Номер провадження: 22-ц/813/1384/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,

при секретарі - Сороколет Ю.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

від відповідача ОСОБА_5 - не з`явились,

переглянувши справу №522/18146/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, визнання недійсним правочину, скасування державної реєстрації за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 1 березня 2018 року у складі судді Бойчука А.Ю., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 28 вересня 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що 8 жовтня 2006 року уклав шлюб з ОСОБА_7 , за час шлюбу набуто майно як то квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки «Skoda Octavia А5», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Посилаючись на процес розлучення, відчуження транспортного засобу без його згоди ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_1 після уточнення 13 грудня 2017 року вимог остаточно просив визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_8 автомобіль марки «Skoda Octavia» A5, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; поділити майно; в порядку поділу майна подружжя визнати за кожним з подружжя право власності на Ѕ частку вказаного транспортного засобу; визнати недійсним правочин перереєстрації транспортного засобу автомобіля марки «Skoda Octavia» A5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ОСОБА_9 на ОСОБА_5 та в порядку застосування наслідків недійсності правочину зобов`язати ОСОБА_5 повернути автомобіль; скасувати державну реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Skoda Octavia» A5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за ОСОБА_5 (т.1 а.с.6-8, 42-45).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 10 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.13).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 1 березня 2018 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, в задоволенні позову відмовлено (а.с.148-151).

Висновок суду мотивовано тим, що спірний транспортний засіб 6 жовтня 2017 року перереєстровано з ОСОБА_9 на ОСОБА_5 ; що спільна сумісна власність на транспортний засіб є недоведеною в силу не надання ОСОБА_1 доказів придбання автомобіля у шлюбі з відповідачем та на спільні кошти; що транспортний засіб є неподільним майном і виділення в натурі Ѕ часток автомобіля неможливо; що ОСОБА_1 не звертався з вимогою про стягнення грошової компенсації вартості частки транспортного засобу і не надавав згоди на отримання такої компенсації; вимоги про визнання правочину перереєстрації транспортного засобу задоволенню не підлягають, так як є похідними від вимог про визнання автомобіля спільною сумісною власністю.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 3 травня 2018 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 травня 2018 року справу призначено до розгляду.

Справу з апеляційного суду Одеської області передано до Одеського апеляційного суду у зв`язку з ліквідацією суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 січня 2019 року справу прийнято до провадження.

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.154-160).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у придбанні транспортного засобу у 2013 році за час шлюбу, у дії презумпції спільного сумісного майна подружжя та, відповідно, неправильності застосування судом статті 60 СК України, помилковості висновку суду про необхідність доведення позивачем придбання автомобіля на спільні кошти; у не доведенні відповідачем її особистої приватної власності на автомобіль; у відчуженні транспортного засобу без згоди позивача; у допустимості визнання ідеальних часток подружжя у спільному майні без його реального поділу; у не проведенні оцінки спірного транспортного засобу з об`єктивних причин; у невірності вирішення похідних вимог через неправильність застосування норм СК України та безпідставність не визнання автомобіля спільною сумісною власністю тощо.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 (до зміни прізвища ОСОБА_3 ) заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує недоведеністю придбання спірного транспортного засобу за спільні кошти; належністю автомобіля на праві особистої приватної власності їй та, які наслідок, відсутність підстав для визнання в порядку його поділу права власності на ідеальні частки; безпідставністю посилань позивача на перереєстрацію транспортного засобу без його відома та згоди (т.2 а.с.38-42).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, зміну рішення суду першої інстанції в його мотивувальній частині та залишення без змін в його резолютивній частині з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_1 , 1983 року народження, та ОСОБА_3 , 1976 року народження, уклали шлюб 8 жовтня 2006 року (т.1 а.с.14).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 серпня 2017 року в справі №522/15963/17 відкрито провадження за заявою ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу (т.1 а.с.14).

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.15).

З 25 грудня 2013 року місце проживання ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (у шлюбі ОСОБА_3 ) та їх сина ОСОБА_11 зареєстровано в АДРЕСА_2 (т.1 а.с.16-18, 20).

Квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, дата державної реєстрації 16 вересня 2013 року) належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_12 , де частки кожного рівні Ѕ , на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_2 , виданого 20 вересня 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області Парапан І.В. (т.1 а.с.22-23).

За даними від 9 січня 2018 року №31/15-4аз Регіонального сервісного центру в Одеській області Міністерства внутрішніх справ України транспортний засіб автомобіль марки «Skoda Octavia F5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , 2012 року випуску, зареєстрований 8 січня 2013 року в ВРЕВ №2 м. Одеси на ім`я ОСОБА_9 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 ); 6 жовтня 2017 року в ТСЦ №5141 РСЦ МВС в Одеській області транспортний засіб автомобіль марки «Skoda Octavia F5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , 2012 року випуску, перереєстрований на ім`я ОСОБА_5 (т.1 а.с.113).

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (п.п.2,3 ч.1 ст.57 СК України).

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя (ст.60 СК України).

Транспортний засіб автомобіль марки «Skoda Octavia F5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , 2012 року випуску, було зареєстровано на ім`я ОСОБА_9 8 січня 2013 року, отже, дане рухоме майно є таким, що набуто за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_13 , відтак, в силу положень частини 2 статті 60 СК України презюмується право спільної сумісної власності на цей об`єкт майна, якщо не буде встановлено належність транспортного засобу на праві особистої приватної власності дружини чи чоловіка.

В справі наявні докази реєстрації транспортного засобу на ім`я ОСОБА_9 ( ОСОБА_9 ) 8 січня 2013 року, проте відсутні документи щодо підстав набуття цього рухомого майна (купівлі-продаж, дарування тощо).

Що ж до належності транспортного засобу на праві особистої приватної власності дружини, чоловіка то дані обставини не були предметом розгляду у даній справі, вимоги про визнання на підставі статті 57 СК України майна особистою приватною власністю не заявлялись та, як наслідок, судом не розглядались.

За таких обставин, не приймаються викладені у відзиві на апеляційну скаргу доводи ОСОБА_3 про належність автомобіля на праві особистої приватної власності їй, так як даний факт в установленому законом порядку не встановлювався.

Транспортний засіб автомобіль марки «Skoda Octavia F5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , 2012 року випуску, 6 жовтня 2017 року перереєстровано на ім`я ОСОБА_5 .

Тобто, спірний транспортний засіб відчужено і на момент прийняття судом першої інстанції рішення належав іншій особі. У таких випадках, судова практика орієнтує на те, що у спорах про поділ спільного майна подружжя один із подружжя вправі вимагати від другого з подружжя грошову компенсацію замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, довівши дію другого з подружжя по відчуженню рухомого майна без його згоди.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції зробив взаємовиключні висновки. Так, якщо суд дійшов висновку про недоведеність виникнення права спільної сумісної власності на транспортний засіб, то не мав відмовляти в задоволенні вимог про поділ транспортного засобу з тих підстав, що майно є неподільним, а вимоги про стягнення грошової компенсації не заявлено. Крім того, якщо суд встановив, що транспортний засіб набуто за час шлюбу, то безпідставно в супереч презумпції права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу, поклав обов`язок доведення права спільної сумісної власності на автомобіль на позивача, це при тому, що в силу ухвалення рішення в порядку заочного розгляду справи будь-які заперечення проти вимог були відсутні.

Зазначені обставини, є підставою для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції про відмову в позові. Так, у ситуації, що склалася, у задоволенні вимог про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання за кожним з подружжя в порядку поділу майна права на Ѕ частку транспортного засобу слід відмовити з тих підстав, що спірний транспортний засіб на час ухвалення судового рішення належав іншій особі, тобто не подружжю. Дана підстава відмови в позову не слугуватиме перешкодою для пред`явлення вимог про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільному майні у разі його відчуження одним з подружжя за відсутності згоди другого з подружжя.

Що ж до визнання недійсним правочину з відчуження рухомого майна (неподільної речі) одним з подружжя, то дані вимоги не є правильним способом захисту, тому в задоволенні цих вимог належить відмовити за безпідставністю, а не з посиланням на їх похідний характер від вимог про поділ майна подружжя.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 1 березня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, визнання недійсним правочину, скасування державної реєстрації - змінити в його мотивувальній частині та залишити без змін в його резолютивній частині.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2019 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков