Справа №303/4862/19
2/303/1803/19
18 листопада 2019 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі головуючого судді Куцкір Ю.Ю.
з участю секретаря судових засідань Славич М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності за набувальною давністю.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 з 1999 року зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності померлому ОСОБА_3 21/53 частки та ОСОБА_2 32/53 частки. Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З того часу ніхто у зазначеному домоволодінні не проживав та не приймав участі у сплаті комунальних послуг, не цікавився станом домоволодіння та взагалі не з`являвся. В той же час, проживаючи в даному домоволодінні позивач сплачує комунальні послуги та інші витрати пов`язані із утриманням домоволодіння, зберігає в ньому свої речі. Також позивач за власні кошти утримує домоволодіння в порядку, тобто відкрито, безперервно володіє нерухомим майном протягом більше ніж 10 років.
Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнає повністю.
Вивчивши заяву та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Судом встановлено, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру забобон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №167573385 від 22.05.2019 року ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 21/53 частини домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а 32/53 частини вказаного домоволодіння належать ОСОБА_2 (а.с. 6-7).
Відповідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 21.10.2009 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Із паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 та будинкової книги для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_1 прописана за адресою: АДРЕСА_1 з 25.12.1999 року (а.с. 3-5).
Із доданих до позовної заяви квитанцій про оплату комунальних послуг вбачається, що ОСОБА_1 самостійно сплачує комунальні послуги за домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-20).
За змістом ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
За роз`ясненнями п.п.9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч.3 ст. 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч.2 ст. 344 ЦК).
За змістом ст.344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача.
З огляду на положення статті та роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю здійснюється за умови, що річ, яка опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою, володілець суб`єктивно вважає майно своїм, володілець майна має бути добросовісним набувачем, володіння здійснюється протягом усього строку відкрито та продовжувалось безперервно, строк такого володіння нерухомим майном складає 10 років.
Зокрема, володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено в ч.1 ст. 344 ЦК України (особа заволоділа чужим майном). Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею та незалежно від волі колишнього власника. При цьому добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно.
Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи.
Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спірне житлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності, підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено наявності сукупності умов для набуття права власності за набувальною давністю, що передбачено положеннями ст.344 ЦК України.
Керуючись ст.ст. 16, 334, 344 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 4, 7, 10, 49, 76, 79, 81, 211, 228, 258 259, 264, 265, 354 ЦПК України , суд, -
Р І Ш И В:
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 право власності на 21/53 частку будинку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 09.02.2000 року Мукачівським МВ УМВС України в Закарпатській області, місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 18.11.2019 року.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір