КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 760/3063/14-ц

провадження № 22-ц/824/12803/2019

21 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів :

судді-доповідача Кирилюк Г. М.,

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.

при секретарі Примушку О. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зміну порядку користування земельною ділянкою, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки,

за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_7 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харченко Лариса Володимирівна, Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності на спадщину, про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності на житловий будинок та реєстрації права власності, визнання частково недійсним договору дарування, за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року у складі судді Лазаренко В. В.,

встановив:

В серпні 2012 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_6 , в якому просити змінити встановлений рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року порядок користування земельною ділянкою під домоволодінням, яке на час ухвалення зазначеного рішення мало адресу: АДРЕСА_1 та встановити новий порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,1552 га, яка знаходиться під житловими будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Просили виділити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 земельну ділянку, площею 0,0569 га під житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_7 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харченко Л. В., Головне управління житлового забезпечення КМДА, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна про визнання недійсним свідоцтва про право власності на 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , виданого Головним управлінням житлового забезпечення КМДА від 08 червня 2012 року та договору дарування 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 від 18 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л. В.

У лютому 2014 року, у зв`язку з оформленням ОСОБА_6 права власності на земельну ділянку в межах ділянки, виділеної їй у відповідності до рішення суду від 11 травня 2006 року, позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був пред`явлений позов до ОСОБА_6 , Головного управління Держземагентства України в м. Києві та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, в якому вони просили визнати незаконною та недійсною Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку АДРЕСА_2 від 01 лютого 2013 року, а також складений акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 01 березня 2013 року; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки АДРЕСА_2 (кадастровий номер :69:224:0003) в Державному земельному кадастрі та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на зазначену земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Харченко Л. В., Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, про визнання частково недійсними витягу з реєстру КП КМБТІ від 20 березня 2012 року, зареєстрованого за №33535123 в частині зазначення загальної площі 53,6 (замість належних 36,6) кв. м та наявності будівель та споруд у вигляді вбиральні під літ. «В», погребу під літ. «П» та погребу під літ. «П1» та внесення відповідних змін у зазначений витяг; визнання частково недійсним та внесення відповідних змін у Свідоцтво про право власності від 08 червня 2012 року, видане Головним управлінням житлового забезпечення КМДА від 08 червня 2012 року в частині зазначення загальної площі «53,60 кв.м» замість правомірних «36,60 кв.м»; визнання частково недійсним та внесення змін до Свідоцтв про право на спадщину від 12 квітня 2012 року, виданого П`ятою київською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 в частині зазначення правильної загальної площі: «36,60 кв.м», та необхідності виключення посилання на наявність господарських споруд у вигляді вбиральні під літ. «В», погребу під літ. «П» та погребу під літ. «П1»; визнання частково недійсним та внесення змін до договору дарування 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 від 18 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В., в частині зазначення правильної загальної площі: «36,60 кв.м», та необхідності виключення посилання на наявність господарських споруд у вигляді вбиральні під літ. «В», погребу під літ. «П» та погребу під літ. «П1»; внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на житловий будинок АДРЕСА_1 , а саме: в частині зміни загальної площі будинку з «53,60 кв.м» на «36,60 кв.м» та виключення з реєстру господарських споруд у вигляді вбиральні під літ. «В», погребу під літ. «П» та погребу під літ. «П1».

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено.

Визнано недійсною Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на земельну ділянку АДРЕСА_2 , складену КП «Київський інститут земельних відносин» від 01 лютого 2013 року. Визнано недійсним Акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, складений КП «Київський інститут земельних відносин» від 01 березня 2013 року. Скасовано держану реєстрацію земельної ділянки АДРЕСА_2 , кадастровий номер :69:224:0003, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1га в Державному земельному кадастрі. Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку АДРЕСА_2 кадастровий номер :69:224:0003, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Змінено порядок користування земельною ділянкою між власниками земельних ділянок під житловими будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та визначено новий порядок у відповідності до додатку №1 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 481/482/14-43 від 18 березня 2014 року (експерт КНДІСЕ Качківська М.О.) із встановленням кутів поворотів меж земельних ділянок в системі координат міста Києва та їх довжини згідно з таблицями 1-2 Висновку, при цьому: виділено у користування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 земельну ділянку площею 558 кв. м. під житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ; виділено у користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 998,6 кв.м під житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 ; залишено у спільному користуванні всіх співвласників домоволодіння земельну ділянку площею 2,8 кв.м.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Головного управління Держземагенства у м. Києві, реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації земельної ділянки, зміну порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_7 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харченко Л. В., Головне управління житлового забезпечення КМДА, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна про визнання недійсним свідоцтва про право власності та договору дарування частки житлового будинку, визнання недійсним витягу , свідоцтв про право на спадщину та право власності та внесення до них змін задоволено частково.

Визнано частково недійсними свідоцтва про право на спадщину від 12 квітня 2012 року, видані П`ятою київською державною нотаріальною конторою Філіпповій О.І., яке зареєстровано в реєстрі за № 5-421, ОСОБА_1 , яке зареєстровано в реєстрі за №5-425, ОСОБА_4 , яке зареєстровано в реєстрі за № 5-427, ОСОБА_7 , яке зареєстровано в реєстрі за № 5-423, в частині набутого нерухомого майна - санвузол 2-1 пл. 3,6 кв.м, кухня 2-2, пл. 6,5 кв.м, коридор - 2-3 пл. 5,8 кв.м, тамбур - 2-6 пл. 1,1 кв.м та господарські будівлі та споруди: вбиральня під літ. «В», погріб під літ. «П», погріб під літ «ПІ».

Визнано частково недійсним свідоцтво про право власності від 08 червня 2012 року, видане Головним управлінням житлового забезпечення КМДА на житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності в рівних частинах за ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 в частині права власності на 17 кв.м загальної площі будинку (53,6-36,6 кв.м).

Визнано частково недійсним договір дарування частини житлового будинку, укладений 18 серпня 2012 року між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_7 , як дарувальником, та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , які діяли як законні представники обдарованої ОСОБА_2 , та зареєстрований в реєстрі за № 2542 і посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В. в частині описання предмету дарування в пункті 3 цього Договору, а саме: «загальної площі 53,6 кв.м, вбиральні під літерою «В», погреб під літерою «П» та погреб під літерою «ПІ».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 07 жовтня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

07.09.2016 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подали заяву про зміну предмета позову (а.с.29-30 т.7).

Просили суд змінити порядок користування земельною ділянкою між власниками земельних ділянок під житловими будинками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та визначити новий порядок у відповідності до додатку № 1 Висновку судової будівельно-технічної експертизи № 481/482/14-43 від 18.03.2014 (експерт Качківська) із встановленням кутів поворотів меж земельних ділянок в системі координат міста Києва та їх довжини згідно з таблицями 1-2 висновку, при цьому: виділити у користування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 земельну ділянку площею 558 кв. м під житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ; виділити ОСОБА_6 земельну ділянку площею 998,6 кв. м під житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 ; залишити у спільному користуванні всіх співвласників домоволодіння земельну ділянку площею 2,8 кв.м; скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого на ім`я ОСОБА_6 на земельну ділянку АДРЕСА_2 , кадастровий номер :69:224:0003, площею 0,1 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві від 23.07.2013 (індексний номер 6637964); скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на нерухоме майно земельну ділянку АДРЕСА_2 , кадастровий номер :69:224:0003, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , площею 0,1 га в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки АДРЕСА_2 , кадастровий номер :69:224:0003, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд , площею 0,1 га в Державному земельному кадастрі.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2004 року за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , визнано право власності на 1/16 частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , за кожним. Виділено вказаним особам у спільну часткову власність 1/4 частину домоволодіння, що складає 36,6 кв.м. У власність ОСОБА_6 виділено 3/4 частини домоволодіння, всього 77,4 кв. м, а також погріб під літерою "а-2" та гараж під літерою "д".

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року було визначено порядок користування земельною ділянкою площею 1 552 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділено ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у спільне користування земельні ділянки №1 та №2 площею 18,8 кв.м., розташовані у вигляді смуг шириною 1,00 м; земельну ділянку площею 383,5 кв.м. Виділено ОСОБА_6 у користування земельну ділянку площею 1 150,5 кв.м.

Зазначали, що вказане судове рішення було ухвалено виходячи з розміру та розташування на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна, на які мались належні правовстановлюючі документи, та за наслідками судової будівельно-технічної експертизи №9834 від 09.12.2005 року. При цьому в ході експертного дослідження та судового розгляду справи до уваги не брались наявні на земельній ділянці прибудови до будинку та господарські споруди, а саме - санвузол 2-1 площею 3,6 кв.м., кухня 2-2 площею 6,5 кв.м., коридор 2-3 площею 5,8 кв.м., тамбур 2-6 площею 1,1 кв.м., погріб під прибудовою "а-1", гараж під літерою "Г", вбиральня під літерою "В", два погреби під літерами "П"-"П1" та лінійні споруди - хвіртка, ворота, огорожі.

Таким чином, питання щодо встановлення користування земельною ділянкою, яка знаходиться під цим нерухомим майном та яка необхідна для його обслуговування, судом не вирішувалося.

08 червня 2012 року ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 отримали свідоцтво про право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 53,60 кв.м. Вказане свідоцтво видане Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно технічного паспорту, складеного Київським БТІ від 22.06.2012, житловий будинок АДРЕСА_1 складається з санвузла 2-1 площею 3,6 кв.м., кухні 2-2 площею 6,5 кв.м., коридору 2-3 площею 5,8 кв.м.(веранда літ. "а1"), житлової кімнати 2-4 площею 17,1 кв.м., житлової кімнати 2-5 площею 19,5 кв.м., тамбуру 2-6 площею 1,1 кв.м., погребу під літерою "а1", вбиральні літ. "В", гаражу літ. "Г", погребів літ. "П", літ. "П1", літ. №1-6 споруди (огорожі, ворота, хвіртка).

В подальшому ОСОБА_7 подарувала свою 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями АДРЕСА_1 ОСОБА_2 відповідно до договору дарування від 18.02.2012 року.

З огляду на те, що у позивачів на даний час є правовстановлюючі документи на прибудови та господарські споруди, які не брались до уваги в ході експертного дослідження та судового розгляду, просили змінити раніше встановлений порядок користування земельною ділянкою та встановити новий порядок користування.

Зазначили, що відповідач ОСОБА_6 відокремила свою частину житлового будинку з господарськими спорудами шляхом отримання нової поштової адреси на підставі Розпорядження Солом`янської районної державної адміністрації №2187 від 28 листопада 2007 року і зареєструвала свою частку як окремий об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07 травня 2010 року.

23 липня 2013 року ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :69:224:0003, площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_2 .

З огляду на те, що інформація про вказану земельну ділянку була внесена до Державного земельного кадастру за недостовірними даними щодо формування її зовнішніх меж, як це встановлено судовою будівельно-технічною експертизою (а.с.163-170 т.2), що вплинуло на порушення прав власності на об`єкти нерухомого майна ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , просили скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, виданого на ім`я ОСОБА_6 на земельну ділянку АДРЕСА_2 , а також державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Державному земельному кадастрі.

15.02.2016 р. ОСОБА_6 в особі представника Гелла С. В. звернулась до суду з заявою про зміну предмета позову. Просила суд визнати частково недійсними:

- свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 12.04.2012, виданого ОСОБА_7 та посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Наумовим В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-423, в частині набутого нерухомого майна: санвузол 2-1 площею 3,6 кв.м; кухня 2-2 площею 6,5 кв.м; коридор 2-3 площею 5,8 кв.м; тамбур 2-6 площею 1,1 кв.м; та господарські будівлі та споруди: вбиральня під літ. «В», погріб під літ. «П», погріб під літ «П1»;

- свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 12.04.2012, виданого ОСОБА_5 та посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Наумовим В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-421, в частині набутого нерухомого майна: санвузол 2-1 площею 3,6 кв.м; кухня 2-2 площею 6,5 кв.м; коридор 2-3 площею 5,8 кв.м; тамбур 2-6 площею 1,1 кв.м; та господарські будівлі та споруди: вбиральня під літ. «В», погріб під літ. «П», погріб під літ «П1»;

- свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 12.04.2012, виданого ОСОБА_1 та посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Наумовим В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-425, в частині набутого нерухомого майна: санвузол 2-1 площею 3,6 кв.м; кухня 2-2 площею 6,5 кв.м; коридор 2-3 площею 5,8 кв.м; тамбур 2-6 площею 1,1 кв.м; та господарські будівлі та споруди: вбиральня під літ. «В», погріб під літ. «П», погріб під літ «П1»;

- свідоцтво про право власності на спадщину за законом від 12.04.2012, виданого ОСОБА_4 та посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Наумовим В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-427, в частині набутого нерухомого майна: санвузол 2-1 площею 3,6 кв.м; кухня 2-2 площею 6,5 кв.м; коридор 2-3 площею 5,8 кв.м; тамбур 2-6 площею 1,1 кв.м; та господарські будівлі та споруди: вбиральня під літ. «В», погріб під літ. «П», погріб під літ «П1»;

- свідоцтво про право власності від 08.06.2012, виданого Головним управлінням житлового забезпечення на житловий будинок АДРЕСА_2 , на ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 в рівних частинах, щодо розміру загальної площі 53,6 кв.м (має бути 36,6 кв.м) та реєстрацію права власності, яка була здійснена на підставі вказаного свідоцтва. Свідоцтво було видано на підставі наказу ГУ житлового забезпечення Київської міської ради (КМДА) від 01.06.2012 № 826-С/ЖБ;

- договір дарування ј частки житлового будинку від 18.08.2012, укладений між ОСОБА_5 , що діяла від імені ОСОБА_7 як дарувальником, та ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , які діяли як законні представники обдарованої ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі за № 2542 та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко Л.В., в частині описання предмету дарування в п. 3 цього Договору, а саме загальної площі 53,6 кв.м та вбиральня під літ. «В», погріб під літ. «П», погріб під літ «П1»;

- договір дарування майна від 11.07.1997, укладений між ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_7 та підставі довіреності, як дарувальником, та ОСОБА_9 як обдарованим, зареєстрованого в реєстрі за № 5С-464 та посвідчений державним нотаріусом Київської державної нотаріальної контори №5 Пановою О.П. в частині описання предмету дарування в пункті 1 цього договору, а саме льох та споруди.

Свої доводи обґрунтовувала тим, що під час оформлення оскаржуваних свідоцтв про право на спадщину за законом від 12.04.2012 року нотаріусом було взято до уваги рішення Жовтневого районного суду м. Києва від 25 жовтня 1996 року (а.с.25-26 т.4), договір дарування від 11.07.1997, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно за №33535123 від 20.03.2012, технічних паспорт КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна", в якому спірні погреби під літ. "П" та "П-1" було відображено помилково, що підтверджено рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2012 року.

