та варильної поверхні суд першої інстанції не врахував, що відповідно до ч. 2 с. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За обставинами справи встановлено, що позивач після відключення його квартири від газопостачання вирішив використовувати альтернативні види енергії, придбавши водонагрівач та варильну поверхню.

Позивач з часу складення акту від 08.09.2017 достовірно знав по те, що для подальшого використання газу необхідно встановити лічильник, або за рахунок оператора ГРМ або за власний рахунок, з подальшою компенсацією таких витрат за рахунок коштів, які сплачуються за тарифом на розподіл природного газу.

Саме по собі скасування цього акту 22.09.2017 не змінило обов`язок позивача, як побутового споживача, мати індивідуальний лічильник газу, у разі, якщо він не відмовляється від постачання газу.

Після відключення позивача від газопостачання відповідач намагався провести таке підключення. Проте для такого підключення є необхідним, відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» встановлення індивідуального лічильника газу.

Позивач листом від 01.11.2017 був завчасно повідомлений про необхідність забезпечити доступ працівникам ПАТ «Київгаз» для встановлення лічильника та підключення до газопостачання. У листі було висловлене прохання повідомити про дату та час зручний для позивача для проведення таких робіт за телефоном 4844110. Проте, позивач проігнорував прохання щодо узгодження дати та часу встановлення лічильника, будь - яких доказів про те, що він звертався до ПАТ «Київгаз» та пропонував певну дату та час, а також конкретне місце встановлення лічильника позивач не надав.

22.11.2017 працівники відповідача з метою відновлення газопостачання та встановлення лічильника прийшли до позивача, проте доступу до квартири позивач не надав, що підтверджується актом від 22.11.2017, у якому зазначено, що акт складався із проведенням відеозйомки.

За вказаних обставин суд помилково визнав, як збитки, які спричинені відповідачем кошти, сплачені позивачем за водонагрівач та варильну поверхню. Вказані прилади придбані позивачем на власний розсуд, є його власністю та у разі узгодження питання про відновлення газопостачання та встановлення лічильника, останній не позбавлений права реалізувати придбані прилади та отримати кошти від їх продажу.

Статтею3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачена компенсація витрат побутовому споживачу природного газу, у разі, якщо такий споживач самостійно забезпечив встановлення індивідуального приладу обліку природного газу, проте компенсація витрат за придбання приладів для використання альтернативних видів енергії побутовому споживачу Законом не передбачена.

За вказаних обставин рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення збитків.

Оскільки рішення суду в частині задоволення позову майнового характеру скасовується, а в частині немайнового характеру залишене без змін, підлягає зменшенню судовий збір стягнутий з відповідача на користь держави з 1 409,60 грн до 640 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу акціонерного товариства «Київгаз» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 грудня 2018 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Київгаз» на користь ОСОБА_1 11 595 грн скасувати та у задоволенні позову в частині стягнення збитків відмовити.

Зменшити розмір судового збору з 1 409,60 грн до 640 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова складена 22.11.2019

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик