Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Чемезової Г.О.;

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу 221/2732/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, пояснюючи, що ТОВ «Росія» є балансоутримувачем житлового будинку за АДРЕСА_1 . У квартирі АДРЕСА_2 вказаного будинку з 13.03.2008 року зареєстровані відповідачі, які з грудня 2017 року не проживають за місцем реєстрації. Відповідач ОСОБА_1 є громадянкою Росії та зареєстрована у м.Ліпецьку. Відповідач ОСОБА_2 , яка доводиться донькою відповідачеві ОСОБА_1 , мешкає разом з матір`ю.

Позивач вважає, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням у квартирі, тому що не проживають за місцем реєстрації понад 6 місяців без поважних причин, тому просив в судовому порядку визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі за АДРЕСА_3 .

У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягав.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили, відзиву на позов не подали, тому суд, у відповідності з вимогами ст. 280 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову з огляду на нажченаведене.

Відповідно бухгалтерської довідки за № 90/1116 від 30.10.2019 р., виданої ТОВ «Росія» та довідки Златоустівської сільської ради за № 433 від 14.11.2019 р., позивач ТОВ "Росія" є балансоутримувачем житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказаний факт також підтверджений інвентаризаційним описом необоротних активів від 01.11.2018 року, за яким двоповерховий шістнадцятиквартирний будинок за АДРЕСА_1 обліковується за позивачем.

На підставі рішення Златоустівської сільської ради Волноваського району Донецької області № VII/2-12 від 20.11.2015 р. АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1 .

З довідки Златоустівської сільської ради від 08.04.2019 року за № 684 встановлено, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі за АДРЕСА_3 .

За довідкою Златоустівської сільської ради від 05.04.2019 року за № 681, - відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за тією ж адресою.

Відповідно актів від 27.09.2018 р., 15.01.2019р., 29.03.2019 р., складених сусідами, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з грудня 2017 року не проживають у квартирі АДРЕСА_3 , їх місцезнаходження не відоме.

Згідно вимог ч.1 ст.4 ЦПК України , кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.18 Житлового Кодексу Української РСР, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником.

Статтею 71 Житлового Кодексу Української РСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

За вимогами ст.72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст.. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою.

Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідачів більше шести місяців у квартирі за АДРЕСА_3 без поважних причин, внаслідок чого вони втратили право проживання за вказаною адресою, тому позов є обґрунтованим і його в цій частині слід задовольнити.

Згідно із ст. 7 Закону України „Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади.

У зв`язку з цим, у суду не має законних підстав для задоволення позовних вимог в частині примусового зняття з реєстрації відповідачі, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.18,71,72 України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Росія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі за АДРЕСА_3 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Т.В. Безрук