Зазначила, що у вказаному договорі дарування об`єм майна збільшився за рахунок прибудови до будинку та господарських будівель. Даній обставині було надано правову оцінку численними рішеннями Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2004 року ( а.с.28-30 т.4), від 13 грудня 2007 року ( а.с.39-40 т.4), від 10 листопада 2011 року (а.с.43-44 т.4) та встановлено, що ОСОБА_9 (спадкодавець) не був власником спірних прибудов та господарських будівель.

Таким чином, при видачі оспорюваних свідоцтв про право на спадщину нотаріусом було порушено вимоги ст. 1216, 1218 ЦК України, ст. 124 Конституції України, п.п.205-238 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , Головного управління Держгеокадастру у місті Києві, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зміну порядку користування земельною ділянкою, скасування свідоцтва про право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та скасування державної реєстрації земельної ділянки відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Харченко Л. І., Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності на спадщину, про визнання частково недійсними свідоцтв про право власності на житловий будинок та реєстрації права власності, визнання частково недійсним договору дарування відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5 просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивачів у повному обсязі з врахуванням змісту заяви про зміну предмета первісного позову від 07.09.2016 року, а в зустрічних вимогах відповідача - відмовити в повному обсязі.

Свої доводи мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є протиправним, невмотивованим, порушує норми матеріального та процесуального права. Судом не враховано висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній в даній справі, відповідно до яких суд повинен був надати належну оцінку висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 18 березня 2014 року за №481/482/14-43, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (а.с.163-170 т.2); звернути увагу на те, що прибудова загальною площею 22,0 кв.м. в якій розташовані приміщення санвузлу 2-1 площею 3,6 кв.м., кухня 2-2 площею 6,5 кв.м., коридор 2-3 площею 5,8 кв.м., тамбур 2-6 площею 1,1 кв.м., була введена в експлуатацію Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю КМДА на підставі дозволу №193 від 13 червня 1997 року ( а.м.137 т.4); дослідити договір дарування 1/8 частини житлового будинку (а.с.137 т.4); взяти до уваги текст листа Київського БТІ від 05 червня 2014 №35305, адресованого Солом`янському РУГУ МВС України у м. Києві (а.с.199 т.4), зі змісту якого вбачається, що прибудова, в якій розташовані приміщення санвузлу 2-1 площею 3,6 кв.м., кухня 2-2 площею 6,5 кв.м., коридор 2-3 площею 5,8 кв.м., була введена в експлуатацію Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю КМДА на підставі дозволу №193 від 13 червня 1997 року; гараж літ. "Г" був узаконений рішенням Жовтневої районної ради народних депутатів 13 серпня 1990 року за №331; погреби та вбиральня не належать до самочинного будівництва, як це передбачено Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 за №127. Всі будівлі в домоволодінні були збудовані до 1992 року.

Зазначила, що на підставі Розпорядження №2187 від 28.11.2007 р. Солом`янської районної державної адміністрації "Про розподіл домоволодіння АДРЕСА_1; ОСОБА_6 за власним волевиявленням виділила усе належне їй майно за іншою адресою: АДРЕСА_2 . З огляду на вказану обставину остання не має жодного відношення до домоволодіння АДРЕСА_1 , оскільки не є його власником чи співвласником, відповідач не має жодних прав до предмету спору.

Також зазначила, що в процесі розгляду справи 23.07.2013 ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право власності на земельну ділянку, прихопила частину їхньої земельної ділянки, де вхід до двору, до будинку, до двох погребів, залишивши собі в користування в кінці саду 0,136 кв.м земельної ділянки (а.с.172-198 т.4). Відсутність погодження меж земельної ділянки призвело до порушення прав позивачів на володіння, користування та розпорядження їхнім нерухомим майном.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), КП " Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" задовольнити. Заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (кадастровий номер :69:224:0003, площа 0,1 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00) скасувати.

Свої доводи мотиву тим, що рішення суду першої інстанції не містить детальний опис приміщень будинковолодінь, які належать кожній із сторін, не зазначено ту обставину, що позивачам неодноразово було відмовлено судами у визнанні права власності на майно, яке є предметом спору (погреба під прибудовою, два погреба, окрема цегляна вбиральня під літерою «В» та гараж під літ. «Г» ), що у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягало доказуванню при розгляді даної справи.

Позивачі, зловживаючи своїми процесуальними правами та в незаконний спосіб намагаються переглянути рішення суду від 2004 року про визнання права власності на частину домоволодіння та рішення суду від 2006 року про визначення порядку користування земельною ділянкою.

З урахуванням рішень судів, які набрали законної сили, позивачі не мали право спадкувати майно, яке не входило до складу спадщини.

Видачею оскаржуваного свідоцтва порушуються права відповідача на вільне користування своєю земельною ділянкою, адже частина майна (два погреба під літ. "П" та "П1") знаходиться в межах земельної ділянки, яка їй належить. Саме ця обставина дала змогу позивачам вимагати у судовому порядку зміни порядку користування земельною ділянкою, скасування правовстановлюючих документів тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_6 - ОСОБА_5 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_6 в її позовних вимогах без змін.

Зазначила, що дана справа стосується зовсім інших правовідносин та предмету позовних вимог, аніж ті, які були наведені відповідачем в обґрунтування своїх претензій. Крім цього, усі рішення, на які посилається відповідач, не були виконані та не підлягають виконанню на підставі пропущення без поважних причин строку пред`явлення їх до виконання.

Оскільки відповідно до технічного паспорту господарські споруди були збудовані до 1990 р., то визнання права власності на них можливо без складення акту про прийняття в експлуатацію. Отже, спірні господарські споруди не відносилися до категорії «самочинно збідованих споруд» та належали спадкодавцю ОСОБА_9 на підставі самого факту збудування ним погребів до закінчення 1990 року із дотриманням належних технічних норм та вимог й отримання технічного паспорту на такі будівлі.

Вважає, що КП «Київське міське БТІ» мало усі правові підстави для здійснення дій, проти яких заперечує відповідач.

Вказує, що у відповідача відсутні правові підстави для звернення до суду з вимогами про оскарження спадкування. Звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсним договорів дарування укладених позивачами, відповідач не зазначила яким чином порушуються її права вказаними правочинами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 - ОСОБА_6 просить відмовити в її задоволенні в повному обсязі.

Зазначила, що ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 березня 2016 року не містить в собі правових висновків щодо застосування норм права, а відтак не може трактуватися як така, що підлягає обов`язковому врахуванню при застосуванні подібних норм права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Головного управління Держгеокадастру у м. Києві Задорожко К. просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року без змін.

Зазначив, що межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 були погоджені із землекористувачами відповідно до вимог чинного законодавства. При цьому межі земельної ділянки з кадастровим номером :69:224:0003 не виходять за межі тих, які встановлені рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року. Головне управління Держгеокадастру у м. Києві під час державної реєстрації земельної ділянки з вищевказаним кадастровим номером діяло виключно в межах чинного законодавства та жодним чином не порушувало права позивача. Чинним законодавством визначено чіткій перелік підстав, настання яких передбачає скасування державної реєстрації земельної ділянки, серед яких відсутня така підстава, як рішення суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_5 , її представник, яка також є представником позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 - адвокат Кравченко К. М., апеляційну скаргу позивача підтримали та просили її задовольнити. В задоволенні апеляційної скарги відповідача - відмовити.

Відповідач ОСОБА_6 та її представник - адвокат Гелла С.В. просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги позивача та задовольнити їх апеляційну скаргу.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у м.Києві - Дашко В. Ю. просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 , рішення суду першої інстанції залишити без змін.

З свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, встановлено, що третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, дослідивши матеріали справи №2-228-1/06, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про скасування державної реєстрації прав є передчасними, оскільки судом не ухвалювалося рішення про скасування рішення про державну реєстрацію прав, про скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію, або про скасування запису про проведену державну реєстрації прав. У разі ухвалення одного з таких рішень державна реєстрація речових прав проводиться на його підставі державним реєстром, додаткового застереження в рішенні суду про скасування державної реєстрації прав не потребується. Законом також встановлюються інші умови для скасування запису в Державному реєстрі прав, які на час розгляду справи відсутні.

Відмовляючи у скасуванні свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого на ім`я ОСОБА_6 на земельну ділянку АДРЕСА_2 , кадастровий номер :69:224:0003, площею 0,1 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві від 23.07.2013 (індексний номер 6637964), суд першої інстанції виходив з того, що в судовому порядку може бути оскаржено саме рішення державного реєстратора, в разі скасування якого є підстави для внесення змін до Державного реєстру речових прав. При цьому позивачами було обрано неналежний спосіб захисту.

Відмовляючи у задоволенні позову про зміну порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з того, що визначений порядок користування може бути змінено лише між співвласниками земельної ділянки, яким вона належить на праві спільної сумісної або часткової власності. Сторони є власниками двох окремих домоволодінь та не володіють спільно земельною ділянкою. Земельна ділянка, яка була приватизована ОСОБА_6 , є меншою, ніж та, яка була виділена їй в користування. Висновок експерта про те, що довжина межі А-Б земельної ділянки АДРЕСА_2 відповідно до кадастрового плану, розробленого інженером-землевпорядником КП "Київський інститут земельних відносин" не відповідає встановленій межі (лінії розділу) відповідно до рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року, не може бути підставою для задоволення позову.

Погоджуючись з вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів виходить з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору дарування 1/8 долі жилого будинку від 11 липня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом 5 Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_9 прийняв в дар 1/8 частину жилого будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Жилий будинок, доля якого відчужується, зазначений в плані під літ. "А", розміром жилої площі 73, 3 кв.м., зі слідуючими будівлями та спорудами - сарай під літ. "Б", вбиральня під літ. "В", гараж під літ. "Г", льох, споруди (а.с. 136 т.4).

У січні 2001 року ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_6 з позовом, в якому, зокрема, просив визнати за ним право власності на прибудову до квартири АДРЕСА_5 , що складається з санвузла - 3,6 кв.м., кухні - 6,5 кв.м., коридору -5,8 кв.м., тамбура - 1,1 кв.м., посилаючись на те, що в правові документи співвласників з 1964 року їх не було включено, що порушує його права (а.с.150-155 т.4).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Києва від 30 травня 2001 року (справа №2-9/01) у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_9 було відмовлено. Судом встановлено, що прибудова загальною площею 22,0 кв.м, в якій розташовані приміщення санвузлу 2-1, площею 3,6 кв.м., кухні 2-2, площею 6,5 кв.м, коридору 2-3 площею 5,8 кв.м., тамбуру 2-6, площею 1,1 кв.м, була введена в експлуатацію Управлінням державної архітектурно-будівельного контролю на підставі дозволу №193 від 13 червня 1997 року. Вказана прибудова була побудована не за рахунок позивача, а тому не може вважатися такою, що збільшила корисну площу будинку після набуття позивачем права власності, а є такою, що зазначена в договорі дарування від 11 липня 1997 року, відповідно до якого ОСОБА_7 подарувала, а ОСОБА_9 прийняв в дар 1/8 частину жилого будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 (а.с. 154 т.4).

Вказане судове рішення набуло законної сили та є чинним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 25 травня 2004 року за ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , які є спадкоємцями ОСОБА_9 , визнано право власності за кожним на 1/16 частину домоволодіння АДРЕСА_1 . Виділено ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 у спільну часткову власність 1/4 частину домоволодіння, що складається з приміщення: житлова кімната 2-4 площею 17,1 кв.м., житлова кімната площею 19,5 кв.м., всього 36,6 кв.м. Виділено в користування ОСОБА_6 3/4 частини домоволодіння домоволодіння АДРЕСА_1 , а саме: веранду 1-1 площею 12,5 кв.м., передпокій 1-2 площею 10,5 кв.м., санвузол 1-3 площею 6,3 кв.м., кухню 1-4 площею 9,9 кв.м., житлову кімнату 1-5 площею 20,1 кв.м, тамбур 1-6 площею 1,4 кв.м., житлову кімнату 1-7 площею16,7 кв.м, всього 77,4 кв.м., в тому числі жилої 36,8 кв.м., а також погріб під літерою "а-2" та гараж під літерою "д" (а.с.28-30 т.4).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частину домоволодіння в натурі, а саме щодо права власності на спадкове майно ОСОБА_9 , що складається з санвузлу 2-1, площею 3,6 кв.м., кухні 2-2, площею 6,5 кв.м, коридору 2-3 площею 5,8 кв.м., тамбуру 2-6, площею 1,1 кв.м, суд першої інстанції виходив з встановленої судовим рішенням обставини, відповідно до якої у спадкодавця не було підстав для збільшення своєї долі в будинку, а фактично встановлений між співвласниками жилого будинку порядок користування окремими приміщеннями сам по собі не є підставою для збільшення долі учасника спільної власності при поділі будинку в натурі (а.с.125-126 т.4).

Вказане судове рішення набуло законної сили та є чинним.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 про визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено (справа №2-228-1/06, а.с.148).

Визначено порядок користування спірною земельною ділянкою площею 1 552 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 між співвласниками.

Виділено ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у спільне користування земельні ділянки № 1 і № 2 площею 18,8 кв.м, розташовані у вигляді смуг шириною 1,00 м : перша від існуючої огорожі з боку тильної стіни будинку вздовж приміщень 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 та з боку лівої стіни будинку вздовж приміщення 2-5, друга - від приміщення 2-3 вздовж ганку квартири №2 .

Виділено ОСОБА_6 у користування земельну ділянку площею 1150,5 кв.м, в тому числі в ділянках спільного користування №1 і №2.

Виділено ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 у користування земельну ділянку площею 383,5 кв.м, в тому числі частку в ділянках спільного користування №1 і №2 по лінії розділу, які проходять: з точки К, яка знаходиться на відстані 9,95 м від правого кута межі земельної ділянки по АДРЕСА_1 , 11,40 кв .м . паралельно правій стіні будинку +4,5 м +1,00 м вздовж ганку квартири №2 в точку Л, далі - вздовж правої стіни приміщень 1-3 та по лінії розділу будинку; з точки М, яка знаходиться на тильній стіні будинку на відстані 2,30 м від рогу приміщення 2,2, 1,00 м =3,40 м по існуючій огорожі +8,65 м перпендикулярно вправо =12,90 м в точку Н (правий ріг бойлерної на передній стіні).

Доводи позивачів щодо наявності правових підстав для зміни визначеного судом порядку користування земельною ділянкою, з огляду на те, що ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 отримали свідоцтво про право власності від 08 червня 2012 року, видане Головним управлінням житлового забезпечення, на жилий будинок АДРЕСА_1 ; згідно технічного паспорту, складеного Київським БТІ від 22.06.2012, вищевказаний жилий будинок складається з санвузла 2-1, площею 3,6 кв.м., кухні 2-2, площею 6,5 кв.м, коридору 2-3, площею 5,8 кв.м., житлової кімнати 2-4 площею 17,1 кв.м, житлової кімнати 2-5 площею 19,5 кв.м., тамбура 2-6 площею 1,1 кв.м, погреба під літерою "а1", вбиральні літ "В", гаражу літ. "Г", погребів літ. "П", літ. "П1", літ №1-6 споруди (огорожі, ворота , хвіртка), при цьому при визначенні порядку користування земельною ділянкою у справі №2-228-1/06 не брались до уваги наявні на земельній ділянці прибудови до будинку та господарські споруди, а саме: санвузол 2-1, площею 3,6 кв.м., кухня 2-2, площею 6,5 кв.м, коридору 2-3 площею 5,8 кв.м., тамбур 2-6, площею 1,1 кв.м, погріб під прибудовою "а-1", гараж під літерою "Г", вбиральня під літерою "В", два погреби під літерами "П"-"П1" та лінійні споруди - хвіртка, ворота, огорожі - є необґрунтованими.

Так, як вбачається з матеріалів справи №2-228-1/06, заперечуючи проти висновку №9834 судової будівельно-технічної експертизи від 09 грудня 2005 року, яким було визначено два варіанти порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 , з урахуванням ідеальних часток сторін 1/4 та 3/4, ОСОБА_5 посилалась на те, що встановлення порядку користування земельною ділянкою за встановленими варіантами зробить неможливим користування господарськими приміщеннями відповідачів, які розташовані на частині земельної ділянки, що пропонується віддати у користування позивача.

В поясненнях від 11 травня 2006 року ОСОБА_5 зазначала, що факт наявності господарських споруд підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 21.03.3003 р., в якому під літ. "Г" позначено: гараж, оглядова яма, погріб; під літ. "В" - вбиральня. Існування вказаних приміщень та відношення їх до квартири №2 вказаного домоволодіння підтверджується висновком судової експертизи №6522 від 20.01.2004 року. Розмежування земельної ділянки відповідачів ускладнить та зробить неможливим користування вказаними господарськими приміщеннями (а.с. 133 -135 справи №2-228-1/06) .

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05 листопада 2007 року у задоволенні заяви ОСОБА_5 про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року відмовлено. При цьому суд виходив з того, що посилання заявниці на те, що нова межа і паркан проходять прямо через належні відповідачам два погреби і впритул до стінки гаража, два погреби знаходяться на виділеній у користування ОСОБА_5 земельній ділянці без зазначення можливості їх власникам користуватися ними та здійснювати за ними догляд, не є нововиявленими обставинами та були предметом дослідження в даній справі (а.с.261-262 справи №2-228-1/06).

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 08 травня 2012 року (справа №2-771/12) в справі за позовом ОСОБА_6 зобов`язано ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 знести самовільно побудований паркан на земельній ділянці площею 1 552 кв.м, , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.105-110 т.3).

Доводи ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , що встановлення паркану по лініям розподілу земельної ділянки відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ від 09 грудня 2005 року №9834 позбавить їх можливості користуватися двома погребами та тамбуром, суд визнав необґрунтованими.

Вказане судове рішення набуло законної сили.

Тобто, обставини, що на думку позивачів могли б слугувати підставою для зміни встановленого судом порядку користування земельною ділянкою, вже були предметом дослідження судом при розгляді справ, які набули законної сили.

З огляду на викладене, лист Київського БТІ від 05 червня 2014 року №35305 (И-2014), адресований Солом`янському РУГУ МВС України у м. Києві (а.с.199 т.4), зі змісту якого вбачається, що прибудова, в якій розташовані приміщення санвузлу 2-2, площею 3,5 кв.м, кухня 2-2, площею 6,5 кв.м, коридор 2-3 площею 5,8 кв.м., були введені в експлуатацію Управлінням державної архітектурно-будівельного контролю КМДА на підставі дозволу №193 від 13 червня 1997 року; гараж під літ. "Г" був узаконений рішенням Жовтневої районної ради народних депутатів 13 серпня 1990 року за №331, а погреби та вбиральня, що розташовані на земельній ділянці не належать до самочинного будівництва, не може слугувати підставою для зміни порядку користування земельною ділянкою, визначеного судовим рішенням.

Судом встановлено, що Розпорядженням Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації № 2187 від 28 листопада 2007 року «Про розподіл домоволодіння АДРЕСА_1 » було вирішено виділити 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , в окреме ціле домоволодіння з присвоєнням нової поштової адреси: АДРЕСА_2 , а власникам іншої 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 залишити існуючу адресу: АДРЕСА_1 з виділенням частини в окреме ціле домоволодіння.

Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 07 травня 2010 року на підставі наказу ГУЖЗ від 28 квітня 2010 року № 575-С/ЖБ ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на жилий будинок АДРЕСА_8 ( т.2 а.с.84).

Рішенням Київської міської ради від 06 жовтня 2011 року № 361/6577 ОСОБА_6 в приватну власність передана земельна ділянка площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на АДРЕСА_2 (а.с.168-170, т.1).

23.07.2013 р. ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :69:224:0003, площею 0,1 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору.

27.06.2013 р. була здійснена державна реєстрація права власності ОСОБА_6 на вказане нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 18.03.2014 №481/482/14-43 КНДІСЕ, довжина межі А-Б земельної ділянки АДРЕСА_2 відповідно до кадастрового плану, розробленого інженером-землевпорядником КП "Київський інститут земельних відносин" не відповідає встановленій межі (лінії розділу) відповідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11 травня 2006 року (на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи КНДІСЕ №9834 від 09.12.2005) (а.с.163-169 т.2).

Суд першої інстанції, належним чином дослідивши обставини, що стали підставою для такого висновку, правильно виходив з того, що за наслідком співставлення межі (лінії розділу), визначеної рішенням суду, та межі, яка встановлена інженером-землевпорядником КП "Київський інститут земельних відносин" (а.с.64 т.2), останні знаходяться всередині земельної ділянки, яка виділена в користування ОСОБА_6 за рішенням суду.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для висновку, що передання ОСОБА_6 у власність земельної ділянки площею 0,1 га призвело до порушення прав позивачів, як власників домоволодіння по АДРЕСА_1 . Доводи позивачів в тій частині, що ОСОБА_6 заволоділа частиною належної їм земельної ділянки не підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип верховенства права у рішеннях Європейського суду з прав людини стосується вимог "якості" закону та юридичної визначеності.

У справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року: 33), суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-IX).

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Києва від 30 травня 2001 року (справа №2-9/01) ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_9 про визнання договору дарування 1/8 долі жилого будинку від 11 липня 1997 року недійсним.

Відмовляючи у задоволенні вказаних позовних вимог суд виходив з того, що ОСОБА_6 не є стороною вказаного договору, вказана угода не порушує її прав та законних інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2011 року у справі №2-4243/11 у задоволенні позову ОСОБА_5 ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_6 про визнання права власності на тамбур 2-6, площею 1,1 кв.м, санвузол 2-1, площею 3,6 кв.м., кухню 2-2, площею 6,5 кв.м, погріб під прибудовою "а-1", гараж під літерою "Г", вбиральня під літерою "В", два погреби під літерами "П"-"П1" відмовлено (а.с. 99- 100 т.3) .

Відмовляючи у задоволенні вказаного позову суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивачів на те, що вони набули право власності в порядку спадкування на вказані приміщення внаслідок того, що на момент смерті спадкодавця ці приміщення існували і позивачі ними користувалися є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Судом також встановлено, що позивачі вже зверталися до суду з аналогічними вимогами.

Вказане судове рішення набуло законної сили.

Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 12 квітня 2012 року ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі відповідно за №№ 5-423, 5-421, 5-427, 5-425 (а.с.192-199 т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, вказані свідоцтва про право на спадщину за законом анульовані згідно наказу Головного управління житлового забезпечення від 01.06.2012 №826-С/ЖБ.

На підставі вказаного наказу Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 08 червня 2012 року видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 в рівних частинах на праві приватної власності (а.с.190, 193-199 т.1).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником окремого цілого домоволодіння по АДРЕСА_2 .

При цьому остання не довела, що зазначення у вищевказаному свідоцтві про право власності позивачів загальної площі будинку АДРЕСА_1 - 53,6 кв.м., зачіпає її права та обов`язки.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування частки житлового будинку від 18 серпня 2012 року, ОСОБА_11 подарувала, а ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийняла в дар 1/4 частку жилого будинку АДРЕСА_1 (а.с. 19-20 т.1).

Разом з тим, зазначення у вказаному договорі, що за даними органів БТІ за вказаною адресою розташовані: житловий будинок, цегляний, житловою площею 36,60 кв.м, загальною площею 53,60 кв.м, за планом земельної ділянки позначений літерою "А"; вбиральня - літера "В", гараж з оглядовою ямою - позначений літерою "Г", погріб - позначений літерою "П", погріб - позначений літерою "П1, споруди - позначені №1-6, само по собі не є свідченням порушення прав або законних інтересів ОСОБА_6 , як власника окремого домоволодіння по АДРЕСА_2 та земельної ділянки, розташованої за вказаною адресою.

Доказів того, що ОСОБА_6 позбавлена права вільно користуватися належною їй земельною ділянкою, враховуючи те, що два погреби під літ. "П" та "П1" знаходяться в межах земельної ділянки, яка їй належить, суду надано не було.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення без змін.

Відповідно до ч.9, ч. 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішення зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідними рішенням або ухвалою суду.

Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції не вирішувалось питання про скасування вжитих ним заходів забезпечення позову, а тому правові підстави для їх скасування за наслідками розгляду апеляційних скарг на рішення суду, яким вказане питання не вирішувалось, відсутні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 не містили посилань на виявлені нею невідповідності в технічній документації по складанню державних актів, наявності в ній актів встановлення і погодження меж землекористування від 29.12.1998 без дати, з підробленими підписами, а тому вказана обставина не була предметом розгляду суду апеляційної інстанції. Судом не встановлено обставин підробки документів з боку ОСОБА_6 , намагання останньої в шахрайський спосіб заволодіти майном ОСОБА_5 , а тому правові підстави для задоволення клопотання про постановлення окремої ухвали та направлення матеріалів до правоохоронних органів відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк