Провадження № 2/742/1353/19
Єдиний унікальний № 742/3232/19
20 листопада 2019 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленка А.В., за участю секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та процентів за користування чужими грошовими коштами,-
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін.
У вересні 2019 року позивач звертаючись до суду з заявою просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних, інфляційні збитки та проценти за користування чужими грошовими коштами .
25 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 було укладено угоду про відшкодування шкоди.
Станом на дату ДТП 26.11.2014 року цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК Український страховий стандарт» за Полісом №АС / 9066974 від 09.04.2014 року терміном дії з 10.04.2015 року включно.
Рішенням апеляційного суду м.Києва від 16.05.2017 року у справі № 753/4071/16, провадження №22-ц/4209/2017 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_1 було стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» 21073 грн. 28 коп. В рішенні суду зазначено, що з приводу різниці між фактично сплаченою позивачем ОСОБА_1 сумою 37410 грн. та даною сумою 21073, 28 грн. позивач ОСОБА_1 має право звернутися з вимогами в порядку ст.1194 ЦК України. В даній справі позивач вимог до винного водія не заявляла.

Оскільки ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було стягнуто 21073 грн.28 коп., то залишилось невідшкодованими грошові кошти у розмірі 16336 грн. 72 коп., що підлягають стягненню з відповідача як з винної в ДТП особи.

14.06.2017 року позивач на підставі ст.530 ЦК України звернувся до відповідача з Претензією про сплату грошових коштів в порядку регресу у розмірі 16336 грн. 72 коп. з підтверджуючими документами.

Відповідач отримав претензію 26 липня 2017 року, та протягом 7 днів після отримання претензії зобов`язаний був сплатити кошти у розмірі 16336 грн. 72 коп., однак до даного часу цього не зробив.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.07.2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 16336,72 гривні в рахунок відшкодування заподіяної ДТП шкоди в порядку регресу.

Починаючи з 27.06.2017 року позивач вважає, що відповідача таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання в розмірі 16336 грн. 72 коп, і тому за період з 27 червня 2017 року по 09 вересня 2019 року з нього просить стягнути 3 % річних у розмірі 1080, 86 грн. та інфляційні збитки у розмірі 3990 грн. 88 коп, а також відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 5874 грн. 47 коп.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 19 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду в спрощеному провадженні на 10 год. 00 хвилин 17 жовтня 2019 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 вересня 2019 року розгляд справи призначено в режимі відеоконференції на 10 год. 00 хв. 17 жовтня 2019 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2019 року в зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено до 08 год. 05 листопада 2019 року.

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 05.11.2019 в зв`язку з задоволенням клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено до 08 години 20 листопада 2019 року.

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явився, але попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує. У разі неявки відповідача в судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, хоча був повідомлений про час та місце слухання справи належним чином.

Зі згоди позивача, суд на підставі наявних в справі доказів, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Рішенням апеляційного суду м.Києва від 16 травня 2017 року стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_1 у відшкодування шкоди в порядку регресу 21073 грн. 28 коп. Судовим рішенням встановлено, що 26 листопада 2014 року о 08 год. 45 хв. на перехресті вулиць Дарницьке шосе- Сортувальна в м.Києві з вини ОСОБА_3 сталася ДТП, під час якого відбулося зіткнення автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 з автомобілем з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який належав ОСОБА_5 згідно з свідоцтв про реєстрацію т.з. та відбулось пошкодження вказаних автомобілів. Згідно з рахунком фактурою від 25.08.2015 року вартість ремонту автомобіля з номерним знаком АМ4151АР становить 37410 грн., проте згідно з висновком судової авто- товарознавчої експертизи від 05 грудня 2016 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу станом на 26.11.2014 року становить 21073 грн. 28 коп., а станом на 05 грудня 2016 року 31752 грн. 63 коп.

Станом на 26 листопада 2014 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як власника наземного транспортного засобу автомобіля з номерним знаком НОМЕР_1 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Український страховий стандарт», згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС 9066974 від 09.04.2014 року, з встановленням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого -50000 грн., з франшизою нуль.

