ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року

м. Черкаси

Справа 710/861/19 Провадження № 22-ц/821/529/19
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л. І.

суддів: Єльцова В. О., Карпенко О. В.

секретаря: Анкудінова О. І.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»;

відповідач ОСОБА_1 ;

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у складі: головуючої судді Побережної Н.П.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги Банк обґрунтував тим, що, відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 04 серпня 2016 року згідно якої отримав кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку» які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України.

У порушення умов кредитного договору, а також норм цивільного права, відповідач зобов`язання, за вказаним договором, належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 17 червня 2019 року виникла заборгованість у сумі 13 427 грн. 00 коп. яка складається із: 6 139 грн. 29 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 2 246 грн. 73 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3 175 грн. 41 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750 грн. 00 коп. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 615 коп. 57 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати у розмірі 1 921 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 04 серпня 2016 року на користь АТ КБ «Приватбанк» в сумі 6 139 грн. 29 коп.

Стягнуто із ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 954 грн. 74 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що, звертаючись до суду з позовом, Банк зазначив, що відповідачем отримано кредит у розмірі 2 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, надавши на підтвердження анкету-заяву від 04 серпня 2016 року, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», без підписів сторін та реквізитів документу, розрахунок заборгованості, та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/, без реквізитів, та дати прийняття, та без підпису відповідача.

Зазначені АТ КБ «Приватбанк» обставини не є підставою для задоволення позову в повному об`ємі, оскільки у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредиту у розмірі саме 2 000 грн. 00 коп. Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти за тілом кредиту в сумі 6 139 грн. 29 коп., в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд прийшов до висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відмовляючи в задоволенні заявлених вимог, щодо стягнення з відповідача нарахованих Банком пені, штрафних санкцій та заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд виходив з того, що позивачем не наведено жодного доказу, що наданий ним витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, які не містять реквізитів щодо їхньої дати прийняття та затвердження, є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, укладеного у вигляді підписання анкети-заяви від 04 серпня 2016 року, суд врахував те, що вони не підписані відповідачем, так само як не підписаний витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», а пам`ятка клієнта, що передбачена п. 2.1.1.2.1 даних Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, взагалі відсутня. За викладених обставин, суд констатував недоведеність позивачем факту, що саме надані ним Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, без зазначених реквізитів, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», застосовувалися до правовідносин між сторонами при підписанні заяви від 04 серпня 2016.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі, поданій 13 вересня 2019 року, АТ КБ «Приватбанк» посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив його скасувати в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення простроченого тіла кредиту та неустойки, а рішення суду в іншій частині залишити без змін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд прийшов до помилкового висновку про недоведеність позовних вимог в частині їх відмови.

Вказує, що між сторонами у відповідності до норм ст. 634 ЦК України був укладений вищезазначений договір кредиту, внаслідок його несвоєчасного виконання у відповідача виникла заборгованість розмір якої узгоджується з Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» до яких відповідач відповідно приєднався шляхом підписання анкети-заяви від 04 серпня 2016 року. Вказаний договір відповідачем не оспорювався, заперечень щодо Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, відповідачем не надано.

Просив долучити до матеріалів справи та дослідити додаткові докази, зокрема виписку по рахунку та довідку про строк дії картки який є визначальним при встановленні фактичних обставин щодо використання відповідачем кредитних коштів та строку кредитування.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року розгляд апеляційної скарги призначено на 21 листопада 2019 року на 16:00 год. в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справ.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Відповідно до Статуту АТ КБ «Приватбанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 29 30).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14 червня 2018 року АТ КБ «Приватбанк» зареєстроване як юридична особа 19 березня 1992 року, основний вид економічної діяльності, 64.19 інші види грошового посередництва (а.с. 28).

У відповідності до банківської ліцензії № 22 від 05 жовтня 2011 року, АТ КБ «Приватбанк» має право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» (а.с. 27).

