Справа № 307/2991/19
Провадження № 2/307/1585/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого

судді Гримут В.І.

при секретарі Ком`яті Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд із позовною заявою про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грв. щомісячно, до досягнення ними повноліття. Посилається на те, що після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач тільки одного разу надав кошти на утримання дітей. З кожним роком та віком дітей витрати на них збільшуються, тому вона не в змозі самостійно їх забезпечити. Відповідач виїжджає на заробітки до Чеської Республіки, де отримує непогані доходи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на утриманні позивачки.

Це стверджено свідоцтвом про народження дітей, довідкою Нересницької сільської ради та актом обстеження матеріально-побутових умов, з яких вбачається, що позивачка разом з дітьми проживають у дворогосподарстві матері, де окрім них живуть її брат і сестра.

Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повнолітнього віку.

Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу суддів на те, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин 5 - 7 ст. 181 СК. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у Законі "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо.

Як вбачається із матеріалів справи та сторонами не оспорюється, що відповідач на час розгляду справи офіційно не працює та постійного (сталого) доходу не має.

При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивачки, яка сама виховує малолітніх дітей, ніде не працює, відсутність у неї будь-якого нерухомого чи цінного рухомого майна, а також відсутність у відповідача істотних причин, які б перешкоджали йому працювати та заробляти кошти.

З приписів Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" убачається, що з 1 грудня 2019 року для дітей віком від 6-ти до 18-ти років встановлено прожитковий мінімум 2218 гривень.

Середня заробітна плата по Україні станом на вересень 2019 р. становила 10687 грв., а по Закарпатській області - 9441 грв.

Тому суд вважає, що відповідач, як працездатний чоловік, який має можливість працювати, у змозі заробити суму, яка дасть йому можливість сплачувати на утримання своїх синів по 1500 гривень у місяць.

Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати по 2500 грв. щомісяця на дитину позивачка суду не надала.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь спецфонду держбюджету судовий збір.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 180, 184 СК України, ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства", Конвенцією ООН про права дітей від 20.11.1989 року суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НЕ НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 25.09.2019 року і до їх повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Сягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повне рішення складено 25.11.2019 року.

Головуючий В .І. Гримут