25 серпня 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_6 згідно з довіреністю від 22.10.2010 року в інтересах ОСОБА_5 було укладено Угоду про відшкодування шкоди, завданої вказаному автомобілю з номерним знаком НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що сталась 26.11.2014 року, з метою ремонту вказаного автомобіля у розмірі 37410 грн., згідно з якою ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_6 цю суму. Оскільки ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було стягнуто 21073 грн.28 коп., то залишилось невідшкодованими грошові кошти у розмірі 16336 грн. 72 коп., що підлягають стягненню з відповідача як з винної в ДТП особи (а.с.14-16)

13 червня 2017 року ОСОБА_8 направила на адресу ОСОБА_2 претензію, в якій повідомлялося останнього про необхідність перерахування коштів в сумі 16336 грн. 72 коп. на користь ОСОБА_1 протягом семи днів з дня отримання претензії(а.с.17).

Постановою Київського апеляційного суду від 30 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування шкоди в порядку регресу 16336 грн. 72 коп. (а.с.8-13)

З розрахунку наданого позивачем за період з 27.06.2017 по 09.09.2019 року 3 % річних становить 1080 грн.86 коп. виходячи з розрахунку: 16336 х 3/100/365 х 805.

Інфляційні збитки 3990 грн. 88 коп. виходячи з розрахунку: (16336 х 124 грн. 43 коп./ 100 %)- 16336 грн.

Проценти за користування чужими грошовими коштами: за період з 27.06.2017 по 26.10.2017 682 грн. 53 коп.; 27.10.2017 по 14.12.2017 296 грн. 06 коп.;15.12.2017 по 25.01.2018 -272 грн. 57 коп; 26.01.2018 по 01.03.2018 250 грн. 63 коп.;02.03.2018 по 12.07.2018 -1011 грн. 94 коп.; 13.07.2018 по 06.09.2018 -438 грн. 61 коп.; 07.09.2018 по 25.04.2019 -1860 грн. 96 коп; 26.04.2019 по 18.07.2019 -657 грн. 92 коп., 19.07.2019 по 09.09.2019 -403 грн. 25 коп.(а.с.25)

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Статтею15 ЦПК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Відповідно до ст.ст.526-527 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Якщо строк(термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 612 ЦК визначено, що боржник вважається таким, що прострочив,якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк,встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Таким чином судом встановлено, що 26 листопада 2014 року о 18:45 год. в м.Києві на перехресті вул.Дарницьке шоссе вулиця Сортувальна сталося ДТП за участі автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобілем марки «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_2 (власник ОСОБА_5 ), під керуванням водія ОСОБА_4 .

Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія автомобіля марки «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 .

В результаті ДТП автомобіль марки «Мітсубісі» д.н НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, вартість ремонту автомобіля становить 37410 грн.

25 серпня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 було укладено угоду про відшкодування шкоди.

Згідно даної угоди ОСОБА_8 відшкодувала шкоду ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , що завдана автомобілю марки «Мітсубісі» д.н НОМЕР_2 внаслідок ДТП, що сталась 26 листопада 2014 року, у розмірі 37410 грн.

У зв`язку з чим до ОСОБА_8 перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача.

Станом на дату ДТП 26.11.2014 року цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК Український страховий стандарт» за Полісом №АС / 9066974 від 09.04.2014 року терміном дії з 10.04.2015 року включно.

Рішенням апеляційного суду м.Києва від 16.05.2017 року у справі № 753/4071/16, провадження №22-ц/4209/2017 за позовом ОСОБА_8 до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_8 було стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» 21073 грн. 28 коп. В рішенні суду зазначено, що з приводу різниці між фактично сплаченою позивачем ОСОБА_8 сумою 37410 грн. та даною сумою 21073, 28 грн. позивач ОСОБА_8 має право звернутися з вимогами до заподіювача шкоди .

Оскільки ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було стягнуто 21073 грн.28 коп., то залишилось невідшкодованими грошові кошти у розмірі 16336 грн. 72 коп., що підлягають стягненню з відповідача як з винної в ДТП особи.

14.06.2017 року позивач на підставі ст.530 ЦК України звернувся до відповідача з Претензією про сплату грошових коштів в порядку регресу у розмірі 16336 грн. 72 коп. з підтверджуючими документами.

Відповідач отримав претензію 26 липня 2017 року, та протягом 7 днів після отримання претензії зобов`язаний був сплатити кошти у розмірі 16336 грн. 72 коп., однак до даного часу цього не зробив.

Постановою Київського апеляційного суду від 30.07.2019 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 16336,72 гривні в рахунок відшкодування заподіяної ДТП шкоди в порядку регресу.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що оскільки рішенням апеляційного суду м.Києва від 16.05.2017 року у справі № 753/4071/16, провадження №22-ц/4209/2017 встановлено, що різницю між заподіяною шкодою та страховим відшкодуванням повинен відшкодувати заподіювач шкоди, яким є відповідач , а останній протягом 7 днів з дня отримання Претензії (тобто по 26.07.2017 року включно) зобов`язання по відшкодування шкоди у розмірі 16 336,72 грн., не виконав , то починаючи 27.06.2017 року Відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання в розмірі 16 336,72 грн.

За таких обставин, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми , що передбачено ст..625 ЦК України.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексу.

Суд погоджується з розрахунками наданими позивачем щодо визначення 3% річних та інфляційних витрат, оскільки відповідач не скористався своїм правом та не надав доказів на спростування даних розрахунків.

У зв`язку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 % річних у розмірі 1080,86 грн., виходячи із розрахунку 16336,72 грн. (основна сума заборгованості) *3% *805 днів (прострочення платежу за період з 27.06.2017 по 09.09.2019):365:100 та збитки від інфляційних процесів в розмірі 3990 грн. 88 коп. виходячи з розрахунку (16336 грн. (сума боргу) х124,43 (сукупний індекс інфляції за період з липня 2017 року по липень 2017 року) /100 %) -16336 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача процентів на несплачений борг по відшкодуванню шкоди внаслідок ДТП на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України із застосуванням аналогії закону, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 8 ЦК України встановлено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини(аналогія закону)

Главою 71 ЦК України врегульовані відносини що виникають з договорів позики, кредитних договорів та договорів банківського вкладу.

Натомість правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем щодо відшкодування заподіяної шкоди врегульовані главою 82 ЦК України, а отже вони не є подібними за змістом, а тому посилання позивача на ст.1048 ЦК України, як на підставу стягнення відсотків за користування грошовими коштами, які відповідач зберігає в себе без достатньої правової підстави ( ст.1212 ЦК України) є безпідставними , оскільки ЦК України врегульовані правовідносини щодо відшкодування шкоди , а глава 82 ЦК України не передбачає нарахування та стягнення відсотків в разі не відшкодування винним заподіяної шкоди.

Крім того, суд констатує, що в разі не відшкодування заподіювачем шкоди , особа якій заподіяно шкоду, має право захистити свої права шляхом стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат передбачених ст..625 ЦК України, чим позивач і скористався пред`явивши дані вимоги до відповідача.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 5874 грн. 47 коп. не підлягають задоволенню.

VІІ. Розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч.1 ст.141 ЦПК України.

Враховуючи, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню частково судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 355 (триста п`ятдесят п`ять) грн. 84 коп. виходячи з розрахунку (768,40грн. х 46,33 % задоволено позовні вимоги) х /100%).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.2,18,247,263-265,273,280-281,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та процентів за користування чужими грошовими коштами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікацій номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , три відсотки річних у розмірі 1080 (одна тисяча вісімдесят) грн. 86 коп. та інфляційні збитки у розмірі 3990 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто) грн. 88 коп, а всього 5071 грн.74 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ідентифікацій номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , 355 (триста п`ятдесят п`ять) грн. 84 коп. витрат за сплату судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_9 А.В.Коваленко