ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 листопада 2019 року м. Херсон

справа № 661/2004/19

провадження №22-ц/819/1507/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,

суддів: Пузанової Л.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Геленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Червоненка Д.В. від 29 липня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 11.04.2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору.

Зазначає, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпорядитися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 526,527,530 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, у зв`язку з чим з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 25.03.2019 року відповідач має заборгованість у розмірі 14478,36 грн, з яких: 0,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 401,59 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 9861,13 грн - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 3050,00 грн - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 665,64 грн - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладене, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості за кредитним договором б/н від 11.04.2016 року та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Заочним рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 липня 2019 року в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 липня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача судові витрати.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції порушив норми та принципи процесуального права, а саме рівності перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність цивільного судочинства, а також ст.ст.81,83,89 ЦПК України. В підтвердження позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано належні та допустимі докази в розумінні ст.ст.77,78 ЦПК України, в той час як відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог Банку. Проте, суд в порушення вищезазначених вимог процесуального законодавства, в порушення норм процесуального закону, не мотивовано відхилив надані позивачем докази та ухвалив незаконне та не обґрунтоване рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовив, чим звільнив відповідача від відповідальності, що суперечить пункту 11 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі». Відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутності заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах. Окрім того, відповідно до заяви відповідач зобов`язається виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Зауважує, що АТ КБ «ПриватБанк» додав до позовної заяви саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи, які діяли на момент укладення договору та з якими було ознайомлено відповідача. Саме на відповідача покладено обов`язок доведення, що він не був ознайомлений з умовами та правилами та Тарифами Банку. Відповідач не надав доказів на спростування позовних вимог Банку, таким чином судом помилково відмовлено в задоволенні позовних вимог. При цьому Банк посилається на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06 лютого 2018 року у справі №755/2720-16-ц (провадження №61-1411св18).

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови договору щодо суми кредиту, ціну договору, яка встановлена у формі сплати тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. При цьому суд першої інстанції послався на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в якій наявне застереження, що він згодний з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомлений з договором про надання послуг до його укладання та згодний з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Він зобов`язується виконати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриваБанку www.privatbank.ua / а.с.93/.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Разом з тим, надана представником банку копія анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил від 11.04.2016 року / а.с.93/ не містить будь-яких умов, притаманних кредитному договору. Відсутність обумовленого анкетою-заявою кредитного ліміту, типу кредиту, суми кредиту, відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строку кредитування унеможливлює наявність підстав вважати, що ця заява разом з Умовами та Правилами , розташованими в рекламному буклеті складає договір про надання банківських послуг.

Застереження, яке мається в заяві позичальника щодо його згоди на те, що документи, розташовані у рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг та він ознайомлений з договором про надання послуг до його укладання та згодний з його умовами, а також надані банком витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умов та правила надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть бути визнані такими, що приймалися сторонами при отриманні кредиту, оскільки в матеріалах справи не міститься жодних доказів на підтвердження того, що документи, які знаходилися у рекламному буклеті є тими, які надані банком до позову.

Враховуючи, надану банком анкету-заяву / а.с.93/, вищенаведені обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , ПАТ КБ «Приватбанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то права й обов`язки виникають у кожного контрагента.

Колегія суддів наголошує на тому, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

З наданих банком суду першої та апеляційної інстанції доказів на доведення договірних зобов`язань, аналіз яким вищенаведений, доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для стягнення пені та штрафів є необґрунтованими та недоведеними.

Проте, колегія суддів враховує, що безпосередньо підписана ОСОБА_1 анкета- заява про приєднання до Умов та Правил, яка не містить строку користування кредитними коштами та розрахунок заборгованості, в тому числі щодо заборгованості по тілу кредиту, не спростований відповідачем свідчать про невиконане позичальником зобов`язання з повернення кредитних коштів, користування якими відображено у наведеному розрахунку.

Одже, зважаючи на те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ним банку не повернуті, а відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення отриманих позичальником і неповернутих банку коштів за простроченим тілом кредиту в сумі 401 грн 59 коп.

З огляду на встановлені судом обставини справи та норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості зі сплати тіла кредиту в сумі 401 грн 59 коп підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

У зв`язку із скасуванням заочного рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту та ухваленням нового, в цій частині, відповідно до частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України із відповідача на користь банку піддягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 133 грн 03 коп. ( 1921 грн - судовий збір сплачений позивачем за подання позовної заяви /а.с.1/ + 2881,50 грн - судовий збір сплачений позивачем за подання апеляційної скарги /а.с.57/ :100 х 2,77 % ( 401,59 грн - задоволення позову : 14478,36 - сума, яку просив стягнути позивач х 100)).

В силу п.2 ч.3 ст. 389, п.1 ч.6 ст. 19 ЦПК України, судове рішення, як таке, що ухвалено у малозначній справі, касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.141, 367,374,376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 29 липня 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 11.04.2016 року в розмірі 401 грн 59 коп. ( чотириста однієї гривні п`ятдесят дев`ять копійок).

У решті частині відмови у задоволенні позовних вимог це ж рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 133 грн 03 коп. (сто тридцять три гривні три копійки).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий І.В.Склярська

Судді: Л.В.Пузанова

Т.Г.Чорна

Повне судове рішення складено 25 листопада 2019 року

Суддя І.В.Склярська