Справа № 157/1477/19
Провадження №2/157/391/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря Вавдіюк Т.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Сидорчука С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

Позов мотивовано тим, що за час перебування в шлюбі, який був розірваний згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05 квітня 2016 року, в сторін народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вже біля чотирьох років відповідач не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям, розвитком. З лютого по серпень 2019 року аліментів не сплачує, у зв`язку з чим заборгованість становить більше 24000 грн. Також відповідач не надає іншої допомоги на утримання дочки хоча має таку можливість, оскільки здійснює музичний супровід урочистих подій, від чого отримує дохід. Дочка проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні.

Згідно нотаріально посвідченої 15 серпня 2019 року заяви відповідач визнає, що проживає в іншій сім`ї, батьківські права щодо дочки ОСОБА_7 не виконує, а тому не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_7 .

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, де він заперечив проти позовних вимог і вважає їх безпідставними. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що твердження позивачки про те, що він не приймає участі у вихованні дочки, не сплачує аліменти та не надає допомоги на її утримання, у зв`язку з чим його необхідно позбавити батьківських прав, не відповідає дійсності, оскільки жодних доказів на підтвердження цього не надано. Крім того, ОСОБА_1 взагалі не дає йому можливості бачитися з дочкою, переховує її від нього, цим самим перешкоджає йому, як батьку, приймати участь у вихованні дитини. Після розлучення він із позивачкою усно погодили, що дочка буде проживати разом із нею. ОСОБА_1 просила його не втручатися в духовний і емоційний розвиток дитини, оскільки вона проживає з іншим чоловіком, з яким домовилися створити сім`ю. Переконаний, що позбавлення його батьківських прав необхідне позивачці для того, аби її теперішній чоловік міг усиновити його дочку. Заборгованість по сплаті аліментів, про яку він дізнався у вересні 2019 року, виникла через неможливість працювати в зв`язку з отриманими травмами внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім цього, 03 вересня 2017 року він офіційно одружився із ОСОБА_8 , з якою в них народився син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Час від часу він співав на весіллях, де отримував мінливі заробітки, яких вистачало лише для утримання його новоствореної сім`ї. На час написання відзиву він частково погасив заборгованість по сплаті аліментів, заплативши 9900 грн. Решту заборгованості планує погасити найближчим часом, позичивши для цього кошти. Заяву про те, що він ніби то не виконує батьківських обов`язків та надає згоду на позбавлення його батьківських прав на дочку ОСОБА_10 підписав в нотаріуса, не читаючи її, на прохання позивачки, яка йому повідомила, що це в інтересах дитини. Крім цього, зі слів нотаріуса, який зачитував цю заяву, не чув що вона стосується позбавлення його батьківських прав. У зв`язку з цим просить таку заяву вважати недійсною та такою, що не відповідає дійсності. Також зазначив, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Враховуючи наведене вище, просить в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі.

Позивачка подала відповідь на відзив, де вказала, що перешкод у вихованні дочки вона відповідачу не чинила, із заявою до органу опіки і піклування чи з позовом до суду про визначення способу участі у вихованні дитини відповідач не звертався, оскільки не було для цього підстав. Вагомим доказом ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків вважає заборгованість по аліментах, розмір якої складає більше 24000 грн. Отримання відповідачем тілесних ушкоджень внаслідок ДТП не є підставою для звільнення його від обов`язку утримувати дочку. Питання усиновлення дитини ким-небудь не виникає. Щодо нотаріально посвідченої заяви про надання згоди на позбавлення батьківських прав, то відповідач не міг не розуміти її змісту, оскільки, як у ній зазначено, текст ним прочитано і відповідає його волі. Сплата відповідачем частини боргу по аліментах у розмірі 9900 грн. не є його заслугою перед дитиною і це не може вплинути на її позицію у справі. Просить позовні вимоги задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю. Крім того ОСОБА_1 пояснила, що відповідач не цікавиться дитиною, лише двічі за 5 років відвідав її, дочка його не знає. ОСОБА_3 погодився відмовитися від дитини в обмін на її відмову від аліментів. Вона не перешкоджала відповідачу бачитися з дочкою.

Відповідач ОСОБА_3 , його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що позивачка не надала жодних доказів про невиконання відповідачем батьківських обов`язків. Також ОСОБА_3 вказав, що дочку відвідував у дитячому садочку, але коли там з`явилася позивачка, то влаштувала скандал. Вихователі просили його не приходити до дитини в садочок, оскільки ОСОБА_1 погрожувала їм звільненням з роботи. Має намір відновити стосунки з дитиною, в зв`язку з чим уже подав заяву до органу опіки та піклування про встановлення часу та днів для спілкування з дитиною. Коли приїжджав до позивачки додому аби побачитися з дитиною, ОСОБА_1 накричала на нього, заблокувала його номер телефону. Аліментів не сплачував, оскільки потрапив у ДТП. Також пояснив, що нотаріус не роз`яснив йому значення підписаної ним заяви, хоча текс її прочитав уголос. Причиною написання ним такої заяви була домовленість з позивачкою про відмову останньої від аліментів, яка, однак, так і не була досягнута.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації Волинської області Сидорчук С.С. у судовому засіданні пояснив, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_3 погодився на позбавлення його батьківських прав, на підтвердження чого подав нотаріально посвідчену заяву про свою згоду на це, тому комісія надала висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо його малолітньої дочки ОСОБА_7 . Однак за наслідками розгляду справи зробив висновок, що відповідач змінив своє ставлення до дитини та має твердий намір продовжувати виконувати свої батьківські обов`язки. Тому при вирішенні даного спору покладається на думку суду.

Свідок ОСОБА_11 - чоловік позивачки, показав, що з 19 липня 2018 року одружений із позивачкою, з якою проживали разом ще з вересня 2016 року. Відповідач не приходив до своєї дочки, де вона проживає, лише кілька разів з`являвся у садочок. Дитина називає татом його, а не відповідача. Позивачка спочатку не чинила відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною, однак потім заборонила йому бачитися з дочкою.

Свідок ОСОБА_8 - дружина відповідача, показала, що не бажає аби ОСОБА_3 позбавляли батьківських прав щодо його дочки. Відповідач ходив до неї у садочок. Пізніше позивачка заборонила йому бачитися з ОСОБА_12 , влаштовувала скандали, погрожувала вихователям.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно зі статтею 152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

З оглянутої в судовому засіданні копії рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 05 квітня 2016 року (а.с. 5-6) встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 лютого 2014 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 року. За час шлюбу в них народилася дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З довідки Раково-Ліської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 27 вересня 2019 року встановлено, що після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю.

Також встановлено, що 30 вересня 2019 року комісія з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо його малолітньої дочки ОСОБА_7 (а.с. 13). Висновок обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 більше чотирьох років з дитиною не спілкується, не приймає участі в її вихованні, не надає допомоги на її утримання, аліментів не сплачує. Нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_3 дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки.

У наданих Раково-Ліським дошкільним навчальним закладом «Колосок» довідках вказано, що ОСОБА_3 не бере участі у вихованні дочки ОСОБА_13 , яка відвідує цей заклад, не приводить і не забирає її з дитячого садка, не відвідує батьківських зборів та інших заходів, не цікавиться вихованням і навчанням дочки.

Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Надані позивачкою докази на обґрунтування своїх вимог про позбавлення відповідача батьківських прав не свідчать про його повне ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, відсутність з його сторони уваги та піклування про дитину, що є підставою для задоволення такого позову.

Зокрема висновок комісії з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 30 вересня 2019 року містить лише перелік фактів неналежної поведінки відповідача, жоден з яких не підтверджений конкретними доказами.

Також не є достатніми доказами для задоволення даного позову довідки Раково-Ліського дошкільного навчального закладу «Колосок», оскільки як було встановлено в судовому засіданні позивачка чинила тиск на працівників закладу, а тому вказана в цих документах інформація не може вважатися об`єктивною. Крім того, факт відвідування ОСОБА_3 своєї дочки в дитячому садочку, що не заперечується й самою позивакою, вже сам по собі свідчить про прояв уваги батька до дитини.

Твердження ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 не відвідує дитину за місцем її проживання, як про відсутність батьківського піклування з боку відповідача, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які вказали, що відповідач відвідував дочку, однак перестав це робити через заборону позивачки. З цих причини ОСОБА_3 звернувся до органу опіки та піклування Камінь-Каширської райдержадміністрації із заявою про визначення способу участі у вихованні дитини, що навпаки свідчить про бажання відповідача спілкуватися з дитиною.

Несплата відповідачем аліментів, у зв`язку з чим виникла певна заборгованість, також не може свідчити про ухилення останнього від виконання батьківських обов`язків, оскільки заборгованість виникла з об`єктивних незалежних від відповідача причин. Зокрема, як встановлено при розгляді справи, такими причинами були погіршення стану здоров`я ОСОБА_3 внаслідок отриманих травм в результаті ДТП, звільнення його з роботи з цих причин, і, як наслідок, нерегулярний дохід від тимчасової роботи - сезонних заробітків, тобто відсутність стабільного заробітку. Крім цього, створення ОСОБА_3 нової сім`ї та народження дитини потягло додаткові витрати, що утруднювало сплату аліментів. Разом із тим, суд враховує, що під час розгляду справи відповідач сплатив усю заборгованість по аліментах за винятком поточного місяця, що вбачається із фіскальних чеків від 10 жовтня 2019 року.

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що попри існування окремих випадків неналежного піклування зі сторони відповідача про свою дочку, достатніх підстав для застосування щодо нього такого заходу як позбавлення батьківських прав немає, тому в задоволенні даного позову слід відмовити.

Керуючись 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 164, 166 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивачка ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ; третя особа: орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області, вул. Воля, 2, м. Камінь-Каширський, Волинська область, 44501, .

Головуючий: Б. С. Гамула