Справа № 559/1443/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Жуковської О.Ю.,

секретаря судового засідання Свириди М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2, приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8583, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, яким звернуто стягнення на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з ОСОБА_1 та стягнуто 22 888,10 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 5 листопада 2012 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.02.2018 головним державним виконавцем Дубенського МРВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області Корнійчук Н.Г. відкрито виконавче провадження № 55739241 по виконанню вищевказаного виконавчого напису.

Позивач вважає, що вищевказаний виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав.

Зазначений виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушеннями порядку вчинення виконавчих записів та указана в виконавчому написі сума грошових коштів не є «безспірною».

Як зазначено у виконавчому написі № 8583 від 11.08.2017 сума, що підлягає стягненню складає 22888, 10 грн., з яких: 7013, 87 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5452, 31 грн. - нараховані відсотки, 8977, 60 грн. - нарахована пеня, 1444, 32 грн. - штраф. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 31.03.2014 з нього стягнуто на користь відповідача заборгованість по даному кредитному договору та судовий збір у розмірі 9325 грн. Постановою державного виконавця Дубенського МРВ ДВС ГТУЮ у Рівненські області від 04.10.2016 відкрите виконавче провадження № 52423850 за заявою ПАТ КБ «Приватбанк». 23.06.2017 борг повністю погашений, а 30.06.2017 виконавче провадження закрите у зв`язку з повним його виконанням. Отже, має місце подвійне стягнення заборгованості за одним і тим же кредитним договором. Після повного погашення боргу відповідач повторно звернувся із вимогою про стягнення тих самих сум, за ті ж самі періоди.

Окрім того, при зверненні до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «Приватбанк» не було надано доказів про вручення ОСОБА_1, як боржнику, повідомлення про необхідність сплати заборгованості протягом 30 днів, а тому в нотаріуса при вчиненні виконавчого напису не було необхідних документів, що підтверджують безспірність зазначеної заборгованості. Він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивач, будучи належно повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник позивача - адвокат ОСОБА_3, згідно поданої заяви, просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 73).

Представник АТ КБ «Приватбанк», будучи належно повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, підтримує поданий відзив (а.с. 72).

У відзиві на позовну заяву представник АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що нотаріусу були подані всі необхідні документи для вчинення напису. Наявність судового рішення не припиняє нарахування відсотків та штрафних санкцій, визначених у договорі. Окрім того, нотаріальний напис вчинений у межах строку, оскільки сторони збільшили позовну давність до 50 років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком. Нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. 26.06.2017 банком скеровано на адресу позивача письмову вимогу про усунення порушення, яка залишена без відповіді та задоволення. Просить в позові відмовити (а.с. 27, 28).

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, будучи належно повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розглянути справу без його участі (а.с. 76).

Дослідивши докази, судом встановлено, що 11 серпня 2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8583, яким звернуто стягнення на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 5 листопада 2012 року та Розрахунку заборгованості за договором станом на 14.06.2017, грошових коштів у сумі 22888 грн. 10 коп., з урахуванням: 7013, 87 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5452, 31 грн. - заборгованість за відсотками, 8977, 60 грн. - заборгованість з пені та комісії, 1444, 32 грн. - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Стягнення здійснюється за період з 5 листопада 2012 року до 14 червня 2017 року (а.с. 8, 11-12).

Постановою головного державного виконавця Дубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 08.02.2018 відкрито виконавче провадження №55739241 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за реєстровим №8583 від 11.08.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 22888 грн. 10 коп. (а.с. 7).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 31.03.2014 з позивача стягнуто на користь відповідача заборгованість по кредитному договору № б/н від 5 листопада 2012 року та судовий збір у розмірі 9325, 97 грн. (а.с. 15). Постановою державного виконавця Дубенського МРВ ДВС ГТУЮ у Рівненські області від 04.10.2016 відкрите виконавче провадження № 52423850 за заявою ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 13). 23.06.2017 борг повністю погашений, а 30.06.2017 виконавче провадження закрите у зв`язку з повним його виконанням (а.с. 14).

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 02 вересня 1993 року №3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов'язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов'язання боржником.

Так, згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієїстатті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм суд робить висновки. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Також на момент звернення стягувана до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати і бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов'язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі для з'ясування чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

Як зазначено у виконавчому написі № 8583 від 11.08.2017 сума, що підлягає стягненню складає 22888, 10 грн., з яких: 7013, 87 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5452, 31 грн. - нараховані відсотки, 8977, 60 грн. - нарахована пеня, 1444, 32 грн. - штраф. Стягнення здійснюється за період з 05 листопада 2012 року до 14 червня 2017 року. Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 31.03.2014 з позивача стягнуто на користь відповідача заборгованість по даному кредитному договору, борг повністю погашений, а виконавче провадження закрите у зв`язку з повним його виконанням. Отже, має місце подвійне стягнення заборгованості за одним і тим же кредитним договором. Після повного погашення боргу відповідач повторно звернувся із вимогою про стягнення тих же сум (починаючи з 05.11.2012, за ті ж періоди і далі). Хоча у відзиві на позовну заяву представник АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що наявність судового рішення не припиняє нарахування відсотків та штрафних санкцій визначених у договорі, проте це протирічить правовій позиції Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року, де зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Права та інтереси позивача у цих правовідносинах забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

З огляду на вищенаведене суд робить висновок, що вимога відповідача не є безспірною, а отже не підлягає задоволенню в порядку вчинення нотаріального напису. Саме з цих підстав суд визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 264, 265, 280 ЦПК України, ЗУ «Про нотаріат», суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 11 серпня 2017 року, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за № 8583, яким звернуто стягнення на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 та стягнуто 22 888, 10 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 5 листопада 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області впродовж тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1;

Відповідач: Акціонерне товаристве Комерційний банк «ПриватБанк», місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, ;

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, місцезнаходження: АДРЕСА_2.

Повне судове рішення складено 09 січня 2019 року.

Суддя: