Справа № 357/7900/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Дубановська І.Д. ,

за участі секретарів судового засідання Огер О. А., Боженко Т.В.,

учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші»,

представник позивача Танцюра Юлія Борисівна,

відповідач ОСОБА_1 ,

відповідач товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод»,

представник відповідачів Лебідь М.І., ТОВ «Шамраївський цукровий завод» Кузьменко ОСОБА_2 ,

відповідач державний реєстратор комунального підприємства Великодимерської селищної ради Мироненко Юлія Юріївна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші» до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Описовачастина.

Стислий виклад позиції позивачів.

Згідно позовної заяви, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» звернулася з позовом, в якому просять визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 02 березня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки :01:009:0031; визнати недійсним договір оренди землі №б/н від 02 березня 2018 року укладеного між ОСОБА_1 та товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» щодо земельної ділянки :01:009:0032; скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію іншого речового права права оренди: індексний номер; 0138723 від 15 березня 2018 року 22:47:54; скасувати рішення державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. про державну реєстрацію іншого речового права права оренди: індексний номер 40138731 від 15 березня 2018 року 23:06:50; стягнути солідарно із ОСОБА_1 , державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради «Комунальна служба реєстрації речових прав» Комунальна служба реєстрації речових прав» Мироненко Ю.Ю. товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» на його користь судові витрати по справі.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що наприкінці березня 2018 року позивачу стало відомо з відомостей ДРРПНМ про укладення 02 березня 2018 року Відповідачем ОСОБА_1 та товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» договорів оренди №б/н за якими передала в оренду належні їй на праві власності земельні ділянки. В свою чергу відповідач - державний реєстратор речових прав ОСОБА_3 02 березня 2018 року розпочала державну реєстрацію прав оренди на Земельні ділянки за товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» і 15 березня 2018 року прийняла рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з індексним номером 40138723 та рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з індексним номером 40138731 за товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод».

Позивач вважає, що держаний реєстратор речових прав ОСОБА_3 , порушила права позивача як законного орендаря та не мала правових підстав проводити державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку за товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод». Зазначає що вказані земельна ділянка з індексним номером 40138723 та земельна ділянка з індексним номером 40138731, перебувають в оренді у товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші».

Позивач вказує, що укладені між відповідачами договори оренди земельних ділянок суперечать діючому законодавству і порушує права позивача як орендаря, оскільки договори, що укладені між відповідачем ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші» на десять років є чинним та не розірваним, а тому відповідач ОСОБА_1 не мала права передавати іншій особі земельні ділянки для користування.

Стислий виклад позиції відповідачів.

Згідно відзиву відповідач ОСОБА_1 зазначала, що права позивача не порушенні, вона як власник земельної ділянки вправі володіти, розпоряджатися та користуватися належною їй на праві власності земельною ділянкою на власний розсуд.

Вважає, що на момент укладення договору з відповідачем товариством з обмеженою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» не була обтяжена договірними зобов`язаннями з Позивачем товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Матюші». Оскільки 28 лютого 2018 року ОСОБА_1 разом із іншими громадянами подала до Міністерства Юстиції України колективну скаргу на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

15 березня 2018 року Міністерство Юстиції України видало Наказ №729/5 від 15 березня 2018 року, яким було скасовано рішення про державну реєстрацію від 03 березня 2016 року №2851381 згідно якого було здійснено реєстрацію речового права оренди Позивача за договором оренди землі №б/н від 11 лютого 2016 року щодо оренди земельної ділянки площею 2,1400 га з кадастровим номером :01:009:0032 та рішення про державну реєстрацію від 27 січня 2015 року № 18894648 згідно якого було здійснено державну реєстрацію права оренди позивача за № б/н від 05 червня 2014 року щодо оренди земельної ділянки площею 2, 1401 га в тому числі рілля 2, 1401 га з кадастровим номером :01:09:0031.

Скасування державної реєстрації іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки :01:09:0031 за ТОВ Агрофірма «Матюші» відбулося 15 березня 2018 року 20:25:40, державним реєстратором Міністерства юстиції України, м. Київ, індексний номер 40138232.

Скасування державної реєстрації іншого речового права, а саме права оренди земельної ділянки :01:09:0032 за ТОВ Агрофірма «Матюші» відбулося 15 березня 2018 року 20:27:55, державним реєстратором Міністерства юстиції України, м. Київ, індексний номер 40138232.

Наказ №729/5 від 15 березня 2018 року набрав законної сили та на момент прийняття рішення реєстратором не скасований. А тому вважає, що жодним чином не порушувала прав Позивача. Вважає що відсутні підстави для визнання договору оренди землі між Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» та ОСОБА_1 в зв`язку з досягненням усіх істотних умов договору та належного його виконання. Отже, просила: позов залишити без задоволення.

Згідно відзиву, відповідач Товариство з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» позовні вимоги не визнає в своїх поясненнях підтримує позицію відповідача ОСОБА_1 , вважає, що ним не вчинено будь-яких дій спрямованих на порушення прав позивача, щодо користування зазначеними земельними ділянками. Позовні вимоги позивача є необґрунтованими не відповідають обставинам справи і не підлягають до задоволення.

11 листопада 2019 року в судовому засіданні сторонами було надано пояснення по справі, приєднано докази на які посилалися сторони. Справа розглянута по суті. В судовому засіданні присутніми були представник позивача, представник відповідачів. Інші учасники про час та місце розгляду повідомлялись належними чином, причини неявки не повідомили, будь-яких заяв не надали, відповідно до положень ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що відповідачі повідомлені належно про розгляд справи.

Мотивувальна частина.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Із пояснень представників позивача, та відповідача встановлено, що 05 червня 2014 року відповідач ОСОБА_1 уклала договір оренди землі, яким передала в оренду позивачу земельну ділянку площею 2, 1401 га в тому числі рілля 2, 1401 га з кадастровим номером :01:09:0031, строком на 10 років, а також 11 лютого 2016 року уклала договір оренди земельної ділянки площею 2,1400 га з кадастровим номером :01:009:0032 строком на 10 років.

28 лютого 2018 року ОСОБА_1 разом із іншими громадянами подала до Міністерства Юстиції України колективну скаргу на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав.

15 березня 2018 року Міністерство Юстиції України видало Наказ №729/5 від 15 березня 2018 року, яким було скасовано рішення про державну реєстрацію від 03 березня 2016 року №2851381 згідно якого було здійснено реєстрацію речового права оренди позивача за договором оренди землі № б/н від 11 лютого 2016 року щодо оренди земельної ділянки площею 2,1400 га з кадастровим номером :01:009:0032 та рішення про державну реєстрацію від 27 січня 2015 року № 18894648 згідно якого було здійснено державну реєстрацію права оренди позивача за № б/н від 05 червня 2014 року щодо оренди земельної ділянки площею 2, 1401 га в тому числі рілля 2, 1401 га з кадастровим номером :01:09:0031.

Представником позивача до матеріалів справи було надано підтвердження щодо належного виконання, орендарем взятих на себе обов`язків по виплаті орендної плати за 2016-2017 роки, а саме:

-відомості № 03 за січень 2016 року на виплату грошей в рахунок орендної плати про виплату ОСОБА_1 3769, 00 грн.;

-відомості № 54 за липень 2016 року на виплату грошей в рахунок орендної плати про виплату ОСОБА_1 103. 50 грн.;

-відомості № 63 за вересень 2016 року на виплату грошей в рахунок орендної плати про виплату ОСОБА_1 11920, 00 грн.

-видаткового касового ордеру від 27 січня 2017 року про виплату ОСОБА_1 в рахунок оренди 10 000, 00 грн.

-відомості № 05 за квітень 2017 року на виплату грошей в рахунок орендної плати про виплату ОСОБА_1 2000, 00 грн.

-відомості № 31 за серпень 2017 року на виплату грошей в рахунок орендної плати про виплату ОСОБА_1 2000,00 грн.

Відповідно до п. 6 Договору оренди укладеного із позивачем, орендна плата нараховується та видається орендарем у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки у грошовій, натуральній та відробітковій формах за добровільним рішенням власника земельної ділянки, що становить 1913, 84 грн.

В свою чергу представником відповідачів заперечувалась належність здійснення виплати орендної плати ОСОБА_1 , зверталась увага суду не неповнота інформації та відсутність в наданих бухгалтерських документах імені по батькові особи, а тому вважав про неможливість ідентифікувати особу, яка отримувала грошові кошти. Представником відповідачів до матеріалів справи приєднано Висновок економічної експертизи від 07 травня 2019 року з якого вбачається підтвердження документально первинними документами, які складенні ТОВ Агрофірма «Матюші» , здійснення господарської операції згідно Договору оренди землі щодо своєчасногог та повного розрахунку з орендної плати, який укладено між ТОВ Агрофірма «Матюші» та ОСОБА_1 .

Представником Позивача заперечуються посилання відповідачів, що неповноти відображення бухгалтерських операцій з посиланням, на судову практику у справі №806/1033/17 де суд виклав правову позицію, згідно неістотних недоліків в оформленні первинних документів, при цьому в своїх поясненнях звертає увагу суду що дослідження питання належності виконання орендарем умов Договорів оренди укладеного з відповідачем ОСОБА_1 у даному випадку не є визначальним.

Представник відповідачів зазначив на правомірності укладених договорів оренди землі №б/н від 02 березня 2018 року між відповідачами.

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 році у справі № 203/2612/13-ц (посиланняна постанову - http://reyestr.court.gov.Ua/Review/71807404).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Також, судом встановлено, що наказом МЮ України № 729/5 від 15 березня 2018 року задоволена колективна скарга громадян, в тому числі відповідачки ОСОБА_1 , та серед іншого скасовано рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші», яким було скасовано рішення про державну реєстрацію від 03 березня 2016 року №2851381 згідно якого було здійснено реєстрацію речового права оренди позивача за договором оренди землі № б/н від 11 лютого 2016 року щодо оренди земельної ділянки площею 2,1400 га з кадастровим номером :01:009:0032 та рішення про державну реєстрацію від 27 січня 2015 року № 18894648 згідно якого було здійснено державну реєстрацію права оренди позивача № б/н від 05 червня 2014 року щодо оренди земельної ділянки площею 2, 1401 га в тому числі рілля 2, 1401 га з кадастровим номером :01:09:0031, яка обґрунтована тим, що договори оренди із ТОВ «Матюші» були зареєстровані за відсутності необхідних на те документів, зокрема, без підписаних власниками земельних ділянок договорів, заяв на вчинення реєстраційних дій, відповідних сплат за вчинення реєстраційних дій та інше.

Також судом встановлено, що відповідні договори оренди було у встановленому законом порядку зареєстровано, однак наказом МЮ України № 729/5 від 15 березня 2018 року рішення державного реєстраторавід 05 червня 2014 року про реєстрацію права оренди за позивачем скасовано.

Наведене у свою чергу свідчить, про те, що скасувавши рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди, держава офіційно не визнає і не підтверджує факту набуття позивачем права оренди на спірні земельні ділянки, належні відповідачці ОСОБА_1 , оскільки відповідні відомості виключені з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, реєстрація права оренди на спірні земельні ділянки за відповідачем ТДВ «Шамраївський цукровий завод» на підставі договору оренди, після скасування реєстрації права оренди позивача, не порушує прав останнього, оскільки такі права відсутні, бо як вище вказувалося право оренди виникає виключно з моменту державної реєстрації цих прав.

Норми права та оцінка суду фактичним обставинам справи і позиціям сторін.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша ст атті 627 ЦК України).

За частиною другою статті 792 ЦК України відносинищодо найму (оренди) земельноїділянкирегулюються Законом, зокрема Земельним Кодексом України, Законом України «Про орендуземлі».

Статтею 1 Закону Українивід 06 жовтня 1998 року (№ 161-XIV) "Про орендуземлі" визначено, щоорендаземлі - цезасноване на договорістроковеплатневолодіння і користування земельною ділянкою, необхідноюорендареві для проведенняпідприємницької та іншихвидівдіяльності.

Згідно з ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.

А за ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстраціїцих прав. Що визначено також п. 37 прикінцевих положень договору оренди землі.

Відповідно до абзацу першого частини першої ст. 792 ЦК України, статті 13 Закону України "Про орендуземлі" за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєструречових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.2 ст.3 цього Закону, речові права на нерухо мемайно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

А згідно ч.4 ст.3 цього Закону будь-якідії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 28 цього Закону.

Верховний суд України у справі №6-643цс16 від 13 червня 2016 року зформував правову позицію наступного змісту: Згідно з положеннями статей 125,126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень» Згідно із частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125,126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Аналогічна правова позиція викладена у рішеннях Верховного суду України у справі №6-422цс17 від 27 квітня 2017 року, у справі №6-872цс17 від 07 червня 2017 року та рішенні Верховного суду у справі №388/66/16-ц від 14 лютого 2018 року.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом даної норми, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захистусвого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (ЦК України чи іншим актом цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини чи договором.

В даній справі позивача, який вважає себе орендарем земельної ділянки, посилається на порушення його прав внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди відповідача на підставі рішення реєстратора, яке просить скасувати. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєструречових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію, а відтак належним способом захисту прав позивача є скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди, а не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, як помилково вважає позивач.

