БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 2/356/345/19
Справа № 356/772/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2019 Суддя Березанського міського суду Київської області Голік Г.К., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.
Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.
Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право"передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Як вбачається з матеріалів справи відповідач є громадянином Федеративної Республіки Німеччини. Відомості щодо зареєстрованого місця проживання та спільного проживання подружжя на території України відсутні.
Відповідно до ст.110СК України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.
Згідно з ч. 2 і 3 ст.60 Закону України"Про міжнародне приватне право" подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.
Відповідно до Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11 ВСУ зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України.
Приписами ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч.2 ст.28ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Однак, як зазначено в позові сторони не мають спільних дітей, позивач не надавала відомостей про стан здоров`я та не зазначала інших поважних причин, у зв`язку із якими вона не може виїхати до місця проживання відповідача, також до матеріалів справи не долучено інформації про те, що відповідач не заперечує про те, що розгляд справи буде відбуватись за зареєстрованим місцем проживання позивача.
Відповідно до ч.9 ст.28ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).
Відповідно до ч.10 ст.28ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.
Відповідно до ст.3 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»: місце проживання- житло, розташоване та території адміністративно- територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військової частини; довідка про реєстрацію місця проживання- документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи; документи ,до яких вносяться відомості про місце проживання,-паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; реєстр територіальної громади - база даних, призначена для зберігання, обробки, використання визначеної цим Законом інформації, що створюється, ведеться та адмініструється органом реєстрації для обліку осіб, які проживають на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено : громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, підставою звернення саме до Березанського міського суду Київської області стало те, що позивач зазначила останнє відоме місце проживання відповідача за адресою АДРЕСА_1 станом на 2017 рік, з часу коли подружжя вже не проживало разом та не вело спільний побут та бюджет.
При цьому судом отримано відомості щодо реєстрації відповідача за вказаною адресою, відповідно до довідки наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м.Києві та Київській області де відповідач, за зазначеною позивачем адресою, не зареєстрований.
Крім того, на запит суду отримано інформацію, яка міститься в відділі з питань реєстрації виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області, щодо того, що у реєстрі відсутні відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 в м.Березань Київської області.
Крім того, матеріали справи не містять будь-яких даних щодо наявності у відповідача майна на території України, а згідно свідоцтва про шлюб встановлено, що відповідач є громадянином Федеративної Республіки Німеччина.
Всупереч вимогам вказаних норм ЦПК України позивачем не викладено обставин з посиланням на докази, якими позивач обґрунтовує підстави пред`явлення позову за своїм зареєстрованим місцем проживання, а саме необхідно надати суду відповідно до Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», документ, який видається органом реєстрації особі та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.
Позивачем не надано підтвердження, що саме останнє відоме місцезнаходженням майна відповідача чи останнє відоме зареєстроване його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) саме було м.Березань Київської області.
Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст.175,177 ЦПК України, а саме: позивачем не надано доказів того, що відповідач дійсно проживає (проживав)на території м.Березань Київської області; не зазначено місцезнаходження майна відповідача чи останнє відоме зареєстроване його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) на території України.
Зазначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.
А тому зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що дану заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк, протягом якого вона повинна усунути вказані недоліки та подати заяву із врахуванням зазначених в ухвалі недоліків.
Керуючись ст. ст.185,258,260 ЦПК України, -
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.
Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки протягом 10 днів з моменту отримання копії даної ухвали.
Роз`яснити, що у разі невиконання у вказаний в ухвалі строк вимог, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Г. К. Голік