ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 745/249/19
Провадження № 22-ц/4820/2071/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р. С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув без повідомлення учасників справи справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької областівід 10 вересня 2019 року, суддя Бондар О.О., у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В квітні 2019 року АТ КБ «Приватбанк», (далі - Банк), звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просило стягнути заборгованість по кредитному договору у розмірі 103577,26 грн. та 1921 грн. судових витрат.

В обґрунтування доводів позивач зазначив, що 06.09.2010 року ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, «Тарифами банку» складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Відповідач ОСОБА_2 зобов`язання по кредитному договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 21.03.2019 року заборгованість за кредитом склала 103577,26 грн., з яких 46967,12 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 23477,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 26979,52 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 744,30 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4908,44 грн. - штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької областівід 10 вересня2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» 46967,12 грн. заборгованості за кредитним договором та 865 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просило скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що рішення суду в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, відсотків з користування кредитом, пені та штрафів є незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права. Судом першої інстанції належним чином не перевірено доводів позивача, які мають значення для правильного вирішення справи, не надано належної оцінки наявним у справі доказам. Суд дійшов помилкового висновку про те, що відсутні підстави для стягнення з відповідача всієї заборгованості за кредиту, чим допустив порушення норм ЦК України та умов кредитного договору. Наголошував на тому, що укладений кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, що свідчить про згоду позичальника з усіма умовами вказаного договору.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та позичальником шляхом підписання анкети-заяви від 06.09.2010 року укладено кредитний договір про надання кредиту в розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Згідно з розрахунком заборгованості внаслідок невиконання відповідачем належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 21.03.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 103577,26 грн. (46967,12 - заборгованість за тілом кредиту, 23477,88 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 26979,52 - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 744,30 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 4908,44 грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не повернула в повному розмірі, отримані у Банку кошти, у зв`язку із чим з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість лише за тілом кредиту у сумі 46967,12 гривень.

Висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи та вимогам закону з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору відповідач належним чином не виконувала, оскільки не повернула отриманої в Банку суми.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (далі - Постанова) передбачено, якщо Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, то з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Із анкети-заяви, підписаної Банком та ОСОБА_2 вбачається, що в ній відсутні правила надання банківських послуг, тарифи обслуговування кредитних карт, а саме строк дії договору, процентна ставка, сума комісії, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми тощо.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові вказує, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути прострочене тіло кредиту та складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, а також пеню, комісію і штрафи.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06 вересня 2010 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла позичальник та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником умов і тарифів кредитування, а тому з ОСОБА_2 підлягає до стягнення лише фактично отримана та неповернута Банку сума кредитних коштів.

В справі міститься розрахунок заборгованості (а.с. 7), з якого вбачається розмір фактично отриманого відповідачем кредиту, починаючи за період з 29.11.2017 року, коли ОСОБА_2 використала 24993,77 грн. кредитного ліміту, та до 21.03.2019 року - складення Банком розрахунку заборгованості (третя графа розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів»). За вищевказаний період відповідачем було витрачено в загальному розмірі 91 220,83 грн. кредитних коштів з доступного кредитного ліміту, що також підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_2 (а.с. 93-95).

В той же час, в графі розрахунку заборгованості від 21.03.2019 року «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості» Банком зазначені кошти, які у вказаний період різними платежами повертались відповідачем Банку на погашення заборгованості, що у підрахунку у загальному розмірі за період з 29.11.2017 року до 21.03.2019 року склали 44 125,58 грн. (а.с. 8, 9). Вказане, в свою чергу, також підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_2 (а.с. 93-95).

Судом першої інстанції належним чином не перевірено, що розмір зазначених позивачем у розрахунку сум «тіла кредиту» та «простроченого тіла кредиту», не відповідають фактично отриманій у кредит та не повернутій відповідачем сумі грошових коштів.

Таким чином, розмір фактично отриманих коштів, які не були повернуті позивачу відповідачем станом на дату звернення до суду з позовною заявою становить 47095,25 грн. (91220,83-44125,58), а не 46967,12 грн., як невірно зазначив суд першої інстанції.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені, штрафів, суд першої інстанції правильно виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Посилання апелянта на правовий висновок Верховного Суду у справі №415/5971/17 де, начебто, зазначено, що позиція Верховного Суду, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, у подібних правовідносинах не може бути взята до уваги, не є обґрунтованим, адже до зазначених висновків дійшов суд апеляційної інстанції, а не Верховний Суд, відтак його мотиви не є обов`язковим для врахування колегією суддів при розгляді даної справи.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_2 фактично були отримані кредитні кошти в сумі 47 095,25 грн., які не повернуті АТ КБ «Приватбанк», відтак саме вказана сума коштів підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 873,48 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції з урахуванням розміру задоволених позовних вимог: (47095,25 грн.х100%:103577,26грн.=45,47%х1921:100%=873,48 грн.), та 1310,22 грн. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції : (45,47%х2881,50 грн.:100%=1310,22).

Керуючись ст. ст. 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької областівід 10 вересня 2019 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 47 095 грн. 25 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , картка платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () 873 грн. 48 коп. судових витрат по сплаті судового збору в суді першої інстанції. В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , картка платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () 1310 грн. 22 коп. судових витрат по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2019 року.

Судді Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова