ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3416/19 Справа № 211/286/18 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Чубіна А.В

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2018 року, яке постановлено суддею Сарат Н.О. у м. Кривому Розі та повний текст рішення складено 10 грудня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування позову зазначено, що 30 квітня 2011 року між нею, ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 , був зареєстрований шлюб, від якого народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З листопада 2017 року спільне життя між позивачем та відповідачем припинене, діти мешкали разом з нею в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала її батькам.

Відповідач ОСОБА_2 , не зважаючи на те, що не має можливості піклуватись про дітей, заперечує проти проживання дітей разом з нею, відверто маніпулює дітьми, з метою примушування її жити разом з ним. У грудні 2017 року, не обговорюючи з нею, відповідач забрав документи з дитячого садочка, який відвідували діти та вивіз дітей у невідомому їй напрямку. Наразі жодного дошкільного навчального закладу діти не відвідують, не розвиваються та не навчаються. Відповідач ОСОБА_2 переховується разом з дітьми за адресою останнього винайманого житла: АДРЕСА_2 , двері не відчиняє. Позивач зверталась до правоохоронних органів із заявою про розшук дітей, у наданій відповіді їй запропоновано звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Позивач вказує на те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, дітьми не займається, його мати забрала у неї дітей, а відповідач стверджує, що дітям там буде краще.

Позивач не знає, де на даний момент знаходиться старший син ОСОБА_3 . З березня 2018 року молодший син ОСОБА_4 проживає разом з нею. Старшого сина вона бачила останній раз в червні 2017 року.

На підставі викладеного вище, позивач просила суд визначити місце проживання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з нею.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2018 року, в якому виправлено описку ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 грудня 2018 року, позовні вимоги задоволено.

Визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її проживання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 1057 грн. 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15189 грн. 84 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповним дослідженням доказів, що містять матеріали справи, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом проігноровано вимоги Конвенції про права дитини, не враховано що він має постійне місце проживання за місцем знаходження його майна, постійне місце роботи та джерело існування, ним створені всі умови для проживання, виховання та розвитку синів, він цікавиться їхнім життям, діти відвідують різноманітні гуртки, він в курсі їх уподобань, улюблених іграшок та занять, успіхів та проблем у навчанні дітей, забезпечує в достатній кількості одягом, взяттям, продуктами харчування та іграшками.

Зауважує на тому, що позивач не піклується про розвиток їх сина ОСОБА_4 , якого вона забрала, оскільки він не відвідує дошкільного навчального закладу.

Також зауважує на тому, що їх з позивачем син ОСОБА_3 вже більше року проживає з ним, з позивачем по справі не спілкувався, навіть не знає про народження молодшого брата, зауважує на тому, що ОСОБА_3 дуже прив`язаний до нього.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на її думку, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, представників відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, позивача ОСОБА_1 та її представника - ОСОБА_11 , які, кожна окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради - Березуцьку Н.І., яка при вирішенні спору покладається на розсуд суду, представника Служби у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної в місті ради - Білу А.В., яка при вирішенні спору покладається на розсуд суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30 квітня 2011 року було зареєстровано шлюб між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 (том 1 а.с.11)

В період шлюбу у сторін народилися спільні діти - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с.12,14).

Відповідно до характеристики з місця проживання позивача ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , остання приймає участь в суспільних роботах по благоустрою будинку та прилеглої території. З мешканцями будинку перебуває в дружніх відносинах, конфліктів не мала. Діти виховані, чисті, відвідують дитячий садок. ОСОБА_1 займається додатковою освітою, особисто приймає участь у вирішенні всіх питань, які виникають при навчанні в освітніх установах. Шкідливих звичок не має (том 1 а.с.16).

Відповідно до характеристики з місця проживання відповідача ОСОБА_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_3 з липня 2012 року по липень 2017 рік, останній, за час проживання зарекомендував себе з негативної сторони, не приймав участі в суспільному житті мешканців під`їзду, в якому проживав. Вів замкнутий спосіб життя, був не привітний, тривалий час не працював. Вихованням дітей не займався, на прогулянки з ними не ходив. Дітьми займалася мати ОСОБА_1 (том 1 а.с.17).

Відповідно до характеристики КНВК «Загальноосвітня Вальдорфська школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (дитячий садок), мати вихованців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , завжди приходила до дитячого садочку вчасно, діти мали охайний та доглянутий вигляд. За харчування дітей у дитячому закладі батьки платили вчасно. Без поважних причин діти дитячий садок не пропускали. Із садочку батьки забирали своїх дітей вчасно. Мати завжди прислухалась до порад вихователів та брала активну участь в житті дітей та дитячого закладу. Також приймала участь в облаштуванні дитячого майданчику. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із задоволенням відвідували дитячий садок. Діти товариські, фізично розвинуті, соціально-побутові навички відповідають віку (том 1 а.с.18).

Відповідно до акту обстеження квартири у житловому приміщенні по факту проживання від 15.01.2018 року за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкали у зазначеній квартирі з червня по вересень 2017 року, а з грудня 2017 року вони постійно проживають за даною адресою, без реєстрації (том 1 а.с.55).

Відповідач ОСОБА_2 під наглядом лікаря-нарколога не перебував та не перебуває (том 1 а.с.102). На момент його огляду лікарем-психіатром 20.02.2018 року данних за наявність психічного розладу не виявлено (том 1 а.с.101).

Відповідач ОСОБА_2 працює в ПАТ «Арселор Міттал Кривий Ріг», його заробітна плата за липень-грудень 2017 рік склала 43158,31 грн. (том 1 а.с. 103).

За період роботи відповідач ОСОБА_2 зарекомендував себе, як дисциплінований робітник. В колективі користується авторитетом, скромний, позитивно відноситься до критики, приймає активну участь в житті цеху. Порушеннь трудової дисципліни не має (том 1 а.с.105).

Відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_4 (том 1 а.с.109). До адміністративної відповідальності не притягався, скарг від сусідів не надходило (том 1 а.с.111).

Згідно характеристики, виданої КНВК «Загальноосвітня Вальдорфська школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад (дитячий садок), відповідач ОСОБА_2 приймав активну участь в облаштуванні дитячого майданчику, в будівництві дитячої гірки, допомагав монтувати місце для спортивних ігор дітей та приймав участь у ремонтуванні пісочниці (том 1 а.с.112).

За даними амбулаторних карток малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з грудня 2017 року знаходяться за місцем мешкання бабусі, матері відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_16 по АДРЕСА_4 разом з батьком ОСОБА_2 . За медичною допомогою зверталися до лікаря-педіатра дільничного, а саме: ОСОБА_4 : 18.12.2017 року з приводу ГРВІ, 16.01.2018 року з приводу неврозоподібного стану, 12.02.2018 року з приводу ГРВІ. ОСОБА_3 : 18.12.2017 року з приводу ГРВІ, 28.12.2017 року з приводу гострого бронхіту, 16.01.2018 року з приводу неврозоподібного стану.

Крім того, 17.01.2018 року малолітні діти були консультовані неврологом КЗ «КМДЛ №1» ДОР» з діагнозом невропатична реакція.

На прийом до лікаря педіатра дільничного діти приходили у супроводі або бабусі ОСОБА_16 , або батька ОСОБА_2 (том 1 а.с.117,118).

Згідно довідки, виданої відповідачу ОСОБА_2 , його діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно відвідують Комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 39» Криворізької міської ради (том 1 а.с.115), ОСОБА_3 відвідує групу з акробатики, щомісячна вартість 500 грн. (том 1 а.с.116).

Висновком органу опіки і піклування Центрально-Міської районної у місті ради встановлено, що малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 з грудня 2017 року по квітень 2018 року. Станом на 07.05.2018 року малолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_2 за вище вказаною адресою, а малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 .

Між колишнім подружжям ОСОБА_18 сформувалися неприязні взаємовідносини, зокрема у батьків відсутня єдина позиція щодо виховання їх спільних дітей.

Крім того встановлено, що як мати ОСОБА_1 , так і батько ОСОБА_2 , створили належні житлово-побутові умови для проживання малолітніх дітей, тому не виключена можливість проживання малолітніх дітей як з матір`ю, так і з батьком.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивача та визначаючи місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її проживання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач має всі необхідні умови для забезпечення відповідних умов для життя дітей, а також про те, що відсутні підстави для розлучення дітей з матір`ю.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте, суд першої інстанції, при постановленні рішення про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції в даній справі а частині визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, не можна визнати законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Так, як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу визначення місця проживання їх спільних неповнолітніх дітей, після того, як вони стали проживати окремо.

Відповідно до статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Стаття 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей зобов`язує суд надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу.

У вітчизняному законодавстві також закріплено відповідні положення щодо забезпечення права дитини на власну думку.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей.

Як вбачається з висновку органу опіки і піклування Центрально-Міської районної у місті ради, малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 з грудня 2017 року по квітень 2018 року. Станом на 07.05.2018 року малолітній ОСОБА_3 проживає разом з батьком ОСОБА_2 за вище вказаною адресою, а малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_5 .

Як мати ОСОБА_1 , так і батько ОСОБА_2 , створили належні житлово-побутові умови для проживання малолітніх дітей, тому не виключена можливість проживання малолітніх дітей як з матір`ю, так і з батьком ( а.с.108-109).

Колегія суддів вважає, що визначаючи місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач має всі необхідні умови для забезпечення відповідних умов для життя малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також про те, що відсутні підстави для розлучення сина ОСОБА_19 з матір`ю, оскільки позивач по справі має місце проживання, місце роботи та джерело існування, нею створені всі умови для проживання, виховання та розвитку ОСОБА_4 . Крім того колегією суддів враховується, що малолітній ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю.

Натомість колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Пунктом 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифіковану в Україні Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї ООН 20.11.1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надано можливості і сприятливі умови, які дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності. З цією метою при виданні законів головним міркуванням повинно бути якнайкраще забезпечення інтересів дитини.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), наголосив, що при вирішенні справ цієї категорії основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечує сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

З матеріалів справи вбачається, що обидва батьки дітей мають місце проживання, місце роботи та джерело існування, батьками створені всі умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Матеріально-побутове забезпечення батьків судами враховується, але не є визначальним.

Натомість, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, за участі класного керівника Кондратової С.В., був допитаний малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час бесіди з дитиною колегією суддів встановлено, що він емоційно прив`язаний до батька та бабусі, дослухається думки батька, батько користується у дитини авторитетом. Хлопчик ставиться до матері не погано, але емоційно до неї не прив`язаний та бажає мешкати з батьком. Пояснив, що мати застосовувала до нього фізичну силу, а з батьком йому проживати зручно та комфортніше.

Колегія суддів звертає увагу на доводи апеляційної скарги відповідача, що судом не враховане бажання ОСОБА_3 залишиться проживати разом із батьком.

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не надано оцінку та не враховано думку самої дитини, ОСОБА_3 , який в суді апеляційної інстанції наголошував, що із батьком йому проживати комфортніше та зручніше, що він тривалий час мешкає з батьком, дійшов необґрунтованого висновку, без урахування думки дитини - ОСОБА_3 , про відсутність правових підстав для визначення місця проживання ОСОБА_3 разом із матір`ю.

Колегія суддів звертає особливу увагу, зокрема, на ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі обов`язків по вихованню дітей, особисту прихильність ОСОБА_3 до батька, вік дитини та виходить із якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Зокрема, батько користується у неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , повагою та авторитетом. Про авторитет матері хлопчик під час надання пояснень в суді апеляційної інстанції, відповіді не надав, пояснивши при цьому, що з матір`ю він жити не бажає, що іноді вона його била. Під час проживання із батьком, останній не застосовує до нього фізичного впливу, багато розмовляє та переконує його. Неповнолітній виявив свою прихильність до батька, пояснив, що до матері він відноситься не погано, але бажає проживати із батьком, що є визначальним для вирішення спірного питання, оскільки визначення місця проживання дитини з матір`ю не відповідає інтересам дитини, так як він тривалий час мешкає з батьком.

Крім того, колегія суддів, при вирішенні даного спору враховує надані в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, пояснення малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який емоційно прив`язаний до батька, дослухається його думки, батько користується у дитини авторитетом, та бажає мешкати з батьком.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду прийняте без урахування обставин справи, думки неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з огляду на вік дитини, якому при наданні пояснень в суді апеляційної інстанції виповнилось 7 років 7 місяців, має бути урахована, його ставлення та прихильності до батька, бажання проживати разом із ним, мають забезпечити якнайкраще інтереси дитини, тому рішення суду на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Крім того, у зв`язку із необхідністю скасування рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , колегія суддів вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат, тому, згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених вимог, рішення суду підлягає зміні в частині стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору, із зменшенням його розміру з 1057 грн. 20 коп. до 528 грн. 60 коп. та із зменшенням розміру стягнутих стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з 15189 грн. 84 коп. до 7594 грн. 92 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 грудня 2018 року скасувати в частині задоволення позову про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її проживання та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог.

Рішення суду змінити в частині стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору, зменшивши його з 1057 грн. 20 коп. до 528 (п`ятсот двадцять вісім) грн. 60 коп. та в частині стягнутих витрат на професійну правничу допомогу, зменшивши цей розмір з 15189 грн. 84 коп. до 7594 (сім тисяч п`ятсот дев`яноста чотири) грн. 92 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: