ПОСТАНОВА

Іменем України

09 січня 2019 року м. Кропивницький

справа № 387/553/18

провадження № 22-ц/4809/298/19

Кропивницький апеляційний суд в складіколегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Авраменко Т. М.

суддів Суровицької Л. В., Черненка В. В.

секретар Бодопрост М. М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1, представник адвокат ОСОБА_2

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Згода», представники ОСОБА_3, адвокат ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2018 року у складі судді Цоток В. В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» про визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» (далі ТОВ) про визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди землі.

Зазначала, що на підставі Державного акту вона є власником земельної ділянки загальною площею 4,8968 га, кадастровий номер :02:000:0201, розташованої на території Троянської сільської ради Добровеличківського району, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 11 липня 2007 року між нею та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Оскільки вона має намір самостійно обробляти земельну ділянку та не має наміру продовжувати договір оренди після його закінчення, вона звернулась до відповідача із заявою про звільнення земельної ділянки в строк до 18 листопада 2018 року та після збору врожаю 2018 року земельну ділянку не обробляти, а повернути її у стані не гіршому порівняно з тим, у якому було передано в оренду. Проте їй стало відомо про існування додаткової угоди від 17 травня 2017 року до договору оренди земельної ділянки від 11 липня 2007 року, яка зареєстрована державним реєстратором 24 липня 2017 року і строк дії якої до 17 листопада 2028 року. Цю додаткову угоду вона з відповідачем не укладала, волевиявлення на укладання додаткової угоди не виявляла, договір не підписувала, нікого не уповноважувала його підписувати від свого імені.

Просила визнати недійсною додаткову угоду від 17 травня 2017 року до договору оренди земельної ділянки від 11 липня 2007 року, укладену між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2018 року у справі призначено судову почеркознавчу експертизу (а.с.42).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Згода» про визнання недійсною додаткову угоду до договору оренди землі задоволено. Визнано недійсною додаткову угоду від 17 травня 2017 року до договору оренди землі від 11 липня 2007 року, укладену між ОСОБА_1 та ТОВ «Згода». Суд дійшов висновку, що додаткова угода має бути визнана недійсною, оскільки не підписана орендодавцем та не відповідає його внутрішній волі.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову в позові, призначити у справі повторну судову почеркознавчу експертизу. Зазначає, що висновок експерта виконаний з порушенням вимог щодо часу виконання наданих на експертизу вільних зразків підпису позивача. З висновку експертизи вбачається, що експерт використовував вільні зразки підпису позивача, які виконані на документах, що не відповідають вимогам Науково-Методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз. Підпис позивача на додатковій угоді, яка викладена на білому папері формату А4, експерт порівнював з вільними зразками підписів, що виконані на квитанціях, рахунках та накладних, які не відповідають досліджуваному об?єкту ні за часом виконання, ні за формою, ні за змістом та цільовим призначенням. Також при проведенні експертного дослідження застосовувалась не сучасна методика та інша література, яка датована 2007-2009 та навіть 1987 роками. Висновок експерта обґрунтовано викликає сумніви в його правильності, проте суд не дав йому оцінку. Також судом було відмовлено відповідачу в задоволенні клопотання про призначення повторної судової почеркознавчої експертизи.

Апеляційне провадження відкрито 10 грудня 2018 року (а.с.126), справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 09 січня 2019 року (а.с.135).

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, в клопотанні про призначення повторної експертизи відмовити. Зазначає, що наданих експерту порівняльних зразків підписів позивача виявилось достатньо, тому висновок експертизи є обґрунтованим та містить категоричну відповідь на поставлене експерту питання і у суду не було необхідності призначати повторну експертизу. Позивачем було доведено належним та допустимим доказом, а саме висновком експерта, свої позовні вимоги про відсутність волевиявлення при підписанні додаткової угоди, а відповідач, заперечуючи проти позову, не надав жодного доказу своїх заперечень (а.с.132,133).

В засіданні апеляційного суду представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач та представник позивача, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи під розписку (а.с.150,152), в засідання апеляційного суду не прибули, подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та залишення апеляційної скарги без задоволення (а.с.146).

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суду дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до ст.93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди земельної ділянки укладається в письмовій формі (ст.14 Закону України «Про оренду землі»).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Істотні умови договору оренди визначені в ст.15 Закону України «Про оренду землі» і за згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України). Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, в тому числі встановлених ч.3 ст.203 ЦК України.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, позивач є власником земельної ділянки площею 4,90 га, розташованої на території Троянської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області .

Між сторонами 11 липня 2007 рокуукладено договір оренди зазначеної земельної ділянки строком на 10 років, договір зареєстровано 18 листопада 2008 року, тобто строк дії договору закінчувався 18 листопада 2018 року ( а.с.7).

17 травня 2017 року укладено додаткову угоду до договору оренди, за умовами якої договір оренди укладено строком з 18 листопада 2008 року до 17 листопада 2028 року, додаткова угода зареєстрована 17 липня 2017 року ( а.с.6,25).

Висновком № 1.1-333/18 судово-почеркознавчої експертизи від 09 жовтня 2018 року, яка проведена Тернопільським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 в графі «орендодавець» в оригіналі додаткової угоди від 17 травня 2017 року до договору оренди землі від 11 липня 2007 року виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою ( а.с.75-80).

Висновок експерта оцінено судом за правилами, встановленими ст.89 ЦПК України. Підпис позивача в оригіналі додаткової угоди, який надано відповідачем, був предметом дослідження експертизи. Як порівняльний матеріал, експертом досліджено вільні та експериментальні зразки підпису та почерку позивача.

При дослідженні підписів експертом за формою рухів, видом зєднання рухів, способом закінчення рухів, розміщенням та інш. встановлені розбіжні ознаки, які є стійкі, суттєві, та у своїй сукупності достатні для категоричного висновку, що досліджуваний підпис в договорі виконано не позивачем, а іншою особою.

Що стосується виявлених у процесі дослідження збігів почеркових ознак, то вони не є суттєвими, на зроблений висновок вони не впливають, оскільки пояснюються виконанням досліджуваного підпису з деяким наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Згода» після закриття підготовчого провадження та призначенні справи до судового розгляду заявляло клопотання про призначення повторної експертизи, обґрунтовуючи тим, що висновок судової почеркознавчої експертизи є необґрунтованим, виконаний з порушенням вимог інструкції, оскільки експерту надані вільні зразки підпису, які максимально не наближені до дати підписання додаткової угоди і кількість цих зразків є недостатньою (а.с.96,100).

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2018 року у задоволенні клопотання відмовлено. Ухвала мотивована тим, що передбачені законом підстави для призначення повторної судової почеркознавчої експертизи відсутні, а наданих експерту порівняльних зразків підписів позивача виявилося достатньо експерту для надання висновку. При цьому суд зазначив, що сама по собі незгода з висновком не може бути підставою для призначення повторної експертизи (а.с.103-104).

Матеріалами справи підтверджується, щодля проведення експертизи були направлені відібрані в присутності учасників справи експериментальні зразки підпису позивача на десяти аркушах, які місять 120 підписів позивача, а також три документи: декларацію про вибір лікаря, опис вкладень від 04.09.2017 року, заяву про припинення договору від 30 серпня 2017 року (а.с.27-36, 37-39).

За клопотанням експерта додатково на підставі ухвали суду було направлено ще 10 документів, підписаних позивачем в 2011 році, 2012 році, 2018 році, які містять 18 підписів позивача (а.с.37-39,48,59-73).

Враховуючи те, що додаткову угоду до договору оренди власник земельної ділянки особисто не підписував, повноваження на це іншій особі не надавав, що свідчить про відсутність волі орендодавця на її укладення, суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку про визнання його недійсним.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують та зводяться до переоцінки висновку почеркознавчої експертизи.

Експертиза, висновок якої наявний у матеріалах справи, була проведена компетентним експертом, який був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Висновок експертизи належними доказами не спростовується.

Спірна додаткова угода за формою і змістом відповідає вимогам закону, є зареєстрованою у встановленому законом порядку, але експертизою підтверджено, що власник земельної ділянки її не підписував. Підписання договору особою, яка не має на це повноважень та відсутність волевиявлення власника, є підставою для визнання договору недійсним (ст.ст. 203,215 ЦПК України).

Враховуючи викладені обставини справи щодо достовірності встановлення факту не підписання позивачем додаткової угоди та збільшення строку оренди з 18 листопада 2008 року до 17 листопада 2028 року по мимо волі власника земельної ділянки, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду про визнання цієї угоди недійсною є законним та справедливим, направленим на ефективний захист його порушеного права.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Згода» залишити без задоволення, а рішенняДобровеличківського районного суду Кіровоградської області від 30 жовтня 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України .

Повний текст постанови складено 11 січня 2019 року.

Головуюча суддя Т. М. Авраменко

Судді: Л. В. Суровицька

ОСОБА_5