Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 664/2755/16-ц

провадження № 61-28041св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя- доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року у складі колегії суддів: Ігнатенко П. Я., Воронцової Л. П., Полікарпової О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення коштів за депозитними вкладами.

Позовна заява мотивована тим, що 18 січня 2011 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір № SAMDN9096 (вклад «Комбі»), за умовами якого він вніс на депозитний рахунок банку 10 000,00 грн, зі сплатою 14,5 % річних на строк 12 місяців.

19 січня 2012 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір № SAMDN9531 (вклад «Мультивалютний, 12 міс.»), згідно з яким він передав ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 11 449,99 грн, зі сплатою 16 % річних та кінцевим стоком повернення до 19 січня 2013 року.

28 листопада 2013 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDNWFD300 (вклад «Стандарт»), згідно з яким сума вкладу становить 58 083,00 грн, зі сплатою 18 % річних та кінцевим терміном повернення до 28 листопада 2014 року.

14 січня 2014 року між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDNWFD600 (вклад «Стандарт»), відповідно до умов якого він вніс на депозитний рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» 21 000,00 грн, зі сплатою 19 % річних на строк до 14 січня 2015 року.

Умовами вказаних вище договорів банківського кладу передбачено, що нарахування процентів на суму вкладу починається з наступного дня не раніше 15 год. 00 хв. після надходження коштів у банк і здійснюється за кожен календарний день. У разі, якщо в строк не пізніше дня закінчення строку вкладу клієнт не заявив до банку про повернення вкладу, дійсний договір пролонгується ще на один строк. Договір пролонгується неодноразово без явки клієнта. При цьому новий строк вкладу починається з наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

ПАТ «Приват Банк» належним чином не виконує свої зобов`язання за вказаними договорами банківського вкладу та грошові кошти вкладнику не повертає, внаслідок чого станом на 28 вересня 2016 року розмір заборгованості з урахуванням процентів за депозитом становить:

- за договором № SAMDN9096 від 18 січня 2011 року становить 18 342,00 грн,

- за договором № SAMDN9531 від 19 січня 2012 року - 20 156,00 грн,

- за договором № SAMDNWFD300 від 28 листопада 2013 року становить 89 297,00 грн,

- за договором № SAMDNWFD600 від 14 січня 2014 року - 31 975,00 грн.

З урахуванням зазначеного ОСОБА_1 просив суд задовольнити позов та стягнути вказані кошти з ПАТ КБ «ПриватБанк».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12 травня 2017 року у складі судді Никифорова Є. О. позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 11 450,00 грн банківського вкладу з нарахованими процентами за договором № SAMDN9096.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 13 281,99 грн банківського вкладу з нарахованими процентами за договором № SAMDN9531.

Відмовлено у позові ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на його користь вкладів з нарахованими процентами за договорами № SAMDNWFD300 та SAMDNWFD600.

Повернуто ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у сумі 1 597,71 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь держави витрати зі сплати судового збору в розмірі 247,31 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 були укладені договори банківського вкладу, а саме: 18 січня 2011 року № SAMDN9096 (вклад «Комбі»), 19 січня 2012 року № SAMDN9531 (вклад «Мультивалютний, 12 міс.»), 28 листопада 2013 року № SAMDNWFD300 (вклад «Стандарт») та 14 січня 2014 року № SAMDNWFD600 (вклад «Стандарт»). Зазначене підтверджується оригіналами примірників указаних договорів, які надав суду ОСОБА_1 . Також суд визнав належними доказами надані позивачем квитанцію від 18 січня 2011 року № 13 про внесення на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000,00 грн за договором банківського вкладу № SAMDN9096, платіжне доручення від 19 січня 2012 року № про внесення вкладником за договором банківського вкладу № SAMDN9531 на депозитний рахунок банку 11 449,00 грн, оскільки вони містять найменування банку, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа). З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що укладення договорів банківського вкладу № SAMDN9096 та № SAMDN9531 і внесення відповідних коштів позивачем на депозитні рахунки ПАТ КБ «ПриватБанк» підтверджено належними доказами. Відмова банку повернути суми вкладів за договорами № SAMDN9096 та SAMDN9531 на вимогу позивача не відповідає вимогам закону та умовам договору, а тому вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Крім цього, суд стягнув на користь позивача проценти, які мали бути нараховані під час дії договорів, тобто 14,5 % річних за один рік, нараховані на 10 000,00 грн, що становить 1 450,00 грн, та 16 % річних, нарахованих на 11 449,99 грн за 367 днів, що становить 1 832,00 грн. Відмовляючи у позові ОСОБА_1 у частині стягнення банківських вкладів та процентів за користування ними за договорами № SAMDNWFD300 та SAMDNWFD600, суд виходив із того, що позивач не надав доказів, які підтверджують внесення ним коштів на депозитні рахунки, відкриті банком за цими договорами.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12 травня 2017 року скасовано в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором банківського вкладу від 18 січня 2011 року № SAMDN9096 - 11 450,00 грн та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні зазначених вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що 18 січня 2011 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір вкладу № SAMDN9096 (вклад «Комбі») на суму 10 000 грн зі сплатою 14,5 % річних на строк 12 місяців. Сума вкладу з процентами за користування вкладом становить 11 499,99 грн, та саме ця сума була внесена на рахунок банку при укладенні договору вкладу (вклад «Мультивалютний») від 19 січня 2012 року № SAMDN9531 строком на 12 місяців зі сплатою 16 % річних. Внесення суми вкладу підтверджується платіжним дорученням від 19 січня 2012 року № , оформленим відповідно до вимог закону, та містить всі необхідні реквізити. З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку про те, що банк виконав свої зобов`язання за договором банківського вкладу № SAMDN9096 (вклад «Комбі»), а тому підстави для стягнення з банку коштів за цим договором відсутні. У іншій частині суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У серпні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з банку за договором банківського вкладу від 19 січня 2012 року № SAMDN9531 грошових коштів у розмірі 13 281,99 грн та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Касаційна скарга мотивована тим, що договір банківського вкладу є реальним, оплатним і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Договір банківського вкладу є нікчемним, якщо не додержано письмової форми. Така форма вважається додержаною, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачою ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності і звичаям ділового обороту. На підтвердження існування правовідносин між сторонами за договором банківського вкладу від 19 січня 2012 року № SAMDN9531(вклад «Мультивалютний») позивач надав договір, який не містив мокрої печатки банку та підпису посадової особи банку, яка оформляла цей договір, що не є належним чином оформленим оригіналом договору.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом подати відзив на касаційну скаргу банку.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Цюрупинського районного суду Херсонської області. Зупинено виконання рішення Апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року в частині стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 13 281,99 грн банківського вкладу з нарахованими процентами за договоромвід 19 січня 2012 року № SAMDN9531(вклад «Мультивалютний») та стягнення судового збору у розмірі 247,31 грн.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Черняк Ю. В.

Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 18 січня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір № SAMDN9096 (вклад «Комбі»), за умовами якого вкладник вніс на депозитний рахунок банку 10 000,00 грн, зі сплатою 14,5 % річних на строк 12 місяців.

19 січня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDN9531 (вклад «Мультивалютний, 12 міс.»), згідно з яким позивач передав ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 11 449,99 грн, зі сплатою 16 % річних та кінцевим стоком повернення до 19 січня 2013 року.

28 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDNWFD300 (вклад «Стандарт»), згідно з яким сума вкладу становить 58 083,00 грн, зі сплатою 18 % річних та кінцевим терміном повернення до 28 листопада 2014 року.

14 січня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладений договір № SAMDNWFD600 (вклад «Стандарт»), відповідно до якого ОСОБА_1 вніс на депозитний рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» 21 000,00 грн, зі сплатою 19 % річних на строк до 14 січня 2015 року.

Зазначені договори банківського вкладу були укладені між ОСОБА_1 та відділеннями ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходилися у м. Севастополі Автономної Республіки Крим.

ПАТ «ПриватБанк» належним чином не виконує свої зобов`язання за вказаними договорами банківського вкладу та грошові кошти вкладнику не повертає, у зв`язку із чим станом на 28 вересня 2016 року розмір заборгованості з урахуванням процентів за депозитом становить:

- за договором № SAMDN9096 від 18 січня 2011 року - 18 342,00 грн,

- за договором № SAMDN9531 від 19 січня 2012 року - 20 156,00 грн,

- за договором № SAMDNWFD300 від 28 листопада 2013 року становить 89 297,00 грн,

- за договором № SAMDNWFD600 від 14 січня 2014 року - 31 975,00 грн.

Судом першої інстанції досліджувалися оригінали примірників вказаних договорів, які надав ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції встановив, що вкладник отримав грошові кошти у сумі 11 499,99 грн за договором банківського вкладу № SAMDN9096 (вклад «Комбі»), яка в подальшому була внесена на рахунок банку під час укладення договору вкладу (вклад «Мультивалютний») від 19 січня 2012 року № SAMDN9531 строком на 12 місяців зі сплатою 16 % річних. Внесення суми вкладу підтверджується платіжним дорученням від 19 січня 2012 року № .

Згідно із пунктом 11 договору вкладу (вклад «Мультивалютний») від 19 січня 2012 року № SAMDN9531 у випадку, якщо після закінчення строку вкладу клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк, зазначений у пункті 1 цього договору. Строк вкладу продовжується неодноразово без явки клієнта у банк. При цьому нарахування нового строку вкладу починається з дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Під час продовження строку вкладу розрахунок процентів за кожен новий строк вкладу здійснюється за процентною ставкою, яка діє в банку для пролонгованих депозитних вкладів цього виду та строку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткових угод до цього договору. Проценти за черговий строк вкладу нараховуються на суму вкладу. Наступні продовження строку вкладу здійснюється у такому ж порядку.

У пункті 12 цього договору зазначено, що при поверненні вкладу за ініціативою клієнта до закінчення строку вкладу клієнту повертається сума вкладу та виплачуються проценти за кожним вкладним рахунком, виходячи із діючої процентної ставки, помноженої на коефіцієнт 0,5 %.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаям ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Пунктом 5 постанови Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, що унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та міста Севастополя - філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунка кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 8 глави 2 «Приймання банком готівки» розділу ІІІ «Касові операції банків з клієнтами» Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Пунктом 1.4 глави 1 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174 (далі - Інструкція № 174), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Договір банківського вкладу передбачає, що готівкові гроші вкладника передаються ним у власність банку, а безготівкові гроші - в повне розпорядження банку. Відповідні дії вкладника є необхідною умовою виникнення зобов`язання за договором банківського вкладу, згідно з яким у вкладника виникає право вимагати від банку видачі суми вкладу і виплати відсотків на неї, а у банку - відповідний обов`язок. Із договору банківського вкладу, укладення якого обумовлено переданням коштів вкладника у власність банку, можуть виникнути лише зобов`язальні правовідносини за участю вкладника (кредитора) і банку (боржника).

Вирішуючи питання щодо стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, судам необхідно встановити факт укладення відповідного договору, з`ясувати повноваження сторін на його укладення, факт внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, а також дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності, щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів.

Судом першої інстанції досліджено оригінал договору вкладу від 19 січня 2012 року № SAMDN9531 (вклад «Мультивалютний»), а апеляційний суд встановив, що відповідно до платіжного дорученням від 19 січня 2012 року № на депозитний рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк» внесено 11 499,99 грн.

За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про те, що між сторонами був укладений договір банківського вкладу та позивач вніс кошти на депозитний рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк». Доводи представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про відсутність оригіналів документів не ґрунтуються на встановлених судами попередніх інстанцій обставинах.

Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши наявність між сторонами договірних правовідносин та невиконання банком зобов`язань за договором вкладу від 19 січня 2012 року № SAMDN9531, апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з банку коштів за цим договором.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів не встановила.

Доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права зводяться до переоцінки досліджених судами доказів, висновків суду не спростовують, та не дають підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно із статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

У цьому разі відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України зміна розподілу судових витрат не відбувається.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Херсонської області від 13 липня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк