П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„19" листопада 2019 року місто Маріуполь Донецької області

Єдиний унікальний номер 265/2143/19

Номер провадження 22-ц/804/3073/19

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого: Зайцевої С.А.

суддів: Пономарьової О.М.,Ткаченко Т.Б.

за участю секретаря: Єфремової О.В.

учасники справи :

позивач - АТ КБ «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2019 року головуючого судді Гноєвого С.С. із складанням повного тексту судового рішення 16 вересня 2019 року по цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору від 27 серпня 2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 11 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту ,банк керується п. 3.2 та п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. Відповідач ОСОБА_1 надала свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку , які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у встановленому договором розмірі. Відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, станом на 31 січня 2019 року має заборгованість у сумі 430 572,59 грн., яка складається з заборгованості : за тілом кредиту - 10 476,41 грн., по відсоткам за користування кредитом - 415 096,18 грн., за комісією та пенею - 5 000 грн. Також, позивач зазначав, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, тому просив, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 119 462,61 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 10 476,41 грн., та заборгованості за відсотками за період з 27 серпня 2007 року по 30 липня 2017 року в сумі 108 986, 20 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати з оплати судового збору.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2019 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 27 серпня 2007 року станом на 31 січня 2019 року у розмірі 10 476,41 грн., а також судовий збір в сумі 168, 46 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмолено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ,суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 476,41 грн.,оскільки саме в такому розмірі відповідач отримав та не повернув йому грошові кошти. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 108 986 ,20 грн., суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог в цій частині, через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу.Також зазначив, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просив рішення

суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін.Скарга мотивована тим, що суд безпідставно послався на судову практику Верховного Суду, яка не може бути доказом у справі. Застосовуючи висновок Великої Палати Верховного Суду в постанові № 342/180/17 від 03 липня 2019, судом не звернуто увагу, що він зроблений в іншій конкретній справі за інших правовідносин сторін.Судом залишено поза увагою, що відсутність підпису відповідача на відповідних Тарифах, Умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання і полягає у тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до них, висловивши певним чином згоду на них. Відповідач, підписуючи анкету-заяву від 27 серпня 2007 року, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості висловив свою згоду з формою договору та його умовами.Вважає помилковим висновок суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків за кредитом. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд не мав підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.Судом проігноровано принцип платності кредитного договору, що наносить істотну шкоду всім споживачам банківських послуг та банку.

Відзив на апеляційну скаргу не надано. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник АТ КБ «ПриватБанк» Шишелова Н.В.підтримала доводи апеляційної скарги, письмові пояснення представника долучені до матеріалів справи .

У судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 не з`явився,викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України,та відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України,з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату,час і місце розгляду справи (а.с.77).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду в частині стягнення основної суми боргу ніким із сторін не оскаржується, тому апеляційним судом законність та обґрунтованість рішення у вказаній частині не перевіряється .

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З матеріалів справи вбачається , що 27 серпня 2007 року відповідач ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 12,81-82) і отримав кредит у розмірі 7 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит,збільшення кредитного ліміту по якому відбулось 18 грудня 2011 року та 01 лютого 2014 року .

Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 порушував графік погашення заборгованості, кредит вчасно не сплачував, у зв`язку з чим відповідач станом на 31 січня 2019 року має заборгованість у розмірі 119 462,61 грн. , яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 10 476,41 грн. , та заборгованості за відсотками за період з 27 серпня 2007 року по 30 липня 2017 року у розмірі 108 986,20 грн.

Формою укладеного між сторонами договору є анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ( далі - анкета - заява), яку відповідач ОСОБА_1 підписав та погодився з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складає між позичальником і банком договір про надання банківських послуг. У заяві також зазначено, що умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, і відповідач зобов`язувався виконувати вимоги умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті банку ( а.с.12, 81-82).

В цій анкеті-заяві зазначено про оформлення на ім`я відповідача платіжної кредитної картки «Універсальна» та про отримання ним 25 вересня 2007 року картки за № НОМЕР_1 .

При підписанні даного договору відповідач погодив своїм особистим підписом також довідку про Умови кредитування з використанням картки «Універсальна», де сторони погодили базову відсоткову ставку на місяць- 3 % (тобто 36 % річних) ( а.с.12,82).

Отже, апеляційний суд вважає, що підписані відповідачем заява та довідка, в якій зокрема, сторони погодили проценти за користуванням кредитом у розмірі 36% річних, свідчать про його обізнаність щодо умов кредитування та узгодження з ним саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, а відтак становлять у своїй сукупності кредитний договір, та який має виконуватись.

У свою чергу висновки суду, що у заяві позичальника від 27 серпня 2007 року процентна ставка не зазначена, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Витяг з тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а отже, відсутня домовленість щодо даної істотної умови договору, є помилковими .

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог банку про стягнення відсотків, не вбачаючи у зазначеному документі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк » відповідачу на підставі кредитного договору б/н від 27 серпня 2007 року були надані платіжні картки : № НОМЕР_1 , з датою відкриття 25 вересня 2007 року (яка також зазначена в анкеті-заяві) з терміном дії, який закінчується у вересні 2011 року, № 016677 з датою відкриття 14 грудня 2011 року та зі строком дії до листопада 2015 року (а.с. 96).

Згідно наданої виписки по картковому рахунку вбачається ,що відповідач ОСОБА_1 з 28 вересня 2007 року по 26 червня 2014 року активно користувався всіма вказаними картками, здійснював зняття кредитних коштів через банкомат, оплату товару, поповнення рахунку, та саме за даним кредитним договором відповідач був активним користувачем грошових коштів позивача (а.с. 6-10,83-95).У свою чергу, належність даних доказів відповідачем не спростована.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 січня 2019 року, про стягнення якої банком зазначено у даному позові, становить 119 462,61 грн. і складається із: заборгованості за кредитом - 10 476,41 грн., заборгованості за процентами за користування кредитними коштами з 27 серпня 2007 року по 30 липня 2017 року - 108 986,20 грн. (а.с.4,6-11).

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 10 476,41 грн. в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк " не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, апеляційний суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеного тіла кредиту.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно умов договору, погодженими сторонами, базова відсоткова ставка за кредитом становить 3 % щомісячною, або 36 % річних (3 х 12 місяців), яка нараховується на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Нарахування процентів позичальнику ОСОБА_1 після спливу дії кредитного договору у грудні 2015 року не відповідає вимогам матеріального права і не узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року, де вмотивовано законодавчо врегульоване припинення нарахування процентів із закінченням строку дії кредитного договору.

Зважаючи на викладене, вимоги банку про стягнення заборгованості за процентами, підлягають задоволенню частково - по 30 листопада 2015 року (кінцевий термін по процентам за користування кредитними коштами ) , з позичальника ОСОБА_1 належить до стягнення на користь кредитора АТ КБ «ПриватБанк» 10 677,22 грн.,( виходячи з додатково наданого позивачем розрахунку : заборгованість за кредитом - 10 476,41 грн, днів прострочення-244 дн., відсоткова ставка на день -36% /360=0,1%). За період з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2015 року розрахунок заборгованості за відсотками із урахуванням первісно встановленої відсоткової ставки - 36% річних ( без підвищень),буде складати : 10 476,41 х0,1 %х244=2556,25 грн. За час з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2015 року позичальником було сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитом 0 грн. Станом на 31 березня 2015 року нараховано відсотків до сплати 8120,98 грн. Отже, відсотки нараховані за узгодженою відсотковою ставкою 36 % річних та несплачені відповідачем по 30 листопада 2015 року (в межах строку дії картки) складають 2556,24 +8120,98=10677,22 грн).

Враховуючи ухвалення оскаржуваного рішення внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитним ресурсом, таке рішення у відповідній частині згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у відповідній частині про часткове задоволення вказаних вимог згідно із вищенаведеним мотивуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано в частині і за новим рішенням частково стягується заборгованість по процентам, то підлягає зміні присуджений розмір судового збору з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» з 168,46 грн. на 340,02 грн. в пропорції до задоволених позовних вимог: заявлено позивачем позов з ціною 119 462,61 грн або 100%; задоволено позов банку за наслідками розгляду справи судом першої і апеляційної інстанції на загальну суму 21 153,63 грн (10 476,41 + 10 677,22 = 21 153,63 грн) або 17,7%) ; судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 за подання позовної заяви банком, становить -340,02 грн (17,7 % від сплаченого судового збору за подання позовної заяви 1921грн.(а.с.1)).

За наслідками апеляційного розгляду з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» частково витрати по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі, пропорційному до задоволеної частини, що в грошовому виразі становить 282,39 грн (сума заборгованості, в якій судом першої інстанції відмовлено 108 986,20 грн або 100%. А з цієї суми задоволено вимоги позивача за результатами апеляційного провадження на суму 10 677,22 грн або 9,8 %. Судовий збір, що підлягає відшкодуванню скаржнику за рахунок відповідача, обчислюється як 9,8 % від сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2881,50 грн.(а.с.58), і становить до стягнення 282,39 грн.

Керуючись ст.ст. 374,376,381,382 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 вересня 2019 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом скасувати та у відповідній частині ухвалити нове рішення.

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у місті Маріуполі Донецької області, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1 «Д», р/р НОМЕР_3 , , МФО 305299) заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 10 677 (десять тисяч шістсот сімдесят сім) грн 22 коп.

Це ж рішення в частині стягнення судового збору в розмірі 168,46 грн змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у місті Маріуполі Донецької області, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1 «Д», р/р НОМЕР_3 , , МФО 305299) витрати з оплати судового збору за подачу позивачем позовної заяви в розмірі 340 (триста сорок) грн 02 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у місті Маріуполі Донецької області, ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1 «Д», р/р НОМЕР_3 , , МФО 305299) витрати з оплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 282 (двісті вісімдесят дві) грн 39 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 22 листопада 2019 року.

Судді: