УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1656/18

Провадження № 2/568/698/18

03 січня 2019 р. м.Радивилів

Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Панчук М.В., перевіривши дотримання вимог норм ЦПК України при зверненні представника ОСОБА_1 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРАТО» («SIA ERATO») (місцезнаходження представництва: 35500, Рівненська область, м. Радивилів, вул. Фабрична, 3) до суду з цивільним позовом до Публічного акціонерного товариства «Радивилівський завод «Фурнітура» (місцезнаходження: 35500, Рівненська область, м. Радивилів, вул. Фабрична, 3), ОСОБА_2 (35541, Рівненська область, Радивилівський район, с. Гайки, вул. Тиха, 17) про стягнення коштів,

встановив:

у Радивилівський районний суд Рівненської області звернувся представник ОСОБА_1 в інтересах ТОВ «ЕРАТО» з цивільним позовом до ПАТ «Радивилівський завод «Фурнітура», ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ «Радивилівський завод «Фурнітура» коштів в розмірі 1 753 622,24 грн., та стягнення з ПАТ «Радивилівський завод «Фурнітура» і ОСОБА_2 солідарно коштів в розмірі 11 549,91 грн., з підстав того, що у період 2010-2012 рр. ПАТ «Радивилівський завод «Фурнітура» за договором № 11-01/10 від 11.01.2010 р. отримало від ТОВ «ЕРАТО» поворотну фінансову допомогу у розмірі 110 375,80 Євро, що по курсу НБУ складає 1 765 172,15 грн., а 14.04.2011 р. між ТОВ «ЕРАТО» та ОСОБА_2 був підписаний договір поруки про солідарну відповідальність з ПАТ «Радивилівський завод «Фурнітура» за невиконання останнім договору № 11-01/10 від 11.01.2010 р. в межах платежу у розмірі 1 000,00 Євро, що по курсу НБУ становить 11 549,91 грн.

Суд, при вирішенні питання підсудності даної справи Радивилівському районному суду Рівненської області прийшов до наступного.

Як вбачається із абз. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України, загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Частинами 2-3 ст. 4 ГПК України презюмується, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Разом з тим, згідно правового висновку суддів Великої Палати Верховного Суду, який викладений у пп. 22-23 постанови від 13.03.2018 р. (справа № 415/2542/15-ц, провадження 14-40цс18), розяснено, що: «ГПК України у редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року, передбачає, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (пункт 1 частини першої статті 20). Тобто, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду: спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобовязання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку субєктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобовязання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Така юрисдикція визначається, враховуючи субєктний склад основного зобовязання».

Як вбачається із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 5 ст. 186 ЦПК України, відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен розяснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ГПК України, позов предявляється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

На підставі викладеного, враховуючи, що в основному зобов?язанні сторонами є юридичні особи та лише у правочині, укладеному для забезпечення виконання основного зобов?язання стороною є фізична особа, місцезнаходження ПАТ «Радивилівський завод «Фурнітура», а відтак, поданий спір має розглядатися за правилами господарського процесуального законодавства та підсудний Господарському суду Рівненської області.

На підставі вищевказаного, керуючись ст.ст. 19, 186 ЦПК України, ст.ст. 4, 20, 45 ГПК України,

ухвалив:

відмовити у відкритті провадження у справі за цивільним позовом представника ОСОБА_1, поданим в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕРАТО» («SIA ERATO») до Публічного акціонерного товариства «Радивилівський завод «Фурнітура», ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Розяснити позивачу, що розгляд даної справи за підсудністю належить Господарському суду Рівненської області.

Ухвалу може бути оскаржено протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Радивилівський районний суд Рівненської області.

Сторони, яким ухвала суду не була вручена у день її складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги на ухвалу, а у разі подання апеляційної скарги відразу після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя М.В. Панчук