Справа № 135/1619/18
Провадження № 2/135/29/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2019 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Патраманського І.О.,

при секретарі

судового засідання Ступак Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, у місті Ладижин Вінницької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ладижинсько -Хутірської сільської ради Вінницької області про встановлення факту місця проживання фізичної особи та визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом до Ладижинсько - Хутірської сільської ради Вінницької області, на обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати - ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 житловий будинок АДРЕСА_2, та майновий пай в пайовому фонді колишнього КСП «Нове Життя» с. Ладижинські Хутори, що становить в грошовому еквіваленті 10 162 грн. або 0,5% загального пайового фонду підприємства. За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, відповідно до якого заповідала все своє майно їй(ОСОБА_2.), як своїй дочці. Також повідомила, що її постійним місцем проживання до дня смерті ОСОБА_4 був будинок АДРЕСА_1., оскільки вона проживала за цією адресою більше 6 місяців на рік, а отже, прийняла спадщину після смерті матері. Від встановлення цього факту залежить виникнення спадковх прав. Окрім того, правоустановчі документи на об'єкти нерухомості втрачено, у зв'язку з чим у неї виникають перешкоди щодо оформлення спадщини.

У зв'язку з чим просила встановити факт її проживання та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року включно; визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_2, загальною площею 58,3 кв.м. та житловою площею 26,9 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 55,20 кв.м. та житловою площею 28,90 кв.м., у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року; визнати право власності на майновий пай в пайовому фонді колишнього КСП «Нове Життя», частка в якому померлої ОСОБА_4 становить 10 162 грн. або 0,5% від загального пайового фонду, що станом на 22.05.2001 року становив 1928692 грн., у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 .

Позивачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, однак на адресу суду подала заяву, у якій просила позов задовольнити та розглянути справу за її відсутності.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.01.2019 року позов у частині визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 залишено без розгляду.

Представник відповідача - Ладижинсько- Хутірської сільської ради Гайсинського району в судове засідання не з'явився, однак на адресу суду від міського голови Коломєйцева В. надійшла заява, у якій він просить суд розгляд справи проводити за відсутності представника ради та не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини в якому особа проживає більше шести місяців на рік.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту прийняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший, ніж три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.п.4.15. п.4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595: видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно п.4.18. глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно абз. 2,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У п. 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено що, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1. та майновий пай в пайовому фонді колишнього КСП «Нове Життя» с. Ладижинські Хутори, що становить в грошовому еквіваленті 10 162 грн. або 0,5% загального пайового фонду підприємства. За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, відповідно до якого заповідала все своє майно своїй дочці ОСОБА_2 Постійним місцем проживання ОСОБА_2 до дня смерті ОСОБА_4 був будинок АДРЕСА_1., оскільки вона проживала за цією адресою більше 6 місяців на рік, а отже, прийняла спадщину після смерті матері. Від встановлення цього факту залежить виникнення спадковх прав. Окрім того, правоустановчі документи на будинок втрачено, у зв'язку з чим у позивачки виникають перешкоди щодо оформлення спадщини.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Не зважаючи на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, суд вважає за необхідне дослідити докази.

Отже, дані факти підтверджуються сукупністю доказів, що не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 22.01.2009 року виконкомом Лад-Хутірської сільської ради Гайсинського району Вінницької області видно, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що складено актовий запис № 3.

Із свідоцтва про народження від 30.10.1958 року Лад.Хутірською сільською радою Гайсинського району Вінницької області видно, що ОСОБА_2. народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, її батьками записано: ОСОБА_7 та ОСОБА_4., про що складено актовий запис № 21.

Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, виданого Жерденівською сільською радою Гайсинського району видно, що ОСОБА_8 та ОСОБА_2. уклали шлюб 23.01.1983 року, прізвище дружини після реєстрації «ОСОБА_2», про що складено актовий запис № 2.

Із заповіту, посвідченого 02.04.2007 року секретарем виконкомом Лад-Хутірської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 45, видно, що ОСОБА_4 заповідала своїй дочці - ОСОБА_2 усе своє майно.

Із технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду на будинок АДРЕСА_1 видно технічні характеристики на даний будинок.

Із свідоцтва про право власності НОМЕР_4, видане 27.01.2000 року Виконавчим комітетом Лад.Хуторянської сільської Ради народних депутатів видно, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Із свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_5, виданого Лад.Хутірською сільською радою 13.04ю.2018 року, видно, що частка ОСОБА_4 визначена в розмірі 10162 гривень або 0,5%.

Ці докази суд приймає до уваги, оскільки вони зібрані із дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються.

Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, а також те, що ОСОБА_2 та проживала з ОСОБА_4 і має право на визнання права власності після померлої матері, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 4, 7, 18, 82, 141, 223, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355ЦПК України, керуючись ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1216 - 1218, 1265, 1267, 1268 - 1270, 1297, 1298 ЦК України, ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, Постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 -задовольнити.

Встановити факт проживания ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, до дня смерті ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року включно.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 55,20 кв.м. та житловою площею 28,90 кв. м., що позначається в технічному паспорті літерою - «А»; веранда - «а»; тамбур - «а1»; літня кухня з погрібом - «Б»; сарай - «В» у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) право власності на майновий пай в пайовому фонді колишнього КСП «Нове Життя», частка в якому померлої ОСОБА_4 становить 10 162 грн. або 0,5% від загального пайового фонду , що станом на 22.05.2001 року становив 1928692 грн., у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (в редакції закону №2147-VIII від 3 жовтня 2017 року) апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено «04» січня 2019 року.

Суддя: