Ухвала

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 461/1796/17

провадження № 61-15683св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року в складі колегії судді: Ніткевича А. В., Бойко С. М., Копняк С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано належних та допустимих доказів оформлення та укладення між сторонами, відповідно отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, не доведено видачу та зарахування коштів на карту, наявність заборгованості за даним договором.

Постановою Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 червня 2018 року скасовано, позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 жовтня 2010 року в сумі 20 838, 72 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 10 699,50 грн; заборгованості процентів за користуванням кредитом в сумі 7 856,68 грн; штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн; штраф (процентна складова) в сумі 1 782,54 грн.

Суд апеляційної інстанції, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (Справа №444/9519/12, Провадження №14-10цс18), де вказано про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про дострокове повернення кредиту та нарахованих на день пред`явлення такої вимоги процентів за користування кредитом, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу до Верховного Суду, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 09 квітня 2019 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Бурлаков

В. М. Коротун

М. Є. Червинська