Відповідний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду міститься у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18, де Велика Палата вказала, що право або інтерес позивача, який вважає себе орендарем земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права орендиіншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєструречових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права орендизгідно ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (п.5.17).

Аналогічний висновок містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 755/9555/18 (п.32).

Отже, обраний позивачем спосіб захисту свого права - скасування рішення державного реєстратора, яке вичерпало свою діє, не грунтується на законі і не веде до повноленняйого прав.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено, що на момент здійснення державної реєстрації права оренди на спірні земельні ділянки розміром 2, 1400 га та 2, 1401 га за Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод» державна реєстрація права оренди зазаначених земельних ділянок за позивачем ТОВ Агрофірма «Матюші» була скасована, що у свою чергу свідчить про відсутність у позивача права оренди і як наслідок відсутність порушення його прав оспорюваним договором оренди як на момент реєстрації зазначених договорів так і на момент пред`явлення позову.

Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що станом на день державної реєстрації права оренди за відповідачем на підставі оспорюваних договорів оренди землі, що були укладені між ОСОБА_1 і Товариством з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», тобто станом на 15 березня 2018 року, не існувала державна реєстрації договорів оренди землі, укладених між ОСОБА_1 і ТОВ Агрофірма «Матюші», оскільки остання була скасована раніше в цей же день.

З викладених вище підстав не підлягають до задоволення вимоги про скасування рішення державного реєтратора про державну реєстрацію права орендивід 15 березня 2018 року.

Судом встановлено обставини, що підтверджують обставини щодо неповноти відображення відомостей щодо виплати грошей за оренду у відповідності до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік», натомість суд звертає увагу сторін, по виконанню позивачем Агрофірма «Матюші» щодо невиконання умов договорів оренди, несистематичності сплати орендної плати, проводення оранки, культивації і обмолоту її присадибної ділянки, не приймає до уваги як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору. Наведені доводи стосуються виконання умов договорів, а не питань, пов`язаних із їх недійсністю.

Наведені ТОВ Агрофірма «Матюші» доводи про відсутність у Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації МЮ України повноважень по розгляду колективної скарги на дії державного реєстратора за 2014-2015 роки, тобто до 01 січня 2016 року, та порушення МЮ України норм чинного законодавства, суд відхиляє як необґрунтовані. На час розгляду даної справи наказ МЮ України № 729/5 від 15 березня 2018 року про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди за ТОВ Агрофірма «Матюші» на належну ОСОБА_1 земельних ділянок кадастровий номер :01:009:0032, та :01:009:0031 є чиними, не змінено, не скасовано, не визнаноне дійсним.

Як вищевказувалося, договір оренди земельної ділянки відповідно до положень ч.1 ст.210 ЦК України, ст.125 ЗК України, ч.5 ст.6, ст.17 Закону України «Про оренду землі», ч.2 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є вчиненим з моменту державної реєстраціїцих прав, а саме: право оренди виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно земельна ділянка за договором оренди вважається переданою орендодавцем орендареві теж з моменту державної реєстрації права оренди (ст.17 Закону України «Про орендуземлі»).

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України в ряді постанов: від 25 грудня 2013 року у справі № 6-118цс13, від 19 лютого 2014 року у справі № 6-162цс13, від 13 червня 2016 року у справі № 6-643цс16, від 18 січня 2017 року у справі № 6-2777цс16.

Численною практикою Верховного Суду як у складі Касаційного цивільного суду так і Касаційного господарського суду неодноразово підтверджено висновок Верховного Суд України про те, що договір оренди земельної ділянки набирає чинності в момент його державної реєстрації.

Такий же висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (п.п.37-38 постанови), де Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 13, 15, 16, 203, 204, 205, 215-216, 792 ЦК України, ст.ст. 124, 125, 152 ЗК України, Законом України "Про орендуземлі", Законом України "Про державнуреєстраціюречових прав на нерухомемайно та їх обтяжень", ст.ст. 12, 13, 81, 137, 141, 258- 265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Матюші» до ОСОБА_1 , товариства з додатковою відповідальністю «Шамраївський цукровий завод», державного реєстратора комунального підприємства Великодимерської селищної ради Мироненко Юлії Юріївни про визнання недійсним договору оренди, скасування рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження рішення суду поновлюється на підставах визначених ч. ч. 2, 3 ст. 354 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили у порядку визначеному ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складений 21 листопада 2019 року.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області І. Д. Дубановська