Справа № 159/5158/19
Провадження № 2/159/1319/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Ковель Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судових засідань Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні (усному) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач 10.09.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона власником вказаної вище квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.05.01 р., за яким їй належить 1/3 частка; договору дарування частки квартири від 22.04.10 р., за яким їй належить 1/3 частка; свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.19 р., за яким їй належить 1/3 частка. Відповідач значиться проживаючим у вказаній вище квартирі з 29.03.01 р., однак фактично там не проживає понад 1 р. без поважних причин, а саме: з 2014 р.; комунальних платежів не сплачує, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей у квартирі немає, цим житлом він не цікавиться. Перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням відповідачеві не чиниться. З 2012 р. відповідач почав виїжджати за кордон, у 2014 р. одружився і з того часу проживає у іншому місті. Але добровільно знятись з реєстрації у спірній квартирі відповідач не бажає. Вона ж є пенсіонером, не має змоги оформити субсидію і має труднощі з оплатою комунальних платежів. Покликаючись на ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ст. 319, ч. 1 ст. 321, ст. ст. 379, 405, 383, 391, ч. 1 ст. 16 ЦК України, ст. ст. 64, 150, 156 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», судову практику, зазначає, що реєстрація відповідача за таких у мов у належній їй квартирі є порушенням її прав власника. Просить позов задовольнити.

Провадження у справі було відкрито за ухвалою суду від 27.09.19 р..

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачеві надіслано судом у встановленому законом порядку.

07.11.19 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, що не містить доказів надіслання його копії та копій доданих до нього документів позивачеві, обгрунтований тим, що він у 2014 р. уклав шлюб з громадянкою РФ, з того часу у спірній квартирі не проживає і його стосунки з позивачем погіршились. Мав бажання знятись з реєстрації за місцем реєстрації його місця проживання у спірній квартирі, просив про це позивача як власника, однак, змоги зробити це не мав. Тому проти зняття його з реєстрації місця його проживання у спірній квартирі не заперечує, так як спірною квартирою не користується з 2014 р. без поважних причин.

У судове засідання позивач не з`явилась, хоча належно повідомлена. Про причини неявки суду не повідомила. Попередньо подала до суду заяву з проханням справу розглядати у її відсутності, зазначивши, що просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності сторін.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло від 07.05.01 р., виданого згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду, сторони у справі та ОСОБА_3 є співвласниками вказаної вище спірної квартири.

У подальшому, а саме: 26.01.10 р. за договором про поділ нерухомого майна, що є у спільною сумісною власністю, сторони та ОСОБА_3 як співвласники спірної квартири поділили квартиру і визначились, що їх частки у спірній квартирі є рівними і становлять по 1/3 частці - кожного.

Сторони зареєстровані як такі, що проживають у вказаній вище спірній квартирі, що стверджується копією паспорта позивача серії НОМЕР_1 , копією паспорта відповідача серії НОМЕР_2 ; копією аркушів будинкової книги серії А № 09962 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у кв. АДРЕСА_1 , що має відмітку від 06.06.01 р. ВОБТІ про те, що ця квартира перебуває у співвласності сторін.

За договором дарування частки квартири від 22.04.10 р. відповідач подарував належну йому частку спірної квартири позивачеві і з 07.12.10 р. позивач стала власником ще однієї - 1/3 - частки спірної квартири, що стверджується копією Витягу про державну реєстрацію прав № 28 275 250 від 07.12.10 р., виданого КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації».

За даними копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.19 р. позивач успадкувала належну співвласникові спірної квартири ОСОБА_3 1/3 частку спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 і, таким чином, позивач не пізніше як з 16.12.15 р. стала одноосібним власником цілої спірної квартири.

Наведене вище підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 159 728 307 від 15.03.19 р.; копією Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 55486423 від 15.03.19 р., виданому Ковельською держнотконторою, за яким позивач як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 ..

Частиною 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У своїй позовній заяві позивач, закладаючи вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою, покликається саме на ці норми права.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, хоча в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач, який значиться проживаючим у належній позивачеві на прав приватної власності спірній квартирі, тривалий час - більше одного року - не проживає у ній без поважних причин та житловою площею у спірній квартирі для проживання не користується з власного бажання.

Тому є підстави для визнання його таким, що втрати право користування житловою площею у спірній квартирі.

Позову слід задовольнити повністю

З відповідача на користь позивача підлягають стягненню всі, понесені нею судові витрати у справі у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80 - 82, 89, 141, 209, 223, 262, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, ч. 1 ст. 383, ст. 391 ЦК України, ст. 150, ч. ч. 1, 4 ст. 156, ч. 2 ст. 64 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , 83 р. н. , таким, що втратив право користування житловою площею у кв. АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , і. н. НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Колок Маневицького району Волинської області, і. н. НОМЕР_5 , 768 (сімсот шістдесят вісім) грн, 20 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і. н. НОМЕР_5 , паспорт серії НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , і. н. НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 22.11.19 р..