Ухвала

22 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 191/2716/17

провадження № 61-20569ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення компенсації вартості частки,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом

до ОСОБА_3 , в якому, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути

з відповідача грошову компенсацію вартості 1/2 частини трактора ЮМЗ-6, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 8 053, 50 грн, грошову компенсацію вартості 1/2 частини вантажного автомобіля

ГАЗ 53 «Самоскид-С», 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ,

у розмірі 17 968, 50 грн, грошову компенсацію вартості 1/2 частини легкового автомобіля ЗАЗ 110307-42, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 15 027, 50 грн, загальною вартістю

41 049, 50 грн та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частини трактора ЮМЗ-6, 1992 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в розмірі 8 053, 50 грн, грошову компенсацію вартості

1/2 частини вантажного автомобіля ГАЗ 53 «Самоскид-С», 1989 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 17 968, 50 грн, грошову компенсацію вартості 1/2 частини легкового автомобіля ЗАЗ 110307-42, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , в розмірі 15 027, 50 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення компенсації вартості частки відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшлакасаційна скарга

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , в якій заявник просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня

2019 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись

на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення, зазначаючи, що оскаржену постанову

суду апеляційної інстанції було отримано 15 жовтня 2019 року,

що підтверджується копією конверта Дніпровського апеляційного суду.

Оскільки причина пропуску цього процесуального строку є поважною,

строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі,

що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах

про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою,

яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову у цій справі становить 41 049, 50 грн, тобто суму, яка станом

на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму

для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, відноситься до категорії малозначних.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 у касаційній скарзі вказав,

що справа має для ОСОБА_3 виняткове значення, а тому є підстави для відкриття касаційного провадження. Верховний Суд, враховуючи ціну позову, доводи касаційної скарги та суть спору, з таким твердженням заявника не погоджується і вважає його необґрунтованим.

Випадків, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_3 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні та стягнення компенсації вартості частки - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Синельников