Справа № 295/7163/19
Провадження №2/278/974/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 листопада 2019 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді - Зубчук І.В.
секретаря с/з - Талавєр Т.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , в якому зазначає, що останній не виконує належним чином батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме життям дитини не цікавиться, не турбується про її виховання, фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги.
Представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився. У відповідності до ч.6 ст.128 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст.280 та ч.2 ст.247 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав.
В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження якої батьками зазначено: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.12).
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 22 серпня 2013 року шлюб між сторонами розірвано та присуджено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 червня 2013 року і до повноліття дитини (а.с.11).

Згідно інформації про стан навчання та виховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наданої директором Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №19 м.Житомира ОСОБА_4 вбачається, що вихованням дитини займається мала, ОСОБА_1 , яка завжди відвідує школу, спілкується з класним керівником та вчителями, цікавиться навчанням дитини. Батько, ОСОБА_2 , не займається вихованням та навчанням ОСОБА_3 , протягом навчання дитини в школі батько жодного разу не відвідував навчальний заклад, не цікавився її успіхами у навчання (а.с.13).

Відповідно до довідки ПП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №15» №620 від 23 квітня 2019 року неповнолітня ОСОБА_3 , 2006 року народження перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 (а.с.14).

За довідкою Житомирського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №8.5-25/8/2018/4799 від 02 травня 2019 року ОСОБА_1 не отримує аліменти від ОСОБА_2 за період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року (а.с.15).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №41 від 21 серпня 2019 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як з 2013 року батько дитини. ОСОБА_2 , з сім`єю не проживає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не здійснює виховання щодо підготовки до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не провідує дитину за місцем проживання, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків (а.с.65).

Спірні правовідносини регулюються ст.ст.19, 150, 157, 164-166 Сімейного кодексу України.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.п. 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до принципу шостого «Декларації прав дитини», яка прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості.

За ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні.

Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

За статтею 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються, від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та жорстоко поводяться з дитиною.

14 вересня 2006 року Україною було ратифіковано Європейську соціальну хартію, переглянуту у 2007-2010 року за якою держава зобов`язалася забезпечити права дитини на належний рівень життя.

За ст.3 Конвенції про права дитини, судова система є одним з органів держави на який також покладено обов`язок забезпечити захист інтересів дітей.

Так, відповідно до ст.19 Сімейного Кодексу при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 р. №2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Так в ході розгляду справи судом було беззаперечно встановлено, що відповідач свідомо нехтує, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не забезпечує її матеріальні, інтелектуальні, культурні, духовні потреби, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи, та жодними належними та допустимими доказами не спростовано відповідачем, а тому, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що позов про позбавлення відповідача батьківських прав слід задовольнити.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст.150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 18, 19, 76-82, 89, 95, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) в сумі 768 гривень 40 копійок. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: І. В. Зубчук