ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1724/19 Справа № 206/6257/17 Суддя у 1-й інстанції - Маштак К.С. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Куценко Т.Р., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство Європейський Страховий Союз про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 27 вересня 2016 року в м. Дніпро, біля будинку №92 по вул. Томскій, сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Daewoo Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та Chevrolet, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 Внаслідок ДТП транспортні засоби позивача та відповідача отримали ушкодження. Позивач зазначив, що вина відповідача була визнана постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця вартість матеріального збитку, завданого власнику Chevrolet склала 87857,28 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, керуючись ч. 1 ст. 1166, ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, а також 1000 грн. витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку.

Користуючись своїм процесуальним правом, позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, з 87857,28 грн. - основної суми шкоди до 81857,28 грн. мотивуючи зменшення позовних вимог тим, що МТСБУ здійснило виплату позивачу у розмірі 6000 грн., таким чином, позивач, посилаючись на ст. 1194 ЦК України, просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено, з чим останній не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В своїй апеляційній скарзі, позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

19 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 грудня 2016 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська, в межах справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4, була прийнята постанова, згідно якої провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

Постанова не оскаржувалась та брала законної сили.

Відповідно до вказаної вище постанови, судом встановлено, що 27 вересня 2016 року близько 14:30 год. в м. Дніпро в районі буд. 92 по вул. Томській, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_3, під час руху змінив напрямок руху ліворуч, не переконавшись, що це буде безпечно, внаслідок чого допустив зіткнення з рухаючимся у зустрічному напрямку автомобілем НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_5

Внаслідок даного ДТП обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Водій ОСОБА_4 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Правопорушник ОСОБА_4 в судовому засіданні провину визнав в повному обсязі, підтвердивши вищезазначені обставини.

Винність ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АП2 № 278019 від 14 листопада 2016 року, схемою місця ДТП, протоколом огляду місця ДТП, схемою до протоколу огляду місця ДТП, висновком експерта №3932е, протоколом допиту ОСОБА_4, ОСОБА_1

Також, в судовому засіданні, крім іншого, було встановлено особу відповідача, який згідно паспортних даних є ОСОБА_2, НОМЕР_5, виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області від 22 січня 2007 року, РНОКПП НОМЕР_6.

В обґрунтування та підтвердження своїх позовних вимог, позивач надав суду висновок експертного дослідження автотоварознавця №183/16А від 22 листопада 2016 року, по встановленню матеріального збитку, заподіяного володільцю транспортного засобу.

Так, зі змісту вказаного висновку, вбачається, що невідємну частину висновку складають: додатки № 1, із 3 сторінок, № 2 із 8 сторінок, фото-додатки із 7 сторінок, копія свідоцтва МЮ України.

Натомість, до висновку долучено додаток № 1, із 3 сторінок та продовження до додатку № 2 на 1 аркуші замість 8 сторінок, інших додатків до висновку з посиланням на те, що це додаток № 2, висновок не містить.

З питання постановленого позивачем експерту, та який міститься у даному висновку, також не можливо встановити про наслідки якої саме дорожньо-транспортної пригоди потерпілий просив встановити матеріальний збиток, враховуючи, що ДТП сталось 27 вересня 2016 року, а звернення до експерта мало місце 03 листопада 2016 року.

Крім вищевикладеного, суд першої інстанції зазначив, що надана суду копія висновку, не засвідчена в порядку, встановленому чинним законодавством, в порушення ст. 95 ЦПК України, а тому, з урахуванням встановлених вище обставин, а саме: відсутність додатків до висновку, які є невідємною частиною висновку, що позбавляє суд вивчити наданий позивачем доказ повністю, можливості

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала.

Разом з тим, згідно зі ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Тож, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що, по-перше, постанова Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року не може бути прийнята до уваги, так як вона прийнята відносно ОСОБА_4, тоді як встановлено у судовому засіданні правильне прізвище відповідача «Амбарцумян», а по-друге, висновок експерта не може бути прийнято до уваги судом, оскільки в ньому відсутні додатки, які є невідємною його частиною.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що висновок експертного дослідження автотоварознавця №183/16А від 22 листопада 2016 року містить всі необхідні додатки для встановлення розміру збитку та механізму ДТП.

Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта та погоджується з висновками суду щодо того, що вина відносно ОСОБА_2 не встановлена, а жодних виправлень описок в прізвищі винної в ДТП особи до постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2016 року, якою визнано вину стосовно ОСОБА_4, не вносились.

Відповідно до норм діючого законодавства України, матеріальна шкода відшкодовується особою, яка згідно вимог та процедури передбачених законодавством визнана винною.

Так, як станом на сьогодні жодних належних та допустимих доказів стосовно вини саме ОСОБА_2 апелянтом не надано, то позовні вимоги про стягнення з нього відшкодування збитків, спричинених внаслідок ДТП задоволенню не підлягають за недоведеність вини відповідача.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Т.Р.Куценко

ОСОБА_6