Справа № 395/1260/19 Провадження № 2/395/328/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 та стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Вимоги обґрунтувала тим, що вона народилася та проживала на території АР Крим м. Севастополь. 19 вересня 2003 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб та відповідно змінила прізвище на ОСОБА_1 . За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 10 квітня 2008 року шлюб між ними розірвано і сторони стали проживати окремо. Син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. З моменту розірвання шлюбу батько дитини не займається її вихованням, повністю втратив із нею зв`язок, жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки. Також вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина.

В судове засідання позивачка не з`явилася. До суду направила письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити позов.

В судове засідання відповідач не з`явився. До суду направив письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти даного позову не заперечує, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач народилася та проживала на території АР Крим м. Севастополь. 19 вересня 2003 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб та відповідно змінила прізвище на ОСОБА_1 . За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Орлинівською сільською Радою Балаклавського району м. Севастополя 14 жовтня 2003 року, серії НОМЕР_1 .

10 квітня 2008 року шлюб між ними розірвано і сторони стали проживати окремо. Син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. З моменту розірвання шлюбу батько дитини не займається її вихованням, повністю втратив із нею зв`язок, жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки.

У подальшому після розірвання шлюбу позивач переїхала проживати в Кіровоградську область, де познайомилась з ОСОБА_5 , з яким у подальшому 10 листопада 2010 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Внаслідок реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 .

До 2014 року батько дитини періодично сплачував незначні суми для утримання дитини, однак з 2014 року після окупації Автономної республіки Крим зв`язок з батьком дитини повністю припинився. Коли сину виповнилося 14 років, потрібно було виготовляти паспорт, однак даного зробити було неможливо, оскільки потрібно було надати копію паспорта батька. При зверненні позивача до відповідача з даним питанням останній відмовив і пояснив, що не має змоги приїхати до дитини і також відмовився надавати копію свого паспорта. ОСОБА_1 змушена була поїхати до місця проживання батька для отримання копії його паспорту, але відповідач знову відмовив і зазначена обставина створила значні перешкоди в отриманні дитиною паспорта. Таким чином, з 2014 року між сином та батьком повністю втрачено зв`язок, вони не спілкуються і батько жодним чином не намагається цікавитись розвитком свого сина, а тим більше приймати участь в його вихованні. На даний час позивач не має змоги вивезти дитину на відпочинок за кордон, отримати соціальну допомогу через відсутність даних про сплату аліментів, відсутність копії паспорта батька ставить під загрозу подальше навчання дитини, оскільки при досягненні шістнадцятирічного віку необхідно знову виготовляти паспорт.

Згідно з довідкою про склад сім`ї Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області № 373 від 16 вересня 2019 року та Актом обстеження матеріально- побутових умов життя від 16 вересня 2019 року, син ОСОБА_3 проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні.

Згідно характеристики учня Златопільської гімназії м. Новомиргорода, батько не приділяє належну увагу вихованню сина, батьківські збори не відвідує, навчанням не цікавиться.

Згідно довідки - характеристики Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області № 376 від 18.09.2019 року, ОСОБА_1 самостійно виховує сина ОСОБА_3 без допомоги рідного батька.

Відповідно до ст.153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , матеріально сина не підтримує, життям дитини не цікавиться, до сина не приїздить і не намагається підтримувати будь-який зв`язок із ним.

Зазначені обставини в сукупності зрештою призвели до втрати родинного зв`язку дитини з батьком. Відповідач самоусунувся від виховання сина, фактично переклавши свої батьківські обов`язки на матір дитини.

Крім того, судом не встановлено об`єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток свого сина, навчання та підготовку до самостійного життя, медичний догляд та лікування, спілкування з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; інтерес до внутрішнього світу та усіх сторін життя тощо. Наведене підтверджує винну поведінку відповідача в ухиленні від виховання своєї дитини.

Вищезазначені обставини, як окремо так і в сукупності, свідчать про свідоме тривале ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_3 та є наслідком винної поведінки з його боку через свідоме нехтування своїми зобов`язаннями, покладеними на нього положеннями ст.150 та ч.1 ст.157 СК України, що згідно з п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» є неприпустимим і є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини.

Зазначене вказує на достатність підстав для задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав в силу п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Відповідно до ст.ст.166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За приписами ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи обставини, визначені ст.182 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до його повноліття.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного ст.18 Конвенції про права дитини, ст.150, п.2 ч.1 ст.164 СК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13,76-78, 81, 141, 263-265, ст.354, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 вересня 2019 року до досягнення сином повноліття, яке наступить ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає виконанню негайно, в іншій частині рішення суду підлягає виконанню після набрання ним законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 27 листопада 2019 року.

копія

Справа № 395/1260/19 Провадження № 2/395/328/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернулася ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_3 та стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу).

Вимоги обґрунтувала тим, що вона народилася та проживала на території АР Крим м. Севастополь. 19 вересня 2003 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб та відповідно змінила прізвище на ОСОБА_1 . За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 10 квітня 2008 року шлюб між ними розірвано і сторони стали проживати окремо. Син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. З моменту розірвання шлюбу батько дитини не займається її вихованням, повністю втратив із нею зв`язок, жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки. Також вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина.

В судове засідання позивачка не з`явилася. До суду направила письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила суд задовольнити позов.

В судове засідання відповідач не з`явився. До суду направив письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти даного позову не заперечує, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач народилася та проживала на території АР Крим м. Севастополь. 19 вересня 2003 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб та відповідно змінила прізвище на ОСОБА_1 . За час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Орлинівською сільською Радою Балаклавського району м. Севастополя 14 жовтня 2003 року, серії НОМЕР_1 .

10 квітня 2008 року шлюб між ними розірвано і сторони стали проживати окремо. Син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. З моменту розірвання шлюбу батько дитини не займається її вихованням, повністю втратив із нею зв`язок, жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки.

У подальшому після розірвання шлюбу позивач переїхала проживати в Кіровоградську область, де познайомилась з ОСОБА_5 , з яким у подальшому 10 листопада 2010 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого виконкомом Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Внаслідок реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 .

До 2014 року батько дитини періодично сплачував незначні суми для утримання дитини, однак з 2014 року після окупації Автономної республіки Крим зв`язок з батьком дитини повністю припинився. Коли сину виповнилося 14 років, потрібно було виготовляти паспорт, однак даного зробити було неможливо, оскільки потрібно було надати копію паспорта батька. При зверненні позивача до відповідача з даним питанням останній відмовив і пояснив, що не має змоги приїхати до дитини і також відмовився надавати копію свого паспорта. ОСОБА_1 змушена була поїхати до місця проживання батька для отримання копії його паспорту, але відповідач знову відмовив і зазначена обставина створила значні перешкоди в отриманні дитиною паспорта. Таким чином, з 2014 року між сином та батьком повністю втрачено зв`язок, вони не спілкуються і батько жодним чином не намагається цікавитись розвитком свого сина, а тим більше приймати участь в його вихованні. На даний час позивач не має змоги вивезти дитину на відпочинок за кордон, отримати соціальну допомогу через відсутність даних про сплату аліментів, відсутність копії паспорта батька ставить під загрозу подальше навчання дитини, оскільки при досягненні шістнадцятирічного віку необхідно знову виготовляти паспорт.

Згідно з довідкою про склад сім`ї Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області № 373 від 16 вересня 2019 року та Актом обстеження матеріально- побутових умов життя від 16 вересня 2019 року, син ОСОБА_3 проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні.

Згідно характеристики учня Златопільської гімназії м. Новомиргорода, батько не приділяє належну увагу вихованню сина, батьківські збори не відвідує, навчанням не цікавиться.

Згідно довідки - характеристики Листопадівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області № 376 від 18.09.2019 року, ОСОБА_1 самостійно виховує сина ОСОБА_3 без допомоги рідного батька.

Відповідно до ст.153 СК мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, І судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , матеріально сина не підтримує, життям дитини не цікавиться, до сина не приїздить і не намагається підтримувати будь-який зв`язок із ним.

Зазначені обставини в сукупності зрештою призвели до втрати родинного зв`язку дитини з батьком. Відповідач самоусунувся від виховання сина, фактично переклавши свої батьківські обов`язки на матір дитини.

Крім того, судом не встановлено об`єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідача про фізичний і духовний розвиток свого сина, навчання та підготовку до самостійного життя, медичний догляд та лікування, спілкування з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; інтерес до внутрішнього світу та усіх сторін життя тощо. Наведене підтверджує винну поведінку відповідача в ухиленні від виховання своєї дитини.

Вищезазначені обставини, як окремо так і в сукупності, свідчать про свідоме тривале ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина ОСОБА_3 та є наслідком винної поведінки з його боку через свідоме нехтування своїми зобов`язаннями, покладеними на нього положеннями ст.150 та ч.1 ст.157 СК України, що згідно з п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» є неприпустимим і є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини.

Зазначене вказує на достатність підстав для задоволення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав в силу п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Відповідно до ст.ст.166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За приписами ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності та враховуючи обставини, визначені ст.182 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до його повноліття.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного ст.18 Конвенції про права дитини, ст.150, п.2 ч.1 ст.164 СК України, керуючись ст.ст. 4, 12, 13,76-78, 81, 141, 263-265, ст.354, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації Кіровоградської області про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 вересня 2019 року до досягнення сином повноліття, яке наступить ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає виконанню негайно, в іншій частині рішення суду підлягає виконанню після набрання ним законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 27 листопада 2019 року.