Справа № 640/514/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2019 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого: судді Чередник В.Є.,
за участю секретаря судового засідання Кочеткової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №640/514/19 (н/п 2-о/640/50/19) за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті, -
09.01.2019 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана заява, в якій заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, місце народження с.Дмитрівка, Новоайдарського району, Луганської області, дата смерті 28.12.2018 р.; місце смерті: м.Луганськ, Луганської області, Україна.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що її батько ОСОБА_2 (16.03.1930 р.н.) під час знаходження на тимчасово непідконтрольній уряду України території у м.Луганську,Луганської області 28.12.2018 р. помер від хронічної серцевої недостатності ш., Діффузного кардіосклерозу. 09.01.2019 Харківський міський відділ державної Реєстрації актів цивільного стану відмовив у реєстрації смерті через видачу Лікарського документу про смерть закладом який непідконтрольній української владі. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актівцивільного стану». Зазначене місце смерті - м.Луганськ є тимчасово окупованою територією України, визначено відповідно до Постанов Верховної ОСОБА_1 України від 17.03.2015: № 254-УШ «Про визначення окремих районів,міст, селищ і сіл Донецької та Луган¬ської областей тимчасово окупованими територіями», №252-УШ «Про визначення окремих районів,міст,селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування». ОСОБА_3 є населеним пунктом на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених Пунктів, що розташовані на лінії зіткнення»). Встановлення факту смерті в судовому порядку необхідно для подальшої реєстрації цього факту в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України, у звязку з чим заявник звернулась до суду з даною заявою.
У судове засідання заявник не зявилась, подала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу про встановлення факту смерті без її участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.23).
Представник заінтересованої особи Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції в Харківській області у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, 10.01.2019 р. подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що ознайомившись із отриманими матеріалами, Харківський міський відділ ДРАЦС заперечень з приводу задоволення заяви ОСОБА_1 не має та просить розглянути справу у відсутності представника (а.с.21-22).
Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з п.5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб.
Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.
Відповідно до ч.2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
У звязку з тим, що місто ОСОБА_3, в якому помер батько заявника, на цей час знаходиться на непідконтрольній українській владі території де проводилась антитерористична операція (розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» від 07.11.2014р. № 1085-р зі змінами; розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція,та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» від 02.12.2015 р. №1275-р), та яка згідно Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 р №2268-VIII визнана тимчасово окупованою територією, факт смерті ОСОБА_2 не було зареєстровано в органах реєстрації актів громадянського стану, в установленому законом порядку.
Згідно наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 р. №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» зі змінами та доповненнями, було тимчасово призупинено доступ до Державних peєстрiв та відповідно призупинена реєстрація актів цивільного стану.
Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 04.12.2014 р., ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а фактичне місце проживання АДРЕСА_1.
Таким чином, у суду немає сумнівів, щодо порушення правил підсудності при подачі ОСОБА_1 заяви про встановлення факту смерті саме до Київського районного суду м.Харкова.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження VI УР №1565554 (а.с.10).
02.09.1978 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 02.09.1978 р. зроблено запис за №1431. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові ОСОБА_4, дружині ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ЕД №481140 (а.с.11).
На підтвердження факту смерті заявником надано накладну №27 від 28.12.2018 р. про надання ритуальних послуг, де замовником вказано ОСОБА_1, померлий ОСОБА_6 (а.с.6).
Крім того, заявник надала фотографії з місця поховання батька ОСОБА_2, із зазначенням прізвища, імя, по-батькові, дати народження та дати смерті (а.с.7-8).
Місцем смерті ОСОБА_2 є м.Луганськ на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та яке на цей час має статус тимчасово окупованої території.
Згідно положення ч.3 ст.2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 р. №2268-VIII, діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи.
Відповідно позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ (далі ВССУ), «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016р. №990-V-III «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території»», при розгляді заяв, прийняття судом до уваги документів, виданих органами та установами (лікарняними закладами), які знаходяться на окупованій території, ВССУ зазначив, що відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Висновок ЄСПЛ сформульований у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званий намібійський виняток, який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосовано до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоді особам, які проживають на такій території.
Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» встановлено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.
Згідно п.13.Постанови пленуму Верховного суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»- заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.
Згідно Постанови пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995р. заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Суд вважає підтвердженим факт смерті ОСОБА_2 та приймаючи до уваги наявність об'єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту смерті, що повязано з проведенням в окремих районах ОСОБА_3 та Донецької областях антитерористичної операції, вважає, що заявник позбавлений можливості реалізувати свої права, щодо офіційного визнання і підтвердження державою факту смерті в загальному порядку, та приходить до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1
На підставі викладеного, керуючись ст. 76, 264, 265, 315, 317 ЦПК України, ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року, ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року, Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» суд,-
Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про встановлення факту смерті - задовольнити.
Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, б. 1, який помер 28 грудня 2018 р. у м.Луганськ, Луганської області, Україна.
Рішення суду підлягає негайному виконанню, оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, паспорт серії ЕК №538100 виданий Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 19.08.1997 р., зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7, вул.. 1-а Горська, б.56-б, фактичне місце проживання АДРЕСА_1

Заінтересована особа - Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ідентифікаційний , місце знаходження м.Харків, вул.Сумська, буд.61.

Повне судове рішення складено 10.01.2019 р.

Суддя Чередник В.Є.