Справа № 415/5706/18
Провадження № 22-ц/810/355/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2019 року, листопада місяця, 13-го дня, Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого Яреська А.В. (судді - доповідача), суддів: Гаврилюка В.К., Єрмакова Ю.В., за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 вересня 2018 року у цивільній справі (№ 415/5706/18 суддя І інстанції - Фастовець В.М.) за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк (далі - ПАТ КБ Приватбанк, Банк) звернулись із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 91 194, 08 грн, який мотивувало тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву б/н від 27.04.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку, що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та ПАТ КБ Приватбанк договір, і надав свою згоду на те, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну здійснюється за рішенням та ініціативою банку. Оскільки відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, утворилася заборгованість, і ПАТ КБ Приватбанк просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.04.2012 року у розмірі 91 194, 08 грн, станом на 31.05.2018, яка складається з наступного: 5 202, 17 грн - заборгованість за кредитом; 77 973, 14 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 200, 00 грн - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн - штраф (фіксована частина), 4 318, 77 грн - штраф (процентна складова). Вирішити питання по судовим витратам.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20 вересня 2018 року позов ПАТ КБ ПриватБанк залишено без задоволення. В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПриватБанк просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вважає оскаржуване рішення незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про те, що не заперечує проти винесення рішення, підтримує доводи скарги. ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Згідно із ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ Приватбанк, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем заявлених вимог, вказував на те, що суду не було надано доказів домовленості між сторонами щодо розміру кредитного ліміту, щодо його подальшого збільшення, ненадання суду доказів зарахування кредитних коштів, доказів існування між сторонами взаємних прав та обов`язків.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі та вважає, що судом було неправильно застосовано норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявляючи позовні вимоги, ПАТ КБ Приватбанк посилалися на те, що 27 квітня 2012 року між банком ПАТ КБ Приватбанк (в подальшому внаслідок реорганізації - АТ КБ Приватбанк ) був укладений кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, відповідно до якого ПАТ КБ Приватбанк надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 300, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підтвердження умов договору ПАТ КБ Приватбанк надало суду копію анкети-заяви ОСОБА_1 , копію її паспорту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, розрахунок заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, 27 квітня 2012 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ ПриватБанк (а.с.8), при цьому надані ПАТ КБ Приватбанк докази дійсно не підтверджують погодження сторонами умов кредитування,, адже як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна, ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису ОСОБА_1 Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію. Заява не містить даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ КБ Приватбанк до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В цій же постанові Велика Палата Верховного Суду вказала, що АТ КБ Приватбанк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31 травня 2018 року заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» за тілом кредиту становила 5 202, 17 грн. Проте, з розрахунку кредитної заборгованості за договором б/н станом на 31 травня 2018 року та виписки по рахунку відповідача за період з серпня 2012 року по травень 2018 року вбачається, що ОСОБА_1 в період з жовтня 2012 року по жовтень 2015 року погашала заборгованість за кредитним договором, відбувалось автоматичне погашення простроченої заборгованості з картки. Позивачем вказані вище кошти зараховувалися на часткове погашення процентів за користування кредитом, що за період з жовтня 2012 року по жовтень 2015 року становить 5 856, 52 грн (а.с5-7). Дана сума розрахована апеляційним судом, виходячи із підсумку сум зазначених в розрахунку заборгованості в колонці «погашені проценти» та сум вказаних у виписці по рахунку, без урахування сум, які є службовими операціями по списанню банком процентів та штрафів і зазначені у виписці по рахунку. Оскільки в укладеному між сторонами кредитному договорі від 27.04.2012 року у вигляді анкети - заяви відсутні умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, то у банка відсутні підстави нараховувати проценти та здійснювати зарахування коштів, які сплачувалися відповідачем, на часткове погашення процентів за користування кредитом в сумі 5 856, 52 грн. Враховуючи зазначені вище обставини, колегія суддів приходить до висновків про те, що оскільки позивачем були отримані та зараховані кошти в сумі 5 856, 52 грн на свій розсуд в рахунок погашення процентів за користування кредитом, тоді як заборгованість відповідача за тілом кредиту становила 5 202, 17 грн. - а отже була погашена цими виплатами у повному обсязі, то позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 202, 17 грн. не підлягає задоволенню. Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ Приватбанк процентів та неустойки за договором кредиту, оскільки позивачем не доведено погодження розміру процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальності у виді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Отже, за таких обставин оскаржуване рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 вересня 2018 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким слід відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 вересня 2018 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» у задоволенні позовних вимог з інших підстав.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді