Справа №636/4517/18
Провадження №2-о/636/1/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2019 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Дьоміної О.П., за участю заявника ОСОБА_1 , представника заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 Головаша П.Ю., при секретарі судового засідання Шиловій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєвіцивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Чугуївського міського суду Харківської області з заявою про встановлення факту участі в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, а саме під м. Слов`янськ Донецької області в період з 09.05.2014 по 22.05.2014 рр. та у с. Оріхово Старобільського району Луганської області в період з 22.05.2014 по 28.05.2014 рр. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 посилався на те, що з 09 по 28 травня 2014 року він приймав безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, а саме: з 09.05.2014 по 22.05.2014 рр. здійснював інженерне забезпечення сил АТО (будівництво блокпостів біля міста Слов`янськ Донецької області); з 22.05.2014 року усним наказом командира військової частини НОМЕР_1 був відряджений до с. Оріхово Старобільського району Луганської області, де по 28.05.2014 року здійснював інженерне забезпечення сил АТО (завантаження та розвантаження військової техніки на вантажному крані). Керуючись постановою КМУ від 04.06.2014 року за №158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерством фінансів на 2014 рік та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2014 року за №155 заявнику було виплачено винагороду за безпосередню участь в АТО за травень 2014 року в сумі 3 000 грн. Однак, аудитом встановлено, що деяким військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 була нарахована та виплачена винагорода за участь в АТО без відповідних підтверджуючих документів керівництва АТО (секторів), що вказувало на ризик безпідставної виплати зазначених коштів.
Заявник вказує, що довідкою про виплату винагороди, передбаченою постановою КМУ від 04.06.2014 року за №158, військовослужбовцям, які приймали безпосередню участь в антитерористичних операціях, за травень-вересень 2014 року на підставі посвідчення про відрядження з відміткою АТЦ, підтверджується, що йому виплачено винагороду за травень 2014 року за участь в АТО у розмірі 3 000 грн., проте витяги з наказів відсутні.
На запит, направлений до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України щодо отримання довідки про підтвердження наявності в наказах Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) про надання інформації про залучення заявника до участі в Антитерористичній операції у згаданий період, ОСОБА_1 проінформовано, що в наказах першого заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ (м. Краматорськ) присутні відомості про включення ОСОБА_1 до сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції, лише за червень 2014 року.
У зв`язку з вищенаведеним виникла необхідність встановлення факту безпосередньої участі заявника в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 09 по 28 травня 2014 року для підтвердження законності виплати винагороди за участь в Антитерористичній операції за травень 2014 року. Причинами неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, є відсутність таких документів у Галузевому державному архіві Міністерства оборони України. Заявник вважає, що не включення його до відповідного наказу керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України про прибуття до сил та засобів, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань з 09 по 28 травня 2014 року, відбулося помилково. При цьому іншого механізму виправлення зазначеної помилки, ніж встановлення судом факту, що має юридичне значення, діючим законодавством не передбачено. Не встановлення даного факту у законному порядку призведе до необхідності відшкодування зайво сплаченої за травень 2014 року суми грошової винагороди за безпосередню участь в АТО.
ОСОБА_1 в судовому засіданнізаявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини і факти, викладені в заяві.

Представник заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 Головаш П.Ю. проти задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог не заперечував.

Згідно положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження судом розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у відповідності до ст. 315 ЦПК України.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Постановою Кабінету Міністрів України за №413 від 20.08.2014 року затверджений Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Згідно з п. 4 вказаного Порядку підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, оперативних завдань, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень, а також інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення.)

За приписами абзацу 1 п. 19 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України. Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.12.2004 року, є військовослужбовцем, має права та пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та учасників бойових дій (а.с. 7).

Походячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді техніка технічного відділення військової частини ОСОБА_1 наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 08.05.2014 року за №130 (по стройовій частині), відряджений на 10 діб з 09.05.2014 року по 18.05.2018 року у військову частину НОМЕР_3 (пп НОМЕР_4 ), що дислокується в м. Ізюмі, для виконання завдань інженерного забезпечення, що підтверджується витягом з даного наказу (а.с. 18).

Згідно копії витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 14.05.2014 року за №284-ТЧ «Про здійснення маршу до в/ч НОМЕР_5 » - з метою виконання розпорядження начальника Генерального штабу головнокомандуючого ЗСУ від 19.05.2014 року за №343/5388, розпорядження начальника Головного управління оперативного забезпечення ЗСУ від 22.05.2014 року за №343/922 щодо відрядження автомобільного крану з екіпажем від військової частини у підпорядкування командира зведеної понтонної роти в/ч НОМЕР_5 в район виконання завдань в район населеного пункту Оріхово для виконання завдань інженерного забезпечення наказано здійснити марш за маршрутом м. Ізюм с. Борова с. Сватове м. Старобільськ с. Оріхово 22.05.2014 року та у зворотньому напрямку за окремим розпорядженням, до здійснення маршу залучити автомобіль КС-3577 військовий номер НОМЕР_6 водій старший сержант ОСОБА_1 (а.с.77).

Копією наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 19.05.2014 року за №309-ТЧ підтверджується факт вибуття особового складу в оперативне розпорядження штабу антитерористичної операції. Так техніку технічного відділення в/ч НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 з автомобільним краном КС-3577, військовий номер НОМЕР_6 наказано 19.05.2014 року вибути в оперативне розпорядження штабу антитерористичної операції н. п. Ізюм (а.с.48).

Згідно посвідчення про відрядження за №47 від 08.05.2014 року, виданого на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 від 08.05.2014 року за №130 ОСОБА_1 09.05.2014 року вибув з в/ч НОМЕР_1 у відрядження та прибув до Ізюмсько-Борівського ОМВК 09.05.2014 року, потім 22.05.2014 року вибув з Ізюмсько-Борівського ОМВК та прибув до в/ч НОМЕР_7 , 28.05.2014 року вибув з в/ч НОМЕР_7 та в цей же день прибув до в/ч НОМЕР_1 (а.с. 19).

З відповіді командира в/ч НОМЕР_8 від 12.12.2018 року за №4059 в/ч НОМЕР_8 (в минулому в/ч польова пошта НОМЕР_4 ) дійсно залучалася до проведення АТО з 10.05.2014 року, згідно з наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_4 за №23 від 10.05.2014 року (а.с.84).

Витяг з наказу командира в/ч ПП НОМЕР_4 від 10.05.2014 року за №23 вказує на те, що з метою виконання бойового розпорядження Командувача військ Оперативного Командування «Північ» від 08.05.2014 року за №НР186/3186/28-30 склад в/ч пп НОМЕР_4 вважати убувшим у визначений бойовим розпорядженням район для виконання бойового завдання (інформація про список особового складу прихована) (а.с.86).

Допитаний судом свідок ОСОБА_3 пояснив, що в травні 2014 року він був водієм гаражу в/ч НОМЕР_1 . Відповідно до посвідчення про відрядження від 08.05.2014 року за №30 (а.с.56) був відряджений до м. Ізюм водієм екскаватора для виконання завдань інженерного забезпечення, знаходився у відрядженні по 15.05.2014 року. Свідок підтвердив, що ОСОБА_1 , будучі водієм крану, теж знаходився з ним у відрядженні та постійно в цей час виїжджав виконувати завдання інженерного забезпечення, але до яких населених пунктів, свідок не знає.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив в суді, що з 09.05.2014 по 28.05.2014 рік проходив службу у в/ч НОМЕР_1 та неодноразово був залучений до участі в АТО, що підтверджується копіями посвідчень про відрядження (а.с.51-55). Так свідок зустрічався з ОСОБА_1 у в/ч НОМЕР_4 (с. Оріхово, Старобільського району, Луганської області) в травні 2014 року, останній йому розповідав, що виконує завдання інженерного забезпечення, є водієм крану, приймає безпосередню участь у будівництві блок-постів, крім того розповів, що виконує таку ж роботу і під м. Слов`янськ, Донецької області.

З показів свідка ОСОБА_5 , наданих суду слідує, що останній проходив службу у в/ч НОМЕР_1 , так будучі начальником зв`язку начальником вузла зв`язку, згідно посвідчення про відрядження від 28.05.2014 року за №81 (а.с.50) був відряджений до в/ч НОМЕР_9 , що в 2014 році дислокувалася в с. Оріхово, Старобільського району, Луганської області, де зустрічався з ОСОБА_1 , який вже був там. Крім того, в 2014 році свідок бачив заявника і під м. Слов`янськ, Донецької області, де він виконував завдання інженерного забезпечення.

Відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про основи національної безпеки України» об`єктами національної безпеки, зокрема, є держава її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.

Суб`єктами забезпечення національної безпеки є, зокрема, громадяни України, об`єднання громадян (ст. 4 Закону України «Про основи національної безпеки України!).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України).

Указом Президента України від 14.04.2014 року за №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Наказом Антитерористичного центру при Службі безпеки України «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» від 07.10.2014 року за №33/6/а визначені райони проведення антитерористичної операції та терміни її проведення, зокрема, Донецька і Луганська області - з 07.04.2014 року. Таким чином, з 07.04.2014 року територія Донецької та Луганської областей визнана районом проведення антитерористичної операції, на якій був запроваджений спеціальний правовий режим.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція», що втратило чинність на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», чинному на теперішній час, до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, визначених в обох вказаних розпорядженнях, входять: м. Ізюм Харківської області, м. Слов`янськ Донецької області та с. Оріхове Старобільського району Луганської області.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 року за №158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою військовослужбовцям, у тому числі строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації Національної гвардії і Державної прикордонної служби, водіям автотранспортних засобів Національної гвардії і Державної прикордонної служби починаючи з 01 травня 2014 року виплачується винагорода в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення та заробітної плати, але не менш ніж 3 000 гривень, у розрахунку на місяць.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 02.06.2014 року за №155 старшому сержанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 , техніку технічного відділення за період з 19.05. по 21.05.2014 року виплачена грошова винагорода за безпосередню участь в Антитерористичній операції в розмірі 100% місячного грошового забезпечення (а.с.76).

Таким чином, керуючись зазначеною постановою Кабінету Міністрів України та на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2014 року за №155, заявнику виплачена винагороду за безпосередню участь в АТО за травень 2014 року в сумі 3 000 грн., як військовослужбовцю, який приймав безпосередню участь в антитерористичних операціях за травень-вересень 2014 року на підставі посвідчення про відрядження з відміткою Антитерористичного центру при Службі безпеки України, що підтверджується додатком 49 до Аудиторського звіту Північно-східного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України від 30.10.2014 року за №234/1/31/68 (а.с. 11-12).

Однак, відповідно до аудиторських звітів Північно-східного територіального управління внутрішнього аудиту та фінансового контролю Міністерства оборони України від 30.10.2014 року за № 234/1/31/68 та від 06.05.2017 року за № 234/1/3129, аудитом встановлено, що деяким військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 була нарахована та виплачена винагорода за участь в АТО без відповідних підтверджуючих документів керівництва АТО (секторів), що вказує на ризик безпідставної виплати зазначених коштів (а.с. 8-10, 13-16).

З метою усунення виявленого недоліку військовою частиною НОМЕР_1 направлено запит до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України щодо отримання довідки про підтвердження наявності в наказах Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) інформації про залучення ОСОБА_1 до участі в Антитерористичній операції у згаданий період.

Копія архівного витягу від 21.04.2016 року за №2343 свідчить про те, що в наказі Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ по стройовій частині від 01.06.2014 року за №14 значиться вважати такими, що 01.06.2014 року прибули у службове відрядження до складу сил та засобів, які залучаються і беруть участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань, в тому числі і старшого сержанта ОСОБА_1 , техніка технічного відділення (посвідчення про відрядження за №96 від 01.06.2014 року). В наказі Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ по стройовій частині від 14.06.2014 року за №27 значиться вважати таким, що 14.06.2014 року вибув на підставі посвідчення про відрядження за №96 від 01.06.2014 року в тому числі і старшого сержанта ОСОБА_1 (а.с.17).

Архівна довідка галузевого державного архіву Міністерства Оборони України від 05.12.2018 року за №4728, зокрема вказує й на те, що накази командира в/ч НОМЕР_1 з 2013 року на зберігання до архіву не надходили (а.с.83).

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

За таких умов, співставляючи встановлені обставини між собою та аналізуючи їх у системному зв`язку між ними та нормами законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд приходить до висновку про доведеність вимог заявника та наявність підстав для встановлення факту, що має для ОСОБА_1 юридичне значення, оскільки від встановлення такого факту залежить виникнення майнових прав заявника. Тому суд визнає вимоги заявника обґрунтованими, такими що відповідають закону, підтверджуються доказами у справі та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 293, 294, 315-317, 319, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт безпосередньої участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Антитерористичній операції в зоні її проведення на території Донецької та Луганської областей України, в період з 09.05.2014 року по 22.05.2014 року в населеному пункті м. Слов`янськ Донецької області та в період з 22.05.2014 року по 28.05.2014 року в населеному пункті с. Оріхово Старобільського району Луганської області, в складі Збройних Сил України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.П. Дьоміна