Згідно відомостей з ЄДРПОУ від 01 березня 2018 АТ КБ «Приватбанк» має організаційну правову форму акціонерного товариства, правовий статус суб`єкта - юридична особа, види діяльності за КВЕД 2010: 64.19. Інші види грошового посередництва; 64.92. Інші види кредитування; 64.99. Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення); 66.11 Управління фінансовими ринками; 66.12. Посередництво за договорами по цінних паперах або товарах; 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення (а.с. 26).

За змістом заяви-анкети б/н від 04 серпня 2016 року, підписаної сторонами: ОСОБА_1 , та представником ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_2 , «дана заява разом з Умовами та Правилами і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають договір про надання банківських послуг. Я ознайомився з договором надання банківських послуг до його укладання і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту www.privatbank.ua. Я зобов`язуюсь виконувати умови Умов та Правил наданих банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua.» (а.с. 7).

В заяві містяться персональні дані відповідача. Вказаною заявою відповідач висловив згоду щодо укладення кредитного договору та особистим підписом засвідчив її.

Відповідач не заперечив факт підписання даної заяви. Більше того, не надав заперечення проти факту отримання банківської кредитної картки у позивача.

Відповідно до витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості, становить 3,0 %. Штраф за порушення строків платежів за будь яким із грошових зобов`язань становить 500 грн. 00 коп. +5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. (а.с. 8).

Пунктом 1.1.3.2.4. Умов та правил надання банківських (Умов та правил) визначено, що Банк має право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) в одноосібному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення клієнта.

У відповідності до п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Умов та правила, зміни до цих Умов і Правил вносяться Банком щомісячно в односторонньому порядку, у випадках не заборонених чинним законодавством України. У випадку коли в односторонньому порядку внесення змін не можливо, Банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку www.privatbank.ua, розміщення інформації у відділенні банку.

Пунктом 1.1.7.11 Умов та правил передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Відповідно до п. 1.1.7.43 Умов та правил сторони визнають, що дія Договору припиняється у момент закриття останнього Рахунку/Вкладу Клієнта відкритого у рамках Договору або Договору, що підлягає під дію, а також при закінченні використання послуг банку, передбачених Договором. За наявності у Клієнта до моменту закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій Банку, дія Договору припиняється після повного погашення такої заборгованості.

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил, передбачено, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право банку в будь який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

У відповідності з п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил у разі невиконання зобов`язань за договором, в разі не виконання обов`язків за договором на вимогу банку позичальник зобов`язується виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в визначені банком терміни (а.с. 9 23).

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04 серпня 2016 року, укладеного між Приватбанком та ОСОБА_1 станом на 17 червня 2019 року, сума боргу становить 13 427 грн. 00 коп. та складається з наступного: 6 139 грн. 29 коп. заборгованість за тілом кредиту; 2 246 грн. 73 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 3 175 грн. 41 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 750 грн. 00 коп. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також заборгованість за судовими штрафами 1115 грн. 57 коп.: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 615 грн. 57 коп.- штраф (процентна складова) (а.с.5 6).

Пунктом 2.1.1.2.1 Умов та правил в Приватбанку передбачено, що для надання послуг Банк видає Клієнту Картку, її вид визначений у Пам`ятці Клієнта/ Довідці про умови кредитування і Заяві, підписання якої Клієнт і Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладання Договору є дата отримання Карти, зазначеної в Заяві. Договір укладається терміном на п`ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна із сторін письмово не відмовиться від договору, він продовжується на такий же термін.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду повністю відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що даний спір виник між АТ КБ «ПриватБанком» та ОСОБА_1 з підстав зняття останнім кредитних коштів із банківської карти, отриманої згідно анкети-заяви від 04 серпня 2016 року.

Разом із позовом Банк подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 32).

В прохальній частині позову зазначено, що Банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення заочного рішення (а.с. 4).

Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 11 липня 2019 року відкрито провадження у даній справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с. 38 40).

Згідно відповіді об`єднаної територіальної громади Шполянської міської ради Черкаської області від 10 липня 2019 року ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 37).

ОСОБА_1 надіслано та ним отримано, як позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження, так і копію рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2019 року (а.с. 43, 53).

Черкаським апеляційним судом 25 вересня 2019 року усім учасникам справи було надіслано ухвалу про відкриття апеляційного провадження, у відповідності до вимог ст. 361 ЦПК України, а ОСОБА_1 також надіслано апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанку», які отримані останнім 31 жовтня 2019 року (а.с. 80).

Ухвалою про відкриття провадження ОСОБА_1 було надано строк для подачі відзиву протягом 5 днів з моменту одержання ухвали, однак останній не скористався правом на його подачу.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Подаючи апеляційну скаргу, Банк просив скасувати рішення суду першої інстанції лише в частині незадоволених вимог, а рішення суду в іншій частині залишити без змін.

Переглядаючи справу за наявними матеріалами справи в оскаржуваній частині, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору вцілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1 та 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, що у анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 від 04 серпня 2016 року не визначено вид кредитної карти, процентна ставка, не встановлений кредитний ліміт, порядок нарахування пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та строк повернення кредиту (користування ним) (а.с. 7).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути прострочене тіло кредиту, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, хоча в розрахунку зазначено, що проценти становлять 0,00 грн.

Позивач, обґрунтовуючи своє право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за Договором, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 29 липня 2009 року № 22, як невід`ємні частини спірного Договору.

Проте, наявний в матеріалах справи Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» не містить підписів як позивача так і відповідача, та дати його складання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд, крім положень ЦК України, керувався, правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) та Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно застосоване законодавство до даних правовідносин, адже без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, за відсутності в Анкеті-заяві домовленості сторін про вид кредитної карти, про кредитний ліміт, про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту та про строк повернення кредиту (користування ним), надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватись як стандартна типова форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують указаних обставин.

Також відсутні підстави вважати, що при укладені договору з позичальником ОСОБА_1 кредитор АТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених ч. 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та погодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк.

Тому враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Доказуючи розмір фактично отриманої суми кредитних коштів Банком надано розрахунок заборгованості від 17 червня 2019 року який виконаний у формі таблиці із зазначенням відповідних граф, а в кінці розрахунку зазначені, як висновок, остаточні суми на кінець періоду за який вони виконані.

При цьому, в апеляційній скарзі Банком зазначено, що платіж за умовами Договору включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами і частину заборгованості за кредитом. У разі несвоєчасного або в не в повному обсязі внесення щомісячного мінімального платежу сума кредиту вважається простроченою, тому основними вимогами Банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування, і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Пункт 1.1.1. доданих до позовної заяви Умов та правил надання банківських послуг визначає терміни і поняття, при цьому поняття тіло кредиту та прострочене тіло кредиту в ньому відсутні.

Відповідно до п.п. 1.1.1.60 мінімальний обов`язковий платіж це розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісячно має сплачувати клієнт протягом терміну дії карти. Цей платіж розраховується, як сума овердрафта і суми щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом.

Прострочений кредит кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті Банку в термін, передбачений договором (п. п. 1.1.1.88).

Таким чином, прострочене тіло кредиту, крім іншого, включає в себе відсотки за користування кредитом.

Крім того АТ КБ «Приватбанк» надано апеляційному суду банківську виписку по картковому рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 за період з 06 серпня 2016 року по 09 вересня 2019 року. (а.с. 60-66). Випискою по рахунку підтверджується, що ОСОБА_1 активно користувався карткою а також частково погашав заборгованість.

Враховуючи, що стягненню з відповідача підлягає виключно сума безпосередньо отриманих за допомогою банківської карти коштів, відсутності в наданому розрахунку складових простроченого тіла кредиту та відсутності визначеного договором порядку нарахування відсотків за користування кредитом, Банком не доказано належними та допустимими доказами, що прострочене тіло кредиту в сумі із тілом кредиту складають саме фактично отримані кошти ОСОБА_1 .

Колегія суддів враховує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК) та, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК).

При цьому, належність доказів правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

За викладеного доводи апеляційної скарги про те, що заборгованість за тілом кредиту складається з двох складових, а саме: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту, відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 22 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 21 листопада 2019 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. О. Єльцов

О. В. Карпенко