ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8702/19 Справа № 202/2589/19 Суддя у 1-й інстанції - Марченко Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадської Ольги Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із вищезазначеною скаргою, яку обгрунтовує тим, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2007 року стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 травня 2007 року до досягнення дитиною повноліття. 11 червня 2007 року на виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист № 2-1690, який пред`явлений на виконання до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби. 25 липня 2007 року було відкрито виконавче провадження. В постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем допущено помилку в частині зазначення прізвища стягувача та боржника, а саме зазначено « ОСОБА_4 » замість ОСОБА_5 . На думку заявника, з урахуванням помилок у прізвищі боржника, його не можна вважати належним чином повідомленим про відкриття виконавчого провадження, порядок, строки, умови та наслідки вчинення виконавчих дій. Неповідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження призвело до ряду порушень чинного законодавства. Постанову про відкриття виконавчого провадження № 4377565, яка була винесена 25.07.2007 року, не отримував, про існування зазначеного виконавчого провадження не знав. Вказує, що він жодним чином не ухилявся від обов`язку по сплаті аліментів, а навпаки на протязі 12 років добровільно виконував рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2007 року. За період з липня 2007 року по квітень 2019 року ним було сплачено аліменти на утримання сина в розмірі 46808,41 грн., що відповідає 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і підтверджується чеками. До того ж стягувач ОСОБА_2 надала розписку про те, що за період з липня 2010 року по грудень 2012 року отримала від нього грошові кошти в рахунок аліментів на утримання сина в розмірі 4000,00 грн. та що станом на 01 січня 2013 року борг по сплаті аліментів відсутній. Тобто станом на 01 січня 2013 року заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_2 немає. Однак у кінці 2018 року він дізнався про існування вищевказаного виконавчого провадження, у зв`язку з чим звернувся до державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області щодо перерахунку заборгованості по аліментам, надавши платіжні доручення та розписки стягувача про сплату аліментів. 04 квітня 2019 року було отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, складений державним виконавцем Посадською О.В., згідно з яким заборгованість за період з травня 2007 року по квітень 2019 року становить 53194,91 грн. Вважає, що дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості по аліментам є неправомірними, оскільки його не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження, постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував, відтак у державного виконавця не було достатніх підстав для проведення виконавчих дій та нарахування заборгованості до грудня 2018 року. При розрахунку заборгованості державним виконавцем не було взято до уваги розписку ОСОБА_2 про те, що станом на 1 січня 2013 року борги по сплаті аліментів відсутні, та нарахована заборгованість з травня 2007 року по квітень 2019 року.

За цих підстав ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадської Ольги Вікторівни по визначенню у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів періоду нарахування та розміру заборгованості станом на 01.04.2019 року в сумі 53194,91 грн.; зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадську Ольгу Вікторівну встановити в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів період нарахування заборгованості з грудня 2018 року по квітень 2019 року та скласти належний розрахунок заборгованості згідно фактично сплачених сум відповідно до наданих квитанцій.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадської Ольги Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, не прийняв до уваги посилання скаржника на те, що боржник з 11 червня 2007 року до грудня 2018 року не був повідомлений державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження, що порушило права боржника; постанову про відкриття виконавчого провадження № 4377565 від 25.07.2007 року боржник взагалі не отримував; у постанові про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем допущено помилку в частині зазначення прізвища боржника - " ОСОБА_4 " замість" ОСОБА_5 ", а також в прізвищі стягувача - " ОСОБА_4 " замість" ОСОБА_5 ". Також, апелянт вказує, що суд першої інстанції помилково не взяв до уваги розписку стягувача про відсутність боргу зі сплати аліментів станом на 1 січня 2013 року.

Головне територіальне управління юстиції у Дніпропетровській області Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпро відповідно до ст. 360 ЦПК України подав відзив, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року - без змін.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавчий лист, виданий 11 червня 2007 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська по справі № 2-1690 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Постановою державного виконавця Малюк Інни Володимирівни від 25 липня 2007 року було відкрито виконавче провадження № 4377565.

Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Посадською О.В., станом на 01.08.2019 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 складає 57194,53 грн.

Судом встановлено, що державним виконавцем здійснено вірний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з травня 2007 року по квітень 2019 року з урахуванням вимог статті 195 СК України та фактично сплачених боржником сум, у тому числі за період з липня 2010 року по грудень 2012 року в розмірі 4000 грн. згідно розписки стягувача, оскільки боржник добровільно сплачував аліменти в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який не відповідає розміру аліментів, присудженому рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 червня 2007 року.

При цьому суд встановив, що при розрахунку заборгованості по аліментам державним виконавцем правомірно не було взято до уваги надану боржником розписку стягувача ОСОБА_6 про відсутність боргу зі сплати аліментів станом на 1 січня 2013 року, оскільки стягувач заперечувала отримання в повному обсязі аліментів за період з 2007 року по липень 2010 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції посилався на те, що допущена державним виконавцем описка в постанові про відкриття виконавчого провадження в частині зазначення прізвища стягувача та боржника не звільняє боржника від сплати аліментів, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1690, боржником за яким є саме ОСОБА_1 .

Крім того, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця Посадської О.В. щодо складення розрахунку заборгованості по аліментам були вчинені відповідно до закону в межах наданих їй повноважень, порушення державним виконавцем прав боржника не встановлено.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апелянта, з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів вважає, що не заслуговують на увагу доводи апелянта щодо його неповідомлення державним виконавцем про відкриття виконавчого провадження та неотримання постанови про відкриття виконавчого провадження № 4377565 від 25.07.2007 року, оскільки факт повідомлення боржника про наявність відкритого виконавчого провадження та заборгованості з виплати аліментів підтверджується направленням головним державним виконавцем на адресу: м. Дніпро, вул. Солончакова, буд. 131, постанови про відкриття виконавчого провадження, викликів, розрахунків рекомендованими листами з повідомленням у порядку, передбаченому ЗУ "Про виконавче провадження".

Безпідставними є посилання апелянта на розписку стягувача про відсутність боргу зі сплати аліментів станом на 1 січня 2013 року, оскільки, аналізуючи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, вбачається, що боржником регулярно сплачувалися аліменти у розмірі недостатньому для погашення щомісячного платежу, у зв`язку з чим сформувалася загальна сума боргу.

Необгрунтованими є доводи ОСОБА_1 на допущену державним виконавцем помилку у постанові про відкриття виконавчого провадження в частині зазначення прізвища боржника та стягувача, у зв`язку з тим що, як вірно вказав суд першої інстанції, вказана описка не звільняє боржника від його обов`язку по сплаті аліментів, оскільки виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 2-1690, боржником за яким є саме ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала має належне обґрунтування відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Посадської Ольги Вікторівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 , та постановлена відповідно до норм процесуального права.

Інші приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова