Справа № 243/8862/19
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

21 листопада 2019 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Дюміної Н.О.,

за участю

секретаря судового засідання Ревва Е.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він 27 липня 2009 року був прийнятий на посаду монтера колії 2-го розряду 10-го околотку ст. Микитівка до ДП «Донецька залізниця». З 12 липня 2016 року прийнятий до Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» «Регіональної філії АТ «Українська залізниця». Згідно із Наказом від 14.07.2017 року №10716/ДН-ос, ОСОБА_1 , було звільнено на підставі ч.1 ст. 40 КЗпП у зв`язку зі скороченням штату.

Вказав, що до теперішнього часу йому була не виплачена заробітна плата за період з березня по липень 2017 року у розмірі 27 668,70 грн.

Просить суд, стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на його користь належну заборгованість по заробітній платі за період з 15.03.2017 року по 17.06.2017 року у сумі 27 668,70 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця», будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

30.08.2019 року представником відповідача Пинзіною Ю.О. , яка діє на підставі довіреності від 25.07.2019 року, надіслано на адресу суду Відзив на позовну заяву, та зазначено, що ПАТ «Українська залізниця» не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відповідно до наказу № 10716/ДН-ос від 14.07.2017 позивача звільнено з 17.07.2017 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату.

За період з 1 березня 2017 по 15 березня 2017 позивачу була нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 1580,00 грн., яка була отримана 29.08.2017 у касі Дирекції м. Лиман.(довідка додасться).

З 16.03.2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено.

Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» №996-ХІУ від 16.07.1999 року, передбачено, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

П.2.1, 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. №88 (надалі Інструкції № 88), передбачено, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Бухгалтерський облік підприємства повністю залежить від первинних документів, які оформлюються відповідно до Інструкції № 88.

Наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року №489 затверджені та введені в дію типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, а саме:

1. N П-1 "Наказ (розпорядження) про прийняття на роботу".

2. N П-3 "Наказ (розпорядження) про надання відпустки".

3. N П-4 "Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)".

4. N П-5 "Табель обліку використання робочого часу".

5. N П-6 "Розрахунково-платіжна відомість працівника".

6. N П-7 "Розрахунково-платіжна відомість (зведена)".

Для підприємств, установ та організацій, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, відповідно до Закону України "Про оплату праці" здійснюється нарахування кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, за фактично відпрацьований час.

Табель є підставою для нарахування працівникам заробітної плати, допомоги по тимчасовій непрацездатності, сум за період щорічних відпусток, інших виплат. Складений і підписаний відповідальною за ведення табеля особою та погоджений керівником організації табель подається до бухгалтерії.

Табель обліку робочого часу - це поіменний список усіх працівників відділу, служби чи іншого структурного підрозділу або установи в цілому з відмітками про використання робочого часу протягом облікового періоду.

Отже, Табель є: - документом, який дозволяє врахувати фактично відпрацьований співробітником час; - первинним документом щодо обліку розрахунків з персоналом;,- базою для статистичних розрахунків.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» нарахування заробітної плати здійснити неможливо.

З 16 березня 2017р. до Дирекції не надходили первинні документи від підприємства, на якому працював даний працівник, для нарахування заробітної плати. Тобто на підконтрольній Україні території інформація відсутня, а не втрачена, первинна документація (табеля обліку робочого часу або графіки роботи за період, копії або оригінали внутрішніх наказів, розпоряджень та інше за період з березня по липень 2017 року) для нарахування заробітної плати.

У зв`язку з відсутністю первинної документації на підконтрольній Україні території, не маємо можливості надати наступні документи, за період з 16 березня 2017р. по 17 липня 2017р.:

- табель обліку робочого часу;

- довідку-розрахунок невикористаних днів відпустки;

- розмір компенсації за невикористані дні відпустки;

- довідку про суму нарахованої вихідної допомоги;

- довідку про графік роботи за період з 16 березня по день звільнення 2017 року.

Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10,2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого дії форс- мажорних обставин (обставин непереборної сили) зазначено що, застосування вимог законодавства України про працю до дій роботодавця щодо вивільнення працівників у зв`язку із скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КзпП України, спричиненого дією форс- мажорних обставин потребує додаткового правового аналізу, оскільки в період проведення антитерористичної операції чинне трудове законодавство не зазнало відповідних змін і належним чином не відреагувало на події, які відбуваються в Україні в зоні АТО, що значно ускладнює правове врегулювання дій суб`єктів трудових відносин на зазначеній території.

На господарську діяльність структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" об`єктивно впливає дія форс-мажорних обставин. Виробничі потужності, що були закріплені за вказаними структурними підрозділами знаходяться на території міста Донецьк, Донецької області, які перебувають під контролем незаконних збройних формувань. Порушення кримінального провадження за № 0000286 по факту захоплення 17.03.2017 року адміністративної будівлі структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", яка знаходиться за адресою: Донецька область, місто Донецьк, вул. Артема. 68. є підтвердженням надзвичайної ситуації.

Крім того, кожна із дирекцій за дорученням АТ "Укрзалізниця" самостійно виконувала функції роботодавця, тому кадрові накази, особові справи, трудові книжки та інші документи знаходилися відповідно в будівлі міста Донецьк.

Отже, оскільки унеможливлення виконання зазначених у цьому висновку обов`язків роботодавця при вивільненні працівників структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", передбачених законодавством про працю України, спричинено впливом дії форс-мажорних обставин, а АТ "Укрзалізниця" є особою, яка внаслідок дії цих форс-мажорних обставин, була позбавлена можливості виконати вказані обов`язки, тому АТ "Укрзалізниця" має бути звільнено від відповідальності за їх невиконання.

Це свідчить про відсутність вини акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код юридичної особи: 40075815, Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», ідентифікаційний код філії: 40150216, у невиконанні своїх обов`язків.

Пунктом 10 вказаного вище Науково-правового висновку передбачено, що унеможливлення виконання акціонерним товариством «Українська залізниця» обов`язків, передбачених законодавством України про працю, а саме: ст.ст. 47, 83, 115 і 116 КЗпП України спричинено впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), а саме: актами тероризму на територіях міста Донецька Донецької області та міста Луганська Луганської області, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, які на поточну дату продовжують діяти і дату закінчення їх дії встановити неможливо.

Ці форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) є надзвичайними, непередбаченими і мають неминучий характер, їх дії не можна уникнути за звичайних обставин при всій обачливості зобов`язальної сторони за трудовим договором, якою за цим висновком є акціонерне товариство «Українська залізниця»".

Враховуючи вищевикладене, вважаємо що доводи позивача, щодо неотримання спірної суми заробітної плати, якими він обґрунтовує свої пояснення, є припущеннями сторони позивача, які не мають документального підтвердження, а відповідно до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином. нарахування заробітної плати та інших виплат є неможливість, оскільки таке нарахування проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатним розписом, розцінками та нормами праці табелем обліку використання робочого часу. розпорядженнями про надбавки та премії за умови, що господарська діяльність здійснювалась. Достовірно встановлено, що через захоплення підприємства невідомими особами відповідач втратив контроль над виробничим, потужностями підприємства, нерухомим майном та документацією (а.с. 30-34).

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, підлягають задоволенню з наступних підстав.

У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гідністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2).

Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу.

Конституція України закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2 ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні« конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Також, у відповідності до положень статей 55, 124 Конституції України та статті ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 працював у Структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця».

14 липня 2017 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи на підставі п.1 статті 40 КЗпП України, що підтверджено наявною у матеріалах справи копією трудової книжки. ( а.с.7-9).

У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України « Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності до ч.1 ст. 94 КЗпП України « Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу».

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».

Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Отже відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець.

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» (юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця».

Згідно Наказу від 14 липня 2017 № 10716/ДН-ос Кобзар Я.І. звільнено з 17 липня 2017 року на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (а.с.9).

Також в судовому засіданні встановлено та не спростовано у належний спосіб відповідачем у справі, що при звільненні, з ОСОБА_1 , не було проведено повний розрахунок та належні йому кошти не були виплачені.

Згідно розрахунків заробітної плати СП «ДДЗП» філії Дон. Зал. ПАТ УЗ ОСОБА_1 нараховано заробітну плату:

-За березень 2017 року - 4 822,94 грн., сума до виплати - 3 835,12 грн.;

-За квітень 2017 року - 3 082,35 грн., сума до виплати - 2 451,03 грн.;

-За травень 2017 року - 3 224,30 грн.; сума до виплати - 2 563,91 грн.;

-За червень 2017 року - 811,14 грн., сума до виплати - 645,01 грн.;

-За липень 2017 року - 15 727,97 грн., сума до виплати - 12 578,23 (з урахуванням компенсації за невикористані дні відпустки у сумі 7 800,30 грн.).

Крім того, вказані розрахунки заробітної плати містять відомості про оплату за час простою (а.с.16-20).

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу ОСОБА_1 , які містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, розмір нарахованої заробітної плати ОСОБА_1 за січень 2017 року становить 6 258,24 грн., за лютий 2017 року становить 6 022,49 грн., за березень 2017 року становить 4 822,94 грн., за квітень - липень 2017 року дані відсутні (а.с. 61-62).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_1 №871/2 від 21.08.2019 року вбачається, що за період січень - липень 2017 року останній нарахована заробітна плата за січень у розмірі 6 258 грн. 24 коп., до виплати -4 976 грн. 43 коп., за лютий у розмірі 6 022 грн. 49 коп., до виплати -4 788 грн. 99 коп., за березень у розмірі 1 986 грн. 97 коп., до виплати - 1 580 грн. 00 коп. (а.с. 37).

Відповідно до видаткового касового ордеру від 29 серпня 2017 року, 29 серпня 2017 року ОСОБА_1 отримав у касі Дирекції м. Лиман заробітну плату за першу половину березня 2017 року у розмірі 1 580,00 грн.

Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», а позивач перебував з відповідачем в трудових відносинах до 17 липня 2017 року, виконував свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримав усі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина 1 статті 24 Закону України «Про відпустки»).

Відповідно до положень п. 2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстатом України від 13 січня 2004 року № 5, Фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входить, зокрема, оплата, а також суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток та додаткових відпусток працівникам, які мають дітей, у розмірах, передбачених законодавством.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що право позивача на отримання компенсації за 30 днів невикористаної щорічної відпустки - 7800,30 грн. - є безспірним, підтверджено наданим позивачем розрахунковим листком за липень 2017 року, Наказом про звільнення з роботи, а тому суд задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Відповідач, обґрунтовуючи свою позицію, зазначив, що за відсутності будь-якої первинної документації щодо наявності заборгованості із заробітної плати та іншим виплатам такі нарахування та виплати здійснити неможливо і послався на наявність форс-мажорних обставин, що, на його думку, підтверджується науково-правовим висновком Торгово-промислової України від січня 2018 року №126/2/21-10.2.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих документів, вбачається, що відповідачем визнається той факт, що позивач знаходився з ПАТ «Укрзалізниця» в трудових відносинах.

Доводи відповідача з посиланням на відсутність первинних документів, як підставу для відмови у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати відхиляються судом, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на саме на роботодавці, а не на працівникові. Суд акцентує увагу на тому, що невжиття роботодавцем (відповідачем) заходів для відповідного доступу до зазначеної документації з урахуванням того, що вже тривалий час (з 2014 року) на території Донецької області триває антитерористична операція, вочевидь не відповідає вимогам належної обачності і зазначене не може бути підставою для відмови у виплаті працівнику гарантованих Конституцією України і законами України виплат і безумовно не може будь-яким чином погіршувати стан останнього.

Згідно ст.83 КЗпП України та Закону України «Про відпустки», визначено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані дні щорічної відпустки.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у п. 6 ст. 36 та п. 1, 2 і 6 ст.40 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме, наказу про припинення трудового договору з ОСОБА_1 №10716/ДН-ос від 14.07.2017 року позивач має право на пільги, визначені ст.44 КЗпП України.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

За таких обставин суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про стягнення заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року, компенсації за 30 дні щорічної відпустки, одноразової грошової допомоги у розмірі 7 162,19 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Загальний розмір нарахованої заробітної плати за березень - липень 2017 року складає 27 668,70 грн. Відповідно до видаткового касового ордеру від 29 серпня 2017 року одержав заборгованість по заробітній платі за період з 01.03.2017 року по 15.03.2017 року в сумі 1580,00 грн., тому з відповідача підлягає стягненню заробітна плата в розмірі 26 088,70 грн. (27 668,70 грн. - 1580,00 грн.)

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заробітна плата у розмірі 26 088,70 грн. з яких компенсація за 30 дні щорічної відпустки у розмірі 7 800,00 грн., одноразова грошова допомога у розмірі 7 162,19 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, судовий збір справляється фізичною особою в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, на суму 26 088,70 грн.

З огляду на викладене, з відповідача на користь держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 відсотку від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 768,40 грн. (на день звернення до суду).

При зверненні до суду позивач на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову.

З огляду на викладене, з відповідача на користь держави має бути стягнуто судовий збір у розмірі 724,52 грн. (94,29% від 768,40 грн.).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 353, 355, 356 ЦПК України, Конституцією України, ст.ст. 116,117 КЗпП України, Законом України "Про оплату праці", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), заборгованість у розмірі 26 088 грн. ( двадцять шість тисяч вісімдесят вісім грн. 70 коп.), а саме: заборгованість по заробітній платі за період з березня 2017 року по липень 2017 року (в тому числі заборгованість по виплаті вихідної допомоги у розмірі середнього заробітку в сумі 7 162 грн. 19 коп. та компенсацію за невикористані 30 дні щорічної відпустки у розмірі 7 800 грн. 30 коп.), з яких підлягають утриманню податки і обов`язкові платежі.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) в особі регіональної філії «Донецька залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 724 (сімсот двадцять чотири) грн. 52 коп. стягувач: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5 м. Київ, 01601), отримувач коштів - ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код за ЄДРПОУ -37993783, банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача - 820019, р/р 0001, код класифікації доходів бюджету - 22030106.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити у зв`язку з відсутністю підстав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О.Дюміна