"22" листопада 2019 р. Справа № 363/4935/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Котлярової І.Ю.

за участі секретаря: Палій Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород матеріали заяви адвоката Дєдова Євгенія В`ячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2019 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дєдов Є.В. до Державного підприємства «Вищедубечанське лісове господарство», третя особа: Новосілківська сільська рада Вишгородського району Київської області про визнання права власності та усунення перешкод у користування земельними ділянками, яку 20.11.2019 року передано судді, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява адвоката Дєдова Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :36:073:0099, :36:073:0100, :36:073:0097, які належать ОСОБА_1 на праві власності, які розташовані за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Новосілки; заборонити суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме приватним і державним нотаріусам, державним реєстраторам Міністерства юстиції України та їх територіальним органам, будь-яким іншим органам чи посадовим особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які реєстраційні записи (зміни) до відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному реєстрі іпотек щодо даних земельних ділянок; заборонити державним кадастровим реєстраторам та будь-яким іншим особам, уповноваженим на здійснення їх функцій, вчиняти будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які реєстраційні записи (зміни) до відомостей щодо даних земельних ділянок. В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що відповідач заперечує правомірність набуття позивачем права власності на земельні ділянки, вважаючи, що земельні ділянки позивача накладаються на землі лісового господарства, які перебувають у його постійному користуванні. Постановою Київського апеляційного суду від 12.11.2019 року у справі № 363/2643/17 від позивача витребувано в постійне користування відповідача земельні ділянки, які перебувають у власності позивача. Оскільки, визнання права власності за позивачем не було предметом судового розгляду у справі № 363/2643/17, обставини наявності фактичного накладання меж на земельні ділянки не встановлювалися та не досліджувалися, оскільки, технічна документація у матеріалах справи була відсутня, з метою запобігання вчинення дій, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі за позовом про визнання права власності на земельні ділянки та усунення перешкод у їх користуванні шляхом усунення накладання контуру (межі) земельної ділянки Державного підприємства «Вищедубичанське лісове господарство» з кадастровим номером :36:073:6001 на контури (межі) земельних ділянок з кадастровими номерами 32218 864 00:36:073:0099, 322 1 886400: 36: 073 :0100, :36:073:0097, та для забезпечення належного захисту законних прав і охоронюваних інтересів позивача, відповідно до ст. 151 ЦПК України просив вжити заходи забезпечення позову на стадії відкриття провадження у справі.

Ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У поданій заяві адвокат Дєдов Є.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на земельні ділянки та заборонити вчиняти певні дії щодо цих земельних ділянок, які як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі договорів купівлі продажу. Будь-яких доказів на обґрунтування своїх доводів викладених у заяві, у тому числі відповідне рішення суду, яке набрало законної сили, суду не надано, що позбавляє суд у визначеному законом порядку встановити обставини на які посилається заявник, оскільки з поданих до суду документів не вбачаються підстави для обрання заявлених заходів забезпечення позову.

Крім цього, жодних документів на підтвердження обґрунтування у необхідності застосування саме такого виду забезпечення позову суду не надано, як і не доведено неможливість виконання рішення суду, у майбутньому.

Разом з тим, заявником не доведено, що права позивача порушені та можуть її права бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову, оскільки з поданих до суду документів вбачається, що позивач є власником спірних земельних ділянок, а також не надано підтвердження, що відповідач заперечує щодо правомірності набуття позивачем права власності на земельні ділянки, вважаючи, що земельні ділянки позивача накладаються на землі лісового господарства, які перебувають у його постійному користуванні, а також, заявником не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення, що на думку суду, унеможливлює виконання дій по забезпечення позову, у зв`язку з чим, враховуючи, що заявником не надано обґрунтованих доказів про те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до викладеного, та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», статтями 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Дєдова Євгенія В`ячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Суддя І.Ю. Котлярова