ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1852/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар судового засідання - Кошельник В.М.,

за участю представника боржника, представника першого відділу

ДВС м.Хмельницького Головного територіального управління юстиції

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів з апеляційною скаргою адвоката Марцоня Володимира Борисовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2019 року, суддя Приступа Д.І.,

встановив:

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.11.2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини.

У травні 2019 року адвокат Марцонь В.Б., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії головного державного виконавця першого відділу ДВС м.Хмельницького Головного територіального управління юстиції Шматлай О.В. у якій просив визнати протиправним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 22.05.2019 року, визнати бездіяльність державного виконавця щодо виконання рішення суду про стягнення аліментів неправомірною та зобов`язати державного виконавця провести розрахунок заборгованості по аліментах з врахуванням дійсної середньої місячної зарплати, здійснивши відповідний перерахунок.

В обґрунтування скарги зазначив, що на виконанні у головного державного виконавця першого відділу ДВС м.Хмельницького Головного територіального управління юстиції Шматлай О.В. перебуває виконавче провадження за №58289043 по виконанню рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, починаючи з 26.12.2018 року. Державний виконавець, всупереч закону, не встановив всі наявні джерела доходів боржника, не отримав інформацію про наявність рахунків та стан таких рахунків, рух коштів за ними, наявність майна у боржника та неправомірно визначив середню місячну заробітну плату для відрахування аліментів в розмірі 8098 грн. Окрім того, неправомірно вказав на сплату боржником в грудні 2018 року аліментів в розмірі 7637, 30 грн, оскільки такої сплати не було, та не взяв до уваги, що аліменти є щомісячним платежем, у зв`язку із чим зарахування переплати аліментів на майбутні місяці є неправомірним.

У запереченнях на скаргу державний виконавець Шматлай О.В. зазначила, що подана скарга є необґрунтованою, оскільки, з метою виявлення майна боржника нею були вчинені необхідні дії. Боржник не відмовляється від сплати аліментів та не допускає заборгованості Станом на 19.08.2019 року існує переплата зі сплати аліментів у розмірі 4200,52 грн. Посилання скаржника на невірний розрахунок заборгованості, у зв`язку із невірним використанням даних середньомісячної заробітної плати не є обґрунтованим, адже відповідно до ст..195 СК України заборгованість визначається із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а не середньомісячної номінальної заробітної плати, що є різними статистичними показниками. Вказала, що зарахування на наступні періоди сум раніше сплачених аліментів у більшому розмірі, не суперечить законодавству.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.09.2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Марцонь В.Б. просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що державний виконавець не встановив всі наявні джерела фактичного доходу боржника та наявність у боржника майна. Невірно визначив середню заробітну плату, з якої слід визначати розмір аліментів для сплати та неправомірно зараховував на майбутнє розмір аліментів, що були сплачені боржником у більшому розмірі ніж встановлено рішенням суду в попередні періоди.

В судовому засіданні представник боржника та представник органу державної виконавчої служби проти вимог скарг заперечили, просили в її задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Другому відділі ДВС м. Хмельницький ГТУЮ у Хмельницькій області перебувало виконавче провадження №32180676 по виконанню судового наказу № 2н-2218-306-12 від 06.02.2012 року Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 30% прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 01.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказане виконавче провадження постановою державного виконавця від 03.01.2019 року закінчено у зв`язку із тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.11.2018 року змінено розмір аліментів. На підставі даного рішення 26.12.2018 року видано новий виконавчий лист та відкрито нове виконавче провадження №58289043 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , аліментів в розмірі ј частини доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття.

Після надання боржником квитанцій зі сплати аліментів, 13.02.2019 року у виконавчому провадженні №32180676 здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за №6620, згідно якого станом на 26.12.2018 року існує переплата зі сплати аліментів в розмірі 7637,30 грн.

Вказану переплату на підставі заяви боржника та довідки - розрахунку №6620 від 13.02.2019 року враховано при визначенні заборгованості зі сплати аліментів у новому виконавчому провадженні за №58289043 відкритому на підставі рішення суду про зміну аліментів.

Відмовляючи в задоволенні скарги, судом першої інстанції зазначено, що спірний розрахунок здійснено з вірним врахуванням нових даних по середній заробітній платі працівника для відповідної місцевості за І квартал 2019 року. Також враховано, що станом на 19.08.2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня та існує переплата в розмірі 4200,52 грн. Зазначено, що сплата аліментів у більшому розмірі із зарахуванням як погашення заборгованості що утворилася за попередній період, так і як сплата аліментів за наступний період, допускається, що випливає із законодавчо визначеного розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. Підстави для застосування до боржника примусових заходів виконання рішення передбачених Законом України «Про виконавче провадження» відсутні, враховуючи добровільну сплату аліментів боржником та відсутність у нього заборгованості.

Вказане рішення є обґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Як вбачається матеріалів справи, на виконанні у головного державного виконавця першого відділу ДВС м.Хмельницького Головного територіального управління юстиції Шматлай О.В. перебуває виконавче провадження за №58289043 по виконанню рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.12.2018 року і до повноліття дитини (а.с. 28, 29).

Згідно розрахунку заборгованості від 13.02.2019 року за №6620 у виконавчому провадженні за №32180676 з примусового виконання судового наказу Хмельницького міськрайонного суду №2н-2218-306-12 від 06.02.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.02.2012 року по 26.12.2018 року відсутня. Станом на 26.12.2018 року існує переплата зі сплати аліментів в розмірі 7637,30 грн. (а.с. 44-45).

Постановою державного виконавця від 03.01.2019 року вищевказане виконавче провадження за №32180676 закінчене, у зв`язку із ухваленням рішення Хмельницького міськрайонного суду про зміну розміру аліментів на користь ОСОБА_1 (а.с. 46).

Відповідно до ч.2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно з п.4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5 виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Апелянт, посилаючись на те, що згідно інформації розміщеної 03.05.2019 року Головним управлінням статистики у Хмельницькій області, середня номінальна заробітна плата штатного працівника підприємств, установ та організацій є іншою, ніж прийнята державним виконавцем при розрахунку заборгованості (а.с. 31) не врахував, що законодавцем для визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) враховується середня заробітна плата працівника саме для конкретної місцевості, у даному випадку для м.Хмельницький Хмельницької області.

Згідно даних Головного управління статистики у Хмельницькій області середньомісячна заробітна плата штатних працівників у м.Хмельницький у І кварталі 2019 року році становила 7600 грн., а в IV кварталі 8098 грн. (а.с. 35-36), відтак посилання апелянта на те, що державним виконавцем оспорюваний розрахунок складено з порушеннями положень передбачених ч.2 ст. 195 СК Українита невірними статистичними показниками є необґрунтованим.

Згідно квитанцій, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в 2019 році сплачено аліменти: 02.04.2019 року у розмірі 200 Євро, що на дату валютування згідно офіційного курсу НБУ становило 6110,33 грн., 04.04.2019 року в розмірі 100 Євро, що на дату валютування згідно офіційного курсу НБУ становило 3044, 73 грн., 12.06.2019 року у розмірі 1000 грн., 05.07.2019 року у розмірі 1000 грн., 09.08.2019 року у розмірі 1000 грн. (а.с. 38-43), що також вірно відображено в розрахунку заборгованості державного виконавця станом на 19.08.2019 року.

Твердження апелянта про відсутність сплати боржником аліментів в грудні, що призвело до загальної переплати в розмірі 7637,30 грн. згідно розрахунку від 13.02.2019 року, також є необгрунтованими, адже в матеріалах справи містяться копії квитанцій про сплату на користь ОСОБА_1 аліментів ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 100 Євро та 22.12.2018 року в розмірі 100 Євро (а.с. 47-48).

Посилання апелянта, що державним виконавцем не вчинялись дії з розшуку майна боржника та його доходів також спростовуються відповідними запитами державного виконавця до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Інформаційних систем ДП «НАІС», та Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби та викликом державного виконавця. (а.с. 49-54).

Як вірно зазначено апелянтом, аліменти сплачуються щомісячно (ч.3 ст.77 СК України).

Проте, враховуючи, що в ході виконання судового рішення не було встановлено джерел доходів боржника на території України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що державним виконавцем зроблений вірний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з розміру середньої заробітної плати для даної місцевості.

Відтак, судом першої інстанції вірно зазначено, що, враховуючи визначений законом порядок розрахунку аліментів, зарахування державним виконавцем сплаченої боржником надмірної суми аліментів за попередні періоди в рахунок оплати розміру аліментів за наступний період не є порушенням діючого законодавства.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Судове рішення ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Марцоня Володимира Борисовича залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Судді Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

А.М. Костенко