Ухвала

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 755/15620/17

провадження № 61-5235ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року в частині відмови в поновленні строку для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинамиу справі за позовом ОСОБА_1 про перегляд судового рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії за нововиявленими обставинами,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у поновленні строку для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії за нововиявленими обставинами залишено без розгляду.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку 08 листопада 2019 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року. Посилаючись на порушення судами норм процесуального права, ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6 - 8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвали щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк передбачено пунктом 10 частини першої статті 353 ЦПК України.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року та постанова Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року в частині відмови в поновленні строку для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинамине підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження в цій частині належить відмови.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року в частині відмови в поновленні строку для подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинамиу справі за ОСОБА_1 про перегляд судового рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 березня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про відшкодування шкоди та зобов`язання вчинити дії за нововиявленими обставинами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар