Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 742/4033/16-ц

провадження № 61-18127св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач)

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Европейська агенція з повернення боргів»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 11 квітня 2017 року в складі колегії суддів: Висоцької Н. В., Бобрової І. О., Шитченко Н. В.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі -

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 16 вересня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (далі - ПАТ «Платинум Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 418/4837LPL2С, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 24 780,00 грн, зі сплатою 15 % річних, строком на 36 місяців, зокрема до 09 вересня 2016 року. Між банком та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» (далі - ТОВ «ФК «Бізнесфінанс») укладено договір щодо відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». 17 червня 2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1706/1, відповідно до умов якого

ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступило позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належало ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 кредитного зобов`язання, станом на 14 червня

2015 року, виникла заборгованість у розмірі 53 401,41 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 24 780,00 грн; процентів та комісії - 7 624,05 грн; пені - 20 997,36 грн.

Ураховуючи викладене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило суд стягнути на його користь із відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 401,41 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області

від 12 січня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 401,41 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, визначені кредитним договором щодо вчасного повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 11 квітня 2017 року заочне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 12 січня

2017 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги грошових коштів за спірним кредитним договором.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неналежним чином досліджено надані докази у їх сукупності, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Заявник вважав, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи заперечення на касаційну скаргу

У липні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 червня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами установлено, що 16 вересня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 418/4837LPL2C, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 24 780,00 грн, зі сплатою 15 % річних, строком на 36 місяців (09 вересня 2016 року).

Пунктом 2.8 вказаного договору передбачено погашення позичальником заборгованості шляхом сплати щомісячних платежів рівними частинами у розмірі 1 480,00 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 вказаного зобов`язання, станом на 14 червня 2015 року, утворилась заборгованість у розмірі 53 401,41 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом - 24 780,00 грн, процентів та комісії - 7 624,05 грн та пені - 20 997,36 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 212 ЦПК України 2004 року визначено, щосуд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови в їх прийнятті.

Частиною першою статті 57 ЦПК України 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 58 ЦПК України 2004 року).

Згідно з положеннями частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Положеннями частини 4 статті 10 ЦПК України 2004 року на суд також покладені певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, а саме суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, враховуючи те, що у порушення статей 10, 60 ЦПК України позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту укладення між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» договору про відступлення права вимоги, за яким право вимоги за спірним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», яке б у свою чергу мало право відступити право вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», обґрунтовано вважав, що обставина, що останній набув право вимоги грошових коштів від відповідача не доведена, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило