П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 264/875/19

Номер провадження 22-ц/804/2995/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.,

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 вересня 2019 року, у складі судді Матвєєвої Ю.О.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час шлюбу набули спільне майно, а саме, автомобіль ЗАЗ DAEWOO LANOS TF69Y, VIN-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , а також будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Майно було зареєстровано на ім`я батька - ОСОБА_4 . Після смерті матері він, ОСОБА_1 , фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом з матір`ю та був зареєстрований в будинку АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , який заповів усе майно ОСОБА_2 , що є перешкодою для оформлення ним права власності на належну йому 1/2 частину автомобіля та будинку, тому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на спірне майно.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 вересня 2019 року відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить, змінити рішення суду та визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO LANOS TF69Y, VIN-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В решті частини судове рішення не оскаржується.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить скаргу ОСОБА_1 відхилити та рішення залишити без змін. Зазначає, що незважаючи на шлюб, з 2000 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали окремо та спільне господарство не вели; автомобіль було придбано ОСОБА_4 за власні кошти в 2008 році; за заповітом ОСОБА_4 автомобіль належить їй і тому ОСОБА_1 не може на нього претендувати.

Дотримуючись принципу диспозитивності, у разі подання апеляційної скарги на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення суду першої інстанції ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення (п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку»).

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , який підтримав скаргу, заперечення проти скарги ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_7 , відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (свідоцтво про народження НОМЕР_3 від 19 листопада 1968 року (а.с.5).

Відповідач ОСОБА_3 дочка ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , та онукою ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с. 78).

На підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-4017 від 03 жовтня 1995 року будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 , який був зареєстрований у вказаному будинку 06 грудня 2000 року (а.с.40,56,106).

Автомобіль ЗАЗ DAEWOO LANOS TF69Y, VIN-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію з 12 березня 2008 року був зареєстрований за ОСОБА_4 (а.с.6,72).

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

11 березня 2016 року ОСОБА_4 залишив заповіт, згідно з яким усе його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, він заповів ОСОБА_2 (а.с.41).

Згідно заповіту від 29 квітня 2016 року, ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження : належний йому на праві особистої власності житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, земельною ділянкою, що знаходиться в АДРЕСА_2 , заповів позивачу ОСОБА_1 (а.с.61,74).

Зі спадкової справи ОСОБА_4 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса звернулися 09 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 та 15 січня 2019 року - відповідач ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 з 20 травня 2000 року зареєстрований у буд АДРЕСА_2 . Його мати ОСОБА_5 була зареєстрована по АДРЕСА_2 з 19 вересня 1968 року по 01 квітня 2016 року (знята з реєстрації у зв`язку зі смертю а.с.46).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не відкривалася.

Відмовляючи ОСОБА_1 у позові про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку автомобіля ЗАЗ DAEWOO LANOS TF69Y, VIN-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на одне місце реєстрації позивача та його матері ОСОБА_5 , позивач у встановленому законом порядку не реалізував свої спадкові права після смерті ОСОБА_5 , а батько позивача - ОСОБА_4 за життя розпорядився спільним сумісним майном подружжя, в тому числі автомобілем ЗАЗ DAEWOO LANOS TF69Y, залишивши заповіт на це майно на ім`я ОСОБА_2 .

З висновками суду не можна не погодитися, оскільки вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до частини третьої статті 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Положеннями частини першої та третьої статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положень статей 1269, 1270, 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності за законом в порядку спадкування на 1/2 частку автомобіля ЗАЗ DAEWOO LANOS TF69Y після смерті ОСОБА_5 , позивач посилався на те, що це майно було придбано в період шлюбу його батьків і, оскільки матір проживала разом з ним, то вважається, що він прийняв спадщину, в той час, як інші спадкоємці спадщину не прийняли.

З пояснень відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що з 2000 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 припинили сімейні відносини, проживали окремо, оскільки ОСОБА_4 залишив сім`ю та проживав зі співмешканкою до 2006 року в будинку по АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 залишилася проживати з дітьми в будинку АДРЕСА_2 . Приблизно в 2008 році ОСОБА_4 за власні кошти придбав спірний автомобіль, який зберігався після його смерті в будинку АДРЕСА_1 , а потім цей автомобіль забрав позивач та добровільно не повертає.

Згідно відповіді Третьої маріупольської державної нотаріальної контори, що надійшов до апеляційного суду під час перегляду справи, вбачається, що інформація щодо наявності спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру.

Таким чином, з урахуванням обставин справи та представлених доказів колегія дійшла висновку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позов ОСОБА_1 є безпідставним, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів того, що після смерті матері ОСОБА_5 спадщина ним оформлена у встановленому законом порядку і до нього перейшло право на спадкування 1/2 частки автомобіля ЗАЗ DAEWOO LANOS TF69Y, тим більше, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_5 також були чоловік ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_3 .

Матеріали справи свідчать про те, що за життя ОСОБА_5 не відшукувала своє особисте право на майно, що було придбано в період шлюбу з ОСОБА_4 , ніякого розпорядження щодо належного їй майна на випадок смерті вона не робила, і цим майном - автомобілем ЗАЗ DAEWOO LANOS TF69Y, VIN-код НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , розпорядився на свій розсуд один з подружжя - ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги, шляхом складення заповіту на ім`я ОСОБА_2 на все належне йому майно. Цей заповіт позивачем не оспорений.

Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що він проживав разом з ОСОБА_5 , є спадкоємцем першої черги після смерті матері ніким не оспорюється, проте для того, аби вважати, що він має право на 1/2 частку автомобіля ЗАЗ DAEWOO LANOS TF69Y, позивач зобов`язаний був довести, що на момент пред`явлення цього позову він вчинив дії, передбачені нормами ЦК України, на прийняття спадщини, оскільки відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він не має можливості оформити право власності на належну 1/2 частку автомобіля LANOS в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, так як зазначене майно зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 , що внаслідок заповіту ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_2 може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на автомобіль та на будинок, чим порушити право його власності на 1/2 частку автомобіля, висновків судів не спростовують та на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складення повного судового рішення 25 листопада 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А. Попова

Т.Б. Ткаченко