Справа № 484/5695/18
Провадження № 2/484/404/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2019р.Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Медведєва Н.А..

секретар судового засідання Бикова О.П.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Первомайську в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок №9-А з господарчими будівлями та побутовими спорудами по вул.. Харківській в м. Первомайську Миколаївської області та на житловий будинок №7 з господарчими будівлями та побутовими спорудами по вул.. Харківській в м. Первомайську Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 03.02.2015р. Мотивуючі позовні вимоги позивач зазначила, що після смерті матері відкрилась спадщина на майно, що належало на праві власності спадкодавцеві, в тому числі й на вказані вище будинки, які її мати за життя придбала, однак реєстрацію права власності на них не здійснила. Отже, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено. Таким чином, вирішити питання про право власності на спадкове майно можливо лише в судовому порядку.

Ухвалою від 21.12.2018р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, визначені строки для подачі заяв по суті, витребувана з Першої Первомайської державної нотаріальної контори за клопотанням позивача копія спадкової справи, заведеної після смерті спадкодавця.

04.01.2019р. на виконання ухвали суду Перша Первомайська державна нотаріальна контора надала суду копію спадкової справи №227/2015.

Позивач надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та розглядати справу без її участі.

Від відповідача до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач позов визнав, проти його задоволення не заперечував та просив розглянути справу без участі представника. Відзив на позов відсутній.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частини 1, 4 статті 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки учасники справи на судове засідання не зявились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

03.02.2015р. померла мати позивача ОСОБА_2, про що відділом ДРАЦС по місту Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області 04.02.2015р. складений актовий запис №104.

У визначений ст.. 1270 ЦК України строк позивач звернулась до Першої Первомайської нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері та на підставі її заяви заведена спадкова справа №227/2015, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері їй відмовлено через відсутність реєстрації права власності на спадкове майно.

Відповідно до копії договору дарування, укладеного 27.11.1999р., ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2, а остання прийняла в дар житловий будинок №7 з господарчими будівлями та побутовими спорудами по вул.. Харківській в м. Первомайську Миколаївської області. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4, реєстровий №245.

Згідно копії договору купівлі-продажу, укладеного 31.07.2002р., ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 купила житловий будинок №9-А з господарчими будівлями та побутовими спорудами по вул.. Харківській в м. Первомайську Миколаївської області. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4, реєстровий №5502.

З довідок КП «Первомайське МБТІ» вбачається, що право власності на житловий будинок №7 по вул.. Харківській в м. Первомайську Миколаївської області 23.11.1999р. зареєстроване за ОСОБА_3, а житловий будинок №9-А по вул.. Харківській в м. Первомайську Миколаївської області 16.09.1988р. - за ОСОБА_5 За померлою права власності на зазначені будинки не зареєстровані.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що інформація щодо реєстрації права власності на вказані житлові будинку відсутня.

Правочини щодо придбання нерухомого майна ОСОБА_2 вчинені до 2004р., отже до спірних правовідносин належить застосовувати законодавство, чинне на момент їх виникнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України та ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Таким чином, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на момент вчинення правочинів відносно них регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексом від 16.01.2003р. та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ч.1 ст. 128 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачена законом або договором.

Викладене вище свідчить про те, що ОСОБА_2 за життя набула право власності на спірні будинки.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст.. 1261 ЦК України позивач як донька померлої є спадкоємцем першої черги. З повідомлення Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області вбачається, що інші спадкоємці до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не звертались. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем, що претендує на спадщину та прийняла її.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України (Захист права власності).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного вище, враховуючи, що представник відповідача проти позову не заперечував, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушені, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі.

З довідок агентства нерухомості, наданих позивачем вбачається, що вартість спірних будинків складає 77300грн. позивачем сплачений судовий збір в сумі 704,80грн., отже суд вважає за необхідне стягнути з позивача 68грн. 20 коп. недоплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_1) право власності на житловий будинок №7 з господарчими будівлями та побутовими спорудами по вул.. Харківській в м. Первомайську Миколаївської області та на житловий будинок №9-А з господарчими будівлями та побутовими спорудами по вул.. Харківській в м. Первомайську Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 03.02.2015р.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 68 (шістдесяти)грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи або особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Миколаївського апеляційного суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 ЦПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя Н.А.Медведєва