Справа № 752/281/19
Провадження №: 2/752/3620/19
14.11.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Рєзнік В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням,
08.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить йому на праві приватної власності. У належній йому на праві приватної власності квартирі зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 .. Фактично відповідач не проживає у квартирі з 20 квітня 2017 року, що підтверджено актами про непроживання. Оскільки відповідач, не проживає у спірній квартирі, не є його членом сім`ї, з останнім він не мав будь-яких домовленостей щодо його реєстрації, а знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідач не має можливості, чим прорушує його права власника. Просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування належною йому на праві приватної власності квартирою АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні позивач відсутній, подав до суду клопотання про розгляд справи за його ж відсутності, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги до ОСОБА_2 підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився , про дату та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду відділом зв`язку з зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання».
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням в заочному порядку, ухвливши заочне рішення на підставі даних матеріалів справи.
Дослідивши матріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено договором купівлі-продажу, від 05.09.2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2207 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погорілою О.А. та реєстраційним посвідченням №038094 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, записаного в реєстрову книгу №д-646-19 за реєстровим №2678 - 14 вересня 2007 року (а.с. 14,15-16,17).
У квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано місце проживання відповідача ОСОБА_2 (а.с.13).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись до суду, з позовом позивач стверджує, що відповідач у належному йому на праві власності житловому приміщенні не проживає без поважних причин, витрати по утримання житлового приміщення не несе.
Зазначені позивачем обставини, як підстави позову підтверджені: актом про непроживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 від 05.12.2018 року (а.с.18).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Зважаючи на те, що відповідач у справі не проживає на житловій площі за місцем реєстрації без поважних причин, а наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідача у належному на праві власності позивачу житловому приміщенні судом не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,208,213,224 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя К.Г. Плахотнюк