Справа № 204/1061/19
Провадження № 2/204/798/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: державний нотаріус Кропивницької державної нотаріальної контори № 1 Кушнір Вікторія Петрівна, Орган опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С ТА Н О В И В:

У лютому 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , в якій просила: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з 23/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Кропивницької державної нотаріальної контори № 1 Кушнір ОСОБА_5 25.09.2018 року, зареєстроване в реєстрі за № 2-136, видане на ім`я ОСОБА_4 ; визнати право власності на частку домоволодіння АДРЕСА_1 , що становить 23/100, в рівних частках, в розмірі 23/300 за кожним спадкоємцем: за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В обґрунтування позову зазначає, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 , який є батьком їх двох спільних дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між нею та ОСОБА_6 було розірвано на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.04.2014 року по справі № 204/0880/2014-ц. Після розірвання шлюбу вони примирились та продовжили жити однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . Вищевказане помешкання є 23/100 частиною домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на зазначене вище житло належало ОСОБА_7 , 1954 року народження, - батьку її чоловіка ОСОБА_6 . Вказаний об`єкт нерухомості фактично було придбано за кошти чоловіка і вони з ним постійно проживали та були прописані за вказаною адресою, а надалі і їх діти. Вона з дітьми мешкає у вказаному домоволодінні по теперішній час. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер власник домоволодіння - ОСОБА_7 , який заповіту не залишив. Після його смерті відкрилася спадщина 23/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . До першої черги спадкоємців у даному випадку відносились його син - ОСОБА_6 та його мати - ОСОБА_4 . Оскільки датою відкриття спадщини є дата смерті спадкодавця, то початком строку для прийняття спадщини є 02.10.2017 року, що складає 6 місяців та спливає 02.04.2018 року. Однак, тяжко переживаючи втрату батька, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер і чоловік позивачки - ОСОБА_6 , не встигнувши прийняти спадщину в рамках строку для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому, ОСОБА_6 не відмовлявся від спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті його батька. Після смерті чоловіка, позивачка з дітьми продовжувала проживати у 23/100 спірного домоволодіння, де вони прописані і до тепер. Позивачці стало відомо, що 25.09.2018 року право власності на 23/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , перейшло до її свекрухи - ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину від свого померлого чоловіка, її свекра - ОСОБА_7 . Однак, ОСОБА_4 успадкувала вказане нерухоме майно за законом без врахування інтересів малолітніх дітей позивачки, за наявності підстав для спадкової трансмісії. Також, позивачці стало відомо, що ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини померлого сина - ОСОБА_6 , що складається з 1/5 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3 . Не дивлячись на існування права неповнолітніх дітей, які є спадкоємцями першої черги, державним нотаріусом Кропивницької державної нотаріальної контори № 1 Кушнір Вікторією Петрівною 25.09.2018 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом матері померлого ОСОБА_4 , зареєстроване в реєстрі за № 2-136, спадкова справа № 651/2017. Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом видане з порушенням норм ст. 1267, ч. 4 ст. 1268, ст. 1276 ЦК України. Неповнолітні діти позивачки, які є дітьми померлого ОСОБА_6 , є спадкоємцями першої черги так само як і мати померлого - ОСОБА_4 . Вважає, що частина кожного зі спадкоємців складатиме 23/300 домоволодіння АДРЕСА_1 . Отже, інтереси малолітніх дітей були порушені та потребують відновлення. У зв`язку з викладеним позивачка вирішила звернутись до суду з даним позовом.

21 травня 2019 року від відповідачки ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідачка позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки посилається на завідомо неправдиві відомості та вводить суд в оману з огляду на наступне. Позивачка зазначає, що після розлучення подружжя примирилося та продовжувало проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_2 . Дані доводи позивачки спростовуються ОСОБА_8 , який є рідним братом померлого, та його дружини ОСОБА_9 , у яких у період з 2016 - 2017 року проживав померлий. Залишити дітей без житла померлий не міг, але колішня дружина створювала всі умови щоб виселити його з квартири його батька, тому було прийнято рішення переїхати до Києва, де мешкав його рідний брат з дружиною, щоб не травмувати психіку малолітніх дітей. Помешкання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та є 23/100 домоволодіння належало рідному батьку померлого - ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 15.07.2003 року № 4154. У позовній заяві позивачка зазначає, що об`єкт нерухомості фактично було придбано за кошти чоловіка і вона проживала з ним постійно. Дані факти не підтверджуються жодними доказами. Також слід наголосити, що на момент коли вищевказаний об`єкт нерухомості було подаровано батьку померлого, ОСОБА_6 був у шлюбі з іншою жінкою. Позивачка зазначає, що ОСОБА_6 не відмовлявся від спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті його батька. Дані доводи позивачки є виключно домислами позивачки тому що між братами та матір`ю - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 була домовленість про те, що брати не будуть отримувати передбачену законом частку спадку, а лише мати вступить у спадщину одноособово. Також зазначає, що після смерті батька ОСОБА_6 проживав у домоволодінні своїх батьків, оскільки після затяжної хвороби чоловіка ОСОБА_4 знаходилася у тяжкому стані та не мала змоги сама поратися по господарству самостійно. Важливою обставиною є той факт, що померлий ОСОБА_6 був юристом за освітою, довгий час пропрацював у підрозділах державної виконавчої служби на керуючих посадах та поряд з тим, що він переїхав до м. Кропивницький доглядати за матір`ю, він займався питаннями, які були повзанні зі вступом у спадщину. З вищевикладеного можна зробити висновок, що позивачка навмисно намагається ввести суд в оману. Позивачка не зверталася з заявою про прийняття спадщини в інтересах дітей, від імені малолітньої особи, як того вимагає ч. 4 ст. 1269 ЦК України. Після смерті батька ОСОБА_7 до першої черги наслідування відносяться його дружина - ОСОБА_4 та діти, а саме син ОСОБА_8 та покійний син ОСОБА_6 . Тобто у випадку поділу майна померлого ОСОБА_7 кожен з першої черги спадкування мав отримати по 23/300. Діти покійного сина ОСОБА_6 можуть претендувати виключно на 23/300. Також важливо врахувати, що мати померлого також за законом має право першої черги наслідування. У такому випадку та з врахуванням усіх норм закону частина спадку, яка мала б належати покійному сину ОСОБА_6 має бути поділена між трьома спадкоємцями за законом, а саме між дочкою ОСОБА_2 - 23/900, ОСОБА_3 - 23/900 та ОСОБА_4 - 23/900. У зв`язку з викладеним, просила суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просять суд їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. У відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа державний нотаріус Кропивницької державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П. в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради Волошенюк Г.С. в судове засідання не з`явилась, але надала до суду заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору дарування частини домоволодіння від 15 липня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Черновою О.І., зареєстрованого в реєстрі за № 4154, ОСОБА_7 на праві власності належало 23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_4 , що також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 152125578 від 09 січня 2019 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8936016 від 14 листопада 2005 року, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації».

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 3 жовтня 2017 року, актовий запис № 2532.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, в тому числі і на належну йому частину нерухомого майна, а саме 23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_4 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , були його дружина відповідачка ОСОБА_4 , та син ОСОБА_6 .

При цьому, твердження відповідачки про те, що у померлого ОСОБА_7 був ще один син - ОСОБА_8 , який також є спадкоємцем першої черги спадкування за законом, є недоведеними, оскільки відповідачкою на підтвердження вказаного факту не надано жодних доказів та матеріали справи таких доказів не містять. Крім того, при вирішенні даної справи суд виходить з того, що навіть якщо ОСОБА_8 і є рідним сином померлого ОСОБА_7 , то він вважається таким, що не прийняв спадщину, оскільки після смерті ОСОБА_7 він у встановленому законом порядку не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

16 листопада 2017 року ОСОБА_4 звернулась до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 з заявою № 1524 про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу № 651/2017, копія якої міститься в матеріалах справи.

При цьому, син спадкодавця ОСОБА_10 - ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 не звертався та помер до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, а саме помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим повторно 12 березня 2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 478.

Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

25 вересня 2018 року ОСОБА_11 діючи від імені ОСОБА_4 звернувся до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 з заявою № 1210 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 23/100 частини домоволодіння АДРЕСА_4 .

Того ж дня, тобто 25 вересня 2018 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 ОСОБА_12 .П. ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 2-136, на 23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_4 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 152121296 від 29 січня 2019 року вбачається, що на теперішній час право приватної власності на 23/100 домоволодіння АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_4 .

Однак, при видачі ОСОБА_4 вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом не було враховано, що після смерті ОСОБА_6 , який також був спадкоємцем першої черги спадкування після смерті батька ОСОБА_7 , однак не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини перейшло до його спадкоємців в порядку спадкової трансмісії.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 є батьком, а ОСОБА_1 (позивачка) є матір`ю двох неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 14 листопада 2006 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 973; сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 29 червня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 1134.

Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Отже, оскільки ОСОБА_6 помер після відкриття спадщини ОСОБА_7 та не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини перейшло до його спадкоємців, а саме до двох його неповнолітніх дітей - дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

При цьому, твердження відповідачки у відзиві на позовну заяву про те, що між нею та ОСОБА_6 була домовленість, що він не буде отримувати спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , а відповідачка вступить у спадщину одноособово, не підтверджені жодними доказами, а тому суд їх до уваги не приймає та відхиляє.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Разом з цим суд враховує, що заяви про відмову від спадщини ОСОБА_6 за життя не подавав.

Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Отже, враховуючи положення ч. 4 ст. 1268 ЦК України неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , вважаються такими, що прийняли спадщину в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за правом спадкової трансмісії.

При цьому, факт того, що ОСОБА_1 не зверталась з заявою про прийняття спадщини в інтересах неповнолітніх дітей, не свідчить про те, що неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не прийняли спадщину, такі твердження відповідачки у відзиві на позовну заяву обумовлені помилковим тлумаченням норм чинного законодавства України.

Визначаючи розміри часток у спадщині ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_6 були спадкоємцями першої черги спадкування, то вони мали успадкувати спадщину ОСОБА_7 в рівних частках по 1/2 частині спадкового майна, тобто по 23/200 частин домоволодіння АДРЕСА_4 .

В свою чергу, оскільки ОСОБА_6 помер після відкриття спадщини, то належну йому частку спадщини, а саме 23/200 частин домоволодіння АДРЕСА_4 , прийняли за правом спадкової трансмісії його неповнолітні діти - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - кожний по 23/400 частин домоволодіння АДРЕСА_4 .

За таких обставин, наведені у позовній заяві позивачкою розрахунки часток у спадщині, що залишилась після смерті ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , є помилковими та такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Посилання відповідачки у відзиві на позовну заяву на те, що вона також має право на частину спадщини після смерті сина ОСОБА_6 як спадкоємець першої черги, а тому його спадщина мала б бути поділена між нею та її неповнолітніми онуками, суд до уваги не приймає, оскільки жодних доказів того, що відповідачка зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 матеріали справи не містять, а відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Навпаки, в матеріалах справи наявний лист завідувача Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 від 30 липня 2019 року № 1875/01-16, в якому зазначено, що за даними спадкового реєстру після смерті ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадкова справа не заводилась. Отже, ОСОБА_4 вважається такою, що не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 .

У зв`язку з видачею 25 вересня 2018 року ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом на всю спадщину 23/100 частин домоволодіння АДРЕСА_4 , було порушено права неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на частку у спадщині після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за правом спадкової трансмісії.

Нотаріусом було помилково визначено частку успадкованого відповідачкою майна, та замість 23/200 частин було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 23/100 частин, оскільки нотаріусу не було відомо, що спадкоємець ОСОБА_4 успадкувала лише 23/200 частин, а інші 23/200 частин за правом спадкової трансмісії успадкували неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , - по 23/400 частин кожний.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

У пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що іншими підставами визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Оскільки у зв`язку з видачею ОСОБА_4 свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно померлого ОСОБА_7 порушено право неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на отримання частки у спадщині у розмірі по 23/400 частин кожному, то суд приходить до переконливого висновку про наявність підстав для визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 вересня 2018 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2-136, на ім`я ОСОБА_4 , в частині визначення частки спадщини, а саме: щодо належності 23/200 частин домоволодіння АДРЕСА_4 а отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне здійснити перерозподіл часток успадкованого майна та визнати право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 : за ОСОБА_4 - на 23/200 частин домоволодіння АДРЕСА_4 ; за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за правом спадкової трансмісії - на 23/400 частин домоволодіння АДРЕСА_4 ; за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , за правом спадкової трансмісії - на 23/400 частин домоволодіння АДРЕСА_4 , у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині також підлягають частковому задоволенню.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

На підставі ст.ст. 15, 319, 321, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261, 1268, 1269, 1272, 1276, 1296, 1301 ЦК України та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 ) до ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 ), треті особи: державний нотаріус Кропивницької державної нотаріальної контори № 1 Кушнір Вікторія Петрівна (місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 1-Б), Орган опіки та піклування Чечелівської районної у м. Дніпрі ради (місцезнаходження: м. Дніпро, пр. Пушкіна, 65) про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 25 вересня 2018 року державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П., зареєстроване в реєстрі за № 2-136, на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в частині визначення частки спадщини, а саме: щодо належності 23/200 частин домоволодіння АДРЕСА_4 , які належали спадкодавцю ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на 23/200 частин домоволодіння АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за правом спадкової трансмісії, на 23/400 частин домоволодіння АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , за правом спадкової трансмісії, на 23/400 частин домоволодіння АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3 768 грн. 40 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_13 Т. О. Дубіжанська