ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа - Правобережне житлово-експлуатаційне підприємство, про відшкодування збитків, спричинених в результаті затоплення квартири, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, спричинених в результаті затоплення квартири.

Вказували, що 2/3 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , належать ОСОБА_2 на праві власності, а 1/3 частини вказаної квартири ОСОБА_3 Квартира, належна відповідачу, розташована поверхом вище.

Зазначали, що в ніч на 11 липня 2017 року з квартири, належної відповідачу, трапилося затоплення їх квартири, розмір шкоди, згідно звіту про проведення технічного огляду будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_1 , складає 78.550 грн.03 коп. Відомості наведені у звіті щодо обсягу та характеру ушкоджень, відповідають обсягу та характеру ушкоджень їх квартири, зафіксованих в акті №653 від 11 липня 2017 року, складеному третьою особою. Вартість проведеної експертної оцінки складає 2.000 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі просили суд:

- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 80.000 грн. та моральну шкоду у розмірі 10.000 грн., судові витрати.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2018 року позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 80.000 грн., моральну шкоду у розмірі 10.000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.154).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 (спадкоємець ОСОБА_4 ) про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, спричинених в результаті затоплення квартири залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2018 року, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним:

- суд безпідставно надсилав повістки за адресою - АДРЕСА_3 , оскільки відповідач зареєстрований за адресою - АДРЕСА_4 ;

- наданий до суду звіт не може бути належним доказом розміру збитків;

- відомості, викладені в акті про залиття квартири №653 від 11 липня 2017 року не відповідають дійсності, оскільки члени комісії не були у квартирі відповідача, акт повинно було бути складено з обов`язковою участю відповідача.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали відзив на апеляційну скаргу, в якому просили залишити заочне рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на обґрунтованість та законність рішення місцевого суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, вона підлягає розгляду в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не в повному обсязі, з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачі є співвласниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 : 2/3 частини належить ОСОБА_2 , а 1/3 частини ОСОБА_3 , що підтверджується договором купівлі-продажу, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтвом про право власності на житло (а.с.7-9).

Судом першої інстанції також встановлено, що над квартирою позивачів розташована квартира №60 , яка належить відповідачці, що підтверджується відомостями з квитанції по сплаті за спожитий газ (а.с.15). О третій годині ночі 11 липня 2017 року квартиру позивачів №56 затоплено з квартири відповідачки №60 , цей факт та характер пошкоджень від затоплення зафіксовано актом про залиття квартири №653 від 11 липня 2017 року, складеним третьою особою Правобережним житлово-експлуатаційним підприємством відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76. Причина затоплення - зрив крану на пральній машині в квартирі відповідача, внаслідок були пошкоджені стіни, стеля, підлога і електричні прилади у кухні, ванній кімнаті, коридорі, залі і спальні.

Згідно звіту Інституту проектування та будівельних експертиз про проведення технічного огляду будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_1 , розмір завданої шкоди складає 78.550 грн. 03 коп. Вартість проведеної експертної оцінки складає 2.000 грн.(а.с.20-68).

З матеріалів справи (а.с.180) вбачається, що ОСОБА_4 станом на час залиття квартири позивачів, 11 липня 2017 року, була власником квартири АДРЕСА_3 .

Задовольняючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у залитті квартири підтверджується актом №653 від 11 липня 2017 року, складеним Правобережним житлово-експлуатаційним підприємством, розмір матеріальної шкоди підтверджується звітом Інституту проектування та будівельних експертиз, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині вирішення судом першої інстанції вимог про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом частини другої статті 1166 ЦК України цивільне законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичної підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Посилання апеляційної скарги на те, що відомості, викладені в акті про залиття квартири № 653 від 11 липня 2017 року, не відповідають дійсності, не спростовують висновків суду про наявність вини відповідача у залитті, апелянтом не спростовано презумпцію вини, в той час як причетність до залиття квартири позивачів ОСОБА_4 , як власниці квартири, в якій зірвало кран на пральній машині, внаслідок чого сталось залиття, підтверджується відповідним актом Правобережного житлово-комунального підприємства від 11 липня 2017 року (а.с.19).

Крім того, безпідставними є посилання апеляційної скарги на те, що наданий до суду позивачами звіт не може бути належним доказом розміру збитків, оскільки апелянтом не спростовано належними доказами, що розмір збитків є іншим, ніж зазначено у звіті Інституту проектування та будівельних експертиз про проведення технічного огляду будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_1 , відсутні підстави вважати, що шкода позивачу ОСОБА_2 завдана в іншому розмірі.

Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з порушенням права власності, інших цивільних прав при настанні негативних наслідків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем позивачам залиттям, проте, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає за необхідне зменшити стягнуту оскаржуваним рішенням суму у рахунок відшкодування моральної шкоди з 10.000 грн. до 5.000 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2018 року змінити, зменшити розмір суми у рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , з 10.000 грн. до 5.000 грн.

В іншій частині заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.