Номер провадження: 22-ц/813/6408/19
Номер справи місцевого суду: 505/421/19
Головуючий у першій інстанції Вергопуло А. К.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргуОСОБА_1 у справі за позовом Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» про визнання факту не вчинення правочину та визнання факту ненадання послуг, на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Вергопуло А.К. 14 травня 2019 року у м. Подільську Одеської області, -

встановила:

У лютому 2019 року КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» звернулось до суду з даним позовом, вказуючи, що КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" є виконавцем/виробником послуг з централізованого теплопостачання у житловому фонді м. Подільська з 2001 року, відповідно до рішення органів місцевого самоврядування.

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває на балансі КВЕП «Подільськтеплокомуненерго», яке забезпечує тепловою енергією вказану квартиру, власником якої є відповідач. Проте, договору на постачання теплової енергії відповідач не укладав. Оплата за надані послуги відповідачем здійснювалась не у повному обсязі, у зв`язку із чим станом за 01 січня 2019 року утворилась заборгованість у сумі 22 886, 98 грн.

З урахуванням зазначеного, позивач просив постановити рішення суду, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 22 886, 98 грн., а також судові витрати у розмірі - 1921,00 грн.

04 березня 2019 року відповідач ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву, згідно якої просив визнати факт невчинення правочину «Про надання послуг централізованого теплопостачання (опалення)» між ним та КВЕП «Подільськтеплокомуненерго»; стягнути з КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» моральну шкоду у розмірі 6000,00 грн., а також судові витрати по справі. 14 березня 2019 року відповідач подав уточнений зустрічний позов, згідно якого просив визнати факт невчинення правочину «Про надання послуг централізованого теплопостачання (опалення)» між ним та КВЕП «Подільськтеплокомуненерго». Свою вимогу мотивував тим, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Він не вчиняв і не мав наміру вчиняти жодного правочину з КВЕП «Подільськтеплокомуненерго», яке нав`язує свої послуги. Крім того, 05 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звертався з заявою до позивача про припинення договору, проведення взаєморозрахунків і припинення надання послуг з теплопостачання. Таким чином, він використав своє право на розірвання договору.

08 квітня 2019 року ОСОБА_1 уточнив вимоги зустрічного позову, де додатково просив визнати факт ненадання КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» з 05 жовтня 2010 року по теперішній час йому послуг з централізованого теплопостачання (опалення). Свою вимогу мотивував тим, що він у заяві від 05 жовтня 2010 року чітко висловив свою волю щодо відмови від отримання будь-яких послуг з централізованого теплопостачання (опалення). Таким чином, замовлення з боку споживача стосовно надання послуг є відсутнім. Вважає, що той процес, який КВЕП «Подільськтеплокомуненерго» вважає наданням послуг, є фізико-технологічним процесом подачі теплоносія по мережі теплопостачанням до обігрівальних приборів споживачів, частина якої проходить по його квартирі і видалити самостійно цю частину мережі він не має права.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2019 року первісний позов Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 22 886, 98 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального виробничого експлуатаційного підприємства "Подільськтеплокомуненерго" судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільськтеплокомуненерго» про визнання факту невчинення правочину та визнання факту ненадання послуг - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні певісного позову відмовити, посилаючись необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що між сторонами відсутні договірні правовідносини з постачання посуг опалення; апелянт звертався до позивача із заявою від 05 жовтня 2010 року до підприємства про припинення договору, у зв`язку із чим вважає припиненими правовідносини між сторонами з цієї дати; відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення свідчить про невчинений правочин.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.1, 2 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку - комунальних послуг по централізованому опаленню, які врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 № 1875-IV, Законом України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 № 2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі -Правила).

Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 68 ЖК України, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, серед обов`язків споживача оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а одним із обов`язків виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Пунктом 18 Правил передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Згідно пункту 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вірно вказано у рішенні суду, КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" відповідно до тарифів на теплову енергію постачається теплова енергія до житла відповідача, однак останнім оплата за надані послуги здійснювалась не у повному обсязі, у зв`язку із чим станом за 01 січня 2019 року у ОСОБА_1 утворилась заборгованість в сумі 22 886, 98 грн., що підтверджується довідкою КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" №82/2 від 25 січня 2019 року, випискою з особового рахунку та розрахунком КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" №82/1 від 25 січня 2019 року.

Що стосується заперечень відповідача відносно того, що надані позивачем докази не можуть бути належними та допустимими доказами по справі, то суд не знаходить підстав для сумніву у їх достовірності, оскільки вони були видані уповноваженим органом та містять у собі відповідні печатки та підписи уповноважених осіб.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову, виходячи із доведеності факту невиконання зобов`язань відповідачем по оплаті за послуги з централізованого опалення.

Згідно висновку Верховного Суду України, викладеного у правовій позиції в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15, відповідно до якого хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказане у повному обсязі спростовує викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_1 доводи про те, що між сторонами відсутні договірні правовідносини з постачання посуг теплопостачання.

Крім того, в постанові від 18 березня 2019 року по справі № 210/5796/16-ц Верховний Суд зазначив, що хоча відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» такі послуги надаються виключно на договірних засадах, стаття 20 цього ж закону передбачає що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Тому, у випадку фактичного користування житлово-комунальними послугами, відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати такі послуги за тарифами для населення встановленими виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування. Водночас, споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання.

05 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звертався з заявою до начальника КП «Теплокомуненерго» (правонаступником якого є КВЕП "Подільськтеплокомуненерго"), згідно якої просив припинити дію договору на постачання теплового опалення.

06 жовтня 2010 року за вих. №538 ОСОБА_1 було надано відповідь на його заяву, та роз`яснено, що: обов`язком споживача є укладення договору з теплопостачальною організацією; оплата за послуги з теплопостачання проводиться і за відсутності такого договору; відключення від мережі централізованого опалення в багатоквартирних житлових будинках регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 зі змінами, та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 зі змінами. Самовільне відключення від мережі централізованого опалення збороняється й не звільняє від оплати за послуги теплопостачання.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що право споживача відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, у зв`язку з відключенням від мереж централізованого опалення, закріплено в пункті 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Згідно з пунктом 25 Правил, відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок від 22 листопада 2005 року № 4) визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку при відмові споживачів від таких послуг. Так, таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року N 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому.

Пунктом 2.5 Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4 (далі - Порядок) визначено, що відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. Роботи з відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води виконуються у міжопалювальний період.

Відповідно до пункту 2.6 Порядку, по закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.

Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії акта про відключення квартири від мереж централізованого опалення, який подається на затвердження відповідної Комісії, відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання ОСОБА_1 послуг з постачання тепла.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги, або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги.

Відповідач процедури відключення своєї квартири від централізованої системи теплопостачання не дотримався.

Докази щодо звернення відповідача в установленому законодавством порядку з претензіями щодо ненадання або надання неякісних житлово-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні.

Суд дійшов вірного висновку про необгрунтованість доводів зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 про те, що він не користувався послугами централізованого опалення, тому позивач безпідставно нарахував суму боргу, оскільки позивач є власником квартири, до якої КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" надавало послуги з теплопостачання у вигляді централізованого опалення, тому саме з нього, як з власника цього житлового приміщення, який зобов`язаний утримувати своє майно, підлягає до стягнення заборгованість за фактично надані послуги.

При таких обставинах, вимоги зустрічного позову є безпідставними та задоволенню не підлягали.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що між відповідачем і позивачем існували фактичні договірні відносини, у зв`язку з чим позов про стягнення заборгованості за житлово - комунальні послуги є обґрунтованим та підлягає задоволенню. І, оскільки ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , саме з нього, як з власника вказаного житлового приміщення підлягає до стягнення заборгованість за надані КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" послуги у розмірі 22 886,98 грн., що також узгоджується з нормою статті?322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів вважає необгрунтованим посилання у апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що апелянт звертався до позивача із заявою від 05 жовтня 2010 року до підприємства про припинення договору, у зв`язку із чим вважає припиненими правовідносини між сторонами з цієї дати, оскільки будь-яких інших дій, передбачених діючим законодавством, по відключенню від мережі централізованого опалення, апелянтом здійснено не було. У разі незгоди з бездіяльністю КВЕП "Подільськтеплокомуненерго" по відключенню від мережі централізованого опалення, ОСОБА_1 міг би це оскаржити у досудовому або судовому порядку. Проте, вказаних дій останній не вчиняв і продовжує надалі отримувати послуги, які надавались підприємством. Даних, які б спростовували зазначене, судам першої та апеляційної інстанцій не надано.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про ненадання йому послуг з опалення, оскільки ОСОБА_1 не здійснив від`єднання від мереж централізованого опалення у встановленому законом порядку.

Крім того, безпідставним є посиланя у апеляційній скарзі, що відсутність укладеного між сторонами договору про надання послуг з централізованого опалення свідчить про невчинений правочин, оскільки, як вже вказувалось вище, неукладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості отриманих ОСОБА_1 послуг з надання теплопостачання.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2019 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе