________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/549/19
УХВАЛА

20.11.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

за участю секретаря Дідур В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі подання головного державного виконавця Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про примусове проникнення до житла, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 206/3990/16, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 73492 грн. 65 коп.

Головний державний виконавець Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся до Київського районного суду м. Одеси з поданням, в якому просить вирішити питання щодо примусового проникнення до квартири АДРЕСА_1 , 1/2 якої належить ОСОБА_1 , для проведення опису й арешту майна боржника.

Державний виконавець Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, стягував ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Вивчивши подання державного виконавця Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області та додані до нього матеріали, суд вважає подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у Першому Київському відділі Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 206/3990/16, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 73492 грн. 65 коп.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

05 липня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 54223316, копію якої направлено сторонам.

Боржником рішення суду в добровільному порядку не виконано, у зв`язку з чим державним виконавцем проведено дії щодо розшуку майна, належного йому, шляхом направлення відповідних запитів.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за боржником зареєстрована квартира АДРЕСА_2 .

Державним виконавцем вживались всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з метою виконання рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2009 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до п. 4, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Отже, Закон України «Про виконавче провадження» передбачає право державного виконавця на звернення до суду із поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ст. 30 Конституції України, кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника для арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб, зокрема за рахунок звернення стягнення на кошти боржника та інше його майно.

Отже, за змістом наведених норм слід дійти висновку, що станом на час порушення питання про необхідність входження у житлове приміщення боржника на підставі рішення суду, уповноважена особа органу примусового виконання зобов`язана дотриматись встановленого законодавством порядку проведення виконавчих дій від часу відкриття провадження, як це визначено нормами Закону України «Про виконавче провадження», що має місце вданому випадку.

Таким чином, враховуючи, що боржник зареєстрований, однак по зазначеному адресу фактично не мешкає, що підтверджується актами державного виконавця, встановити нове місце проживання, перебування та місце роботи не виявляється можливим, а також враховуючи, що інформація про джерела доходів та розрахункові рахунки боржника відсутня, на обліку в пенсійному фонді не перебуває, пенсію не отримує, суд вважає подання начальника Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про оголошення розшуку боржника обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Першого Київського відділу Державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про примусове проникнення до житла - задовольнити.

Надати дозвіл державним виконавцям Першого Київського відділу державної виконавчої служби міста Одеси територіального управління юстиції в Одеській області на примусове проникнення до об`єкту нерухомого майна боржника квартири АДРЕСА_1 , 1/2 якої належить ОСОБА_1 , для проведення опису й арешту майна боржника.

Копію ухвали надіслати для виконання до Першого Київського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Територіального Управління Юстиції в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий Салтан Л. В.