1Справа № 335/245/19 2-з/335/6/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря Кудряшової Ю.І., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру № 222 у будинку 22 по бул. Гвардійському у м. Запоріжжі, що належить відповідачу, в обґрунтування якої позивач посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання майбутнього судового рішення по справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, та без фіксації судового процесу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши заяву позивача про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Так, заявником у позові заявлено вимогу про стягнення грошових коштів з відповідача ОСОБА_2 у сумі 500 000 гривень. Зі змісту позовної заяви вбачається, що заявлена до стягнення з відповідача сума становить заборгованість за договорами позики, які позивачем були укладені 15.05.2017 року та 18.05.2018 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно, після смерті яких відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину, до складу якої увійшла квартира № 222 у будинку 22 по бул. Гвардійському у м. Запоріжжі.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 152008591 від 08.01.2019 року, ОСОБА_2 на праві власності належить квартира № 222 у будинку 22 по бул. Гвардійському у м. Запоріжжі.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з розясненнями, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи із заявлених позовних вимог, суд вважає обґрунтованими доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання майбутнього судового рішення по справі, та суд вважає, що захід забезпечення позову, який просить застосувати заявник є співмірним із позовними вимогами.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засоби правового захисту мають бути ефективними, як на практиці, так і за законом.

У рішенні ЄСПЛ «Доран проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття „ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, відновлення порушеного права. При вирішенні справи „Каіч та інші проти Хорватії Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечить принципу верховенства права.

За викладених обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, з метою захисту прав та законних інтересів заявника до розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру № 222 у будинку 22 по бул. Гвардійському у м. Запоріжжі, яка належить ОСОБА_2

У звязку з цим заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Поряд із цим, судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, за наявності яких обовязком суду є застосування зустрічного забезпечення, у звязку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Проте, суд вважає за необхідне розяснити відповідачу її право, у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, звернутися до суду з відповідним клопотанням про застосування зустрічного забезпечення.

У відповідності до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, у звязку з чим у тексті ухвали зазначаються відомості про стягувача та боржника визначені ст. 4 Закону України „Про виконавче провадження.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 154, 260, 261, 247, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів задовольнити.

Накласти арешт на квартиру № 222 у будинку № 22 по бул. Гвардійському у м. Запоріжжі, яка належить ОСОБА_2.

Боржник: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, адреса: м. Запоріжжя, бул. Центральний, 20, кв. 69.

Стягувач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, адреса: м. Запоріжжя, вул. Нижня, 68.

Копію ухвали направити заявнику ОСОБА_1 для відома та звернення до виконання, Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради для відома, розяснивши положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України, відповідно до якої, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу видано 10.01.2019 року.

Строк предявлення ухвали до виконання до 11.01.2022 року.

Суддя: В.В. Калюжна