Номер провадження: 22-ц/813/8315/19
Номер справи місцевого суду: 523/8341/15-ц
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

27.11.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/8341/15-ц

Одеський апеляційний суд в особі судді судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду Заїкіна А.П.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідачі - 1) ОСОБА_2 , 2) товариство з обмеженою відповідальністю «РВ-ЛІЗИНГ», 3) товариство з обмеженою відповідальністю «Таксі Лідер»,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , товариства з обмеженою відповідальністю «РВ-ЛІЗИНГ», товариства з обмеженою відповідальністю «Таксі Лідер» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Аліної С.С. о 11 годині 35 хвилині 04 вересня 2019 року, повний текст рішення виготовлено 09 вересня 2019 року,

встановив:

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 04 вересня 2019 року вищевказаний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ТОВ «Таксі Лідер» та ТОВ «РВ-ЛІЗИНГ» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі - 88 607,82 грн..

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ТОВ «Таксі Лідер» та ТОВ «РВ-ЛІЗИНГ» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі - 90 000 грн..

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_4 , ТОВ «Таксі Лідер» та ТОВ «РВ-ЛІЗИНГ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірні - 243,60 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі - 5 940 грн..

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На вказане рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, в кожній із яких міститься вимога про встановлення судом наявності майна відповідачів і забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно відповідачів, на що вони мають або мали право на час скоєння ДТП згідно діючого законодавства України.

Перевіривши надані матеріали, ознайомившись із заявами про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне заяви ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 про забезпечення позову повернути заявникам, з таких підстав.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, кожна особа має вчиняти таку дію виважено та розсудливо, оцінюючи власні правові перспективи, виходячи з реалізації таких принципів цивільного судочинства, як диспозитивність, змагальність цивільного процесу, та надавши суду усі необхідні та достатні докази на обґрунтування власної правової позиції.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з імперативними приписами ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

За правилами ч. 9 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Вивчивши заяви позивача та його представника про забезпечення позову, вважаю, що останні підлягають поверненню на підставі ч. 9 ст. 153 ЦПК України, як такі, що не відповідають вимогам ч. ч. 3, 4 ст. 151 ЦПК України.

Вказані заяви не містять відомостей, потрібних для забезпечення позову, зокрема: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Крім того, вказані заяви не містять переліку належного відповідачам рухомого та нерухомого майна, на які заявники просять накласти арешт, його вартості.

Вказані недоліки свідчать про невідповідність заяви вимогам ст. 151 ЦПК України.

Вважаю, що усунути їх шляхом виклику осіб, які подали заяви про забезпечення позову неможливо, оскільки вони стосуються не тільки пояснень щодо необхідності забезпечення позову, а й пов`язані з переліком майна, яке заявники просять суд ідентифікувати.

Крім того, не зазначення в заявах переліку конкретного майна, на яке заявники просять накласти арешт перешкоджає суду розглянути заяви по суті, оскільки в такому разі ухвала не буде відповідати вимогам ст. 157 ЦПК України, якою передбачено, що ухвала про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Отже, заяви про забезпечення позову підлягають поверненню заявникам.

Одночасно вважаю за необхідне роз`яснити заявникам, що повернення заяв про забезпечення позову не позбавляє ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_3 повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяв про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 365, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в особі судді судової палати з розгляду цивільних справ,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Заяву ОСОБА_3 - представника ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду: А. П. Заїкін