Провадження № 2-в/235/63/19
Справа № 235/7451/19
УХВАЛА

про відновлення втраченого судового провадження

25 листопада 2019 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Полуянчик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу з питання відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі № 258/11535/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі ухвали судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 жовтня 2019 року про ініціювання в порядку ст.489 ЦПК України питання відновлення судового провадження в цивільній справі, розглянутій Кіровським районним судом м. Донецька № 258/11535/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - порушено справу № 2-в/235/63/19.

Підстава для ініціювання розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження вмотивована відкриттям справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження по справі, що розглядалась Кіровським районним судом м. Донецька № 258/11535/13-ц.

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 жовтня 2019 року призначено розгляд справи про відновлення судового провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з урахуванням особливостей, передбачених розділом Х ЦПК України.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, не повідомили про причини неявки.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

24 жовтня 2019 року на адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження. В обґрунтування доводів заяви заявник зазначив, що 31.01.2014 року Кіровський районний суд м. Донецька ухвалив рішення по справі № 258/11535/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Родовід банк» заборгованості за кредитним договором № 47/АА-028-07.2.

24.05.2019 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір № 15 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Родовід Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 47/АА-028-07.2.

Таким чином відбулася заміна кредитора у зобов`язанні.

Відповідно до положень ст.488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно ст.489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Згідно довідки канцелярії Красноармійського міськрайонного суду Донецької області справа № 258/11535/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з Кіровського районного суду м. Донецька до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області станом на 25 листопада 2019 року не надходила.

Отже зазначене судове провадження можна вважати втраченим.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на справедливий суд, передбачене п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Тому виконання рішення суду повинно розглядатись як невід`ємна частина судового процесу.

Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є існування на законодавчому рівні інституту цивільного процесуального права - відновлення втраченого судового провадження. Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення та виконання судового рішення.

Згідно зі ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором дійсно перебувала в провадженні Кіровського районного суду м. Донецька з ухваленням 31 січня 2014 року рішення.

За таких обставин, з метою сприяння захисту права ТОВ «Вердикт Капітал» на здійснення процесуального правонаступництва та заміну стягувача, - суд вважає можливим відновити втрачене судове провадження, а саме рішення Кіровського районного суду м. Донецька від 31.01.2014 року по справі № 258/11535/13-ц, оскільки зібрані і перевірені матеріали, на думку суду, є належними та достатніми доказами.

Керуючись ст.ст.488, 498, 494 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене судове провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме рішення Кіровського районного суду м. Донецька з ухваленням 31 січня 2014 року:

«

2/258/455/14 258/11535/13-ц

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2014р. Кіровський районний суд м. Донецька в складі:

судді Юр`євої Т.І.,

при секретарі Власенко Н.М.,

за участю:

представника позивача Овсянкіної В.С.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Донецьку справу за позовом ПАТ «РОДОВІТ БАНК» до ОСОБА_1 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та зустрічному позову ОСОБА_3 до ПАТ «РОДОВІД БАНК» і ОСОБА_1 припинення договору поруки, суд

В С ТА Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 7 травня 2007 року між ВАТ «РОДОВІТ БАНК» (7 червня 2009 р. назву банка офіційне змінено на публічне акціонерне товариство «РОДОВІТ БАНК» - скорочене назва АТ «РОДОВІТ БАНК», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію юридичної особи) та фізичною особою ОСОБА_1 (Відповідач-1) було укладено Кредитний договір № 47/АА-028.07.2 ( далі -кредитний договір), відповідно до якого Позичальник отримав кредит у сумі 11 452,00 доларів США. Кредит був виданий Відповідачу -1 під обов`язок сплати ним банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі 12,5% річних, відповідно до Додаткової угоди №1 від 13 жовтня 2008 р. до вищевказаного кредитного договору процентна ставка було змінено на 14,5% річних. З терміном кінцевого погашення не пізніше 7 травня 2012 року.

Всупереч вимогам кредитного договору, зокрема, якими передбачено зобов`язання Відповідача-1 повністю повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше 7 травня 2012 року, Відповідачем -1 грубо порушуються умови кредитного договору, від добровільного погашення боргу Відповідач-1 ухиляється, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Таким чином, Відповідач-1 не виконав зобов`язання щодо: 1). Повернення в повному обсязі кредитних коштів у розмірі 7389,93 доларів США, 2). Сплати процентів у розмірі 1672,23 доларів США. З боку відповідача мале місце порушення зобов`язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплати неустойки. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюється, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правилами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за не можливість виконання грошового зобов`язання.

Станом на 06.09.2013 року загальний розмір грошових вимог банку, яки виникли на підставі кредитного договору складає грошову сумі 9062,16 доларів США та 1 289 389,86 грн., зокрема:

- заборгованість Позичальника за кредитом складає 7 389,93 доларів США ,

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами складає 1 282,85 доларів США,

- пеня за про строчку виконання грошового зобов`язання складає 1 282 807,85 грн.

- відповідальність за прострочення грошового зобов`язання згідно зі ст. 625 ЦК України складає 6582,01 грн.

За офіційним курсом Національного банку України станом на 6.09.2013 року і на наступний час 1 долар дорівнює 7,9930 грн. згідно службового розпорядження НБУ від 08.09.2013 р. за № 205/340 «Про офіційний курс гривни до іноземних валют».

В якості забезпечення виконання зобов`язань Відповідачем -1 перед Банком по кредитному договору, між Банком та ОСОБА_3 (Відповідач-2) був укладений Договір поруки №47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 р.

У відповідності Договору поруки Відповідач-2 зобов`язався солідарно з Позичальником відповідати перед Банком в повному обсязі за своєчасне і повне виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором. Відповідно до п.п.1,2 ст. 554 Цивільного Кодексу України та договору поруки, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком нарівні з Боржником., за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та за прострочення грошових зобов`язань.

Позивач просить стягнути солідарно з обох відповідачів на користь банку заборгованість за Кредитним договором №47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 року в загальному розмірі 9 062,16 доларів США та 1 289 389,86 грн.

Відповідач-2 ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому вказує, що згідно умов п.п.1.1,1.5 Кредитного договору № 47/АА-028-07.2. від 07.05.2007р. ВАТ «РОДОВІД БАНК» відкриває ОСОБА_1 кредитну лінію на загальну суму 11 452,00 доларів США терміном до 7 травня 2012 року. Процентна вставка по кредиту за цім договором складає 12,5% річних. На цих умовах нею був підписаний Договір поруки № 47/АА-028.07.2 від 07.05.2007 р.

В подальшому, 13 жовтня 2008 р., тобто через 17 місяців після укладання Кредитного договору і Договору поруки, між ВАТ «РОДОВІТ БАНК» та ОСОБА_1 (Відповідач-1) було укладено Додаткова угода №1. Про факт укладення зазначеної Додаткової угоди №1, її умови та зміст вона (Відповідач-2) не була повідомлена.

Згідно п.1 Додаткової угоди від 13.10.2008 р. , викладено в новій редакції п.1.5 Кредитного договору № 47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 р., відповідно до якої процентна ставка за Кредитним договором встановлюється у розмірі 14,5% річних, тобто було змінено процентну ставку за кредитом з 12,5% до 14,5 %.

При цьому умовами Договору поруки не передбачено згоди ОСОБА_3 , як поручителя, на зміну основного зобов`язання за Кредитним договором. Якщо в Договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред`явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

В зв`язку з тим, що позивач пред`явив позов про стягнення заборгованості за кредитним договором і до поручителя у солідарному порядку з Позичальником, позивачка по зустрічному позову вважає, що це є підставою для захисту її права судом. Вона просить визнати припиненим Договір поруки №47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 року.

В судовому засіданні представник банку повністю підтримала позовну заяву, суду дала пояснення. аналогічні вказаним в позові.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги банку визнав частково, зустрічний позов ОСОБА_3 визнав повністю, суду пояснив, що він вважає, що банком пропущений строк позовної давності відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України. Так же банком пропущений строк позовної давності по вимогам про стягнення пені за про строчку виконання грошових зобов`язань по над строк одного року до дня подання позовної заяви. Крім того, він вважає, що банком незаконно безпідставно завищена сума пені, яка нарахована за позовною заявою. Він вважає, що розмір пені повинен бути розрахований банком, але не може перевищувати подвійну рахункову ставку НБУ, яка діяла в період прострочення. Крім того, відповідно до ст. 551 ч.3 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений по рішенню суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Він визнає позовні вимоги у частині заборгованості за кредитом и за відсотками. Він вважає, що ОСОБА_3 не може бути солідарним боржником, повністю підтримує її зустрічний позов.

Представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , діючі на підставі довіреності, в судовому засіданні позов банку до його клієнтки не визнав повністю, суду показав, що ОСОБА_3 дійсно підписала договір поруки № 47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 року. Вона погодилась з умовами Кредитного договору, укладеного її сином ОСОБА_4 з ВАТ «РОДОВІТ БАНК» № 47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 року. Але про укладення між банком и сином ОСОБА_4 . Додаткової угоди №1 від 13 жовтня 2008 року до вказаного Кредитного договору, вона нічого не знала. Тільки при отримання нею даної позовної заяви, вона узнала, що згідно п.1 Додаткової угоди від 13.10.2008 р., викладено в новій редакції п.1.5 Кредитного договору № 47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 р., відповідно до якої процентна ставка за Кредитним договором встановлюється у розмірі 14,5% річних, тобто було змінено процентну ставку за кредитом з 12,5% до 14,5 %. При цьому умовами Договору поруки не передбачено згоди ОСОБА_3 , як поручителя, на зміну основного зобов`язання за Кредитним договором. Якщо в Договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Він просить визнати договір поруки № 47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 року припиненим. У позові Банка до ОСОБА_3 відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Встановлено, що між сторонами склалися договірні відносини: 7 травня 2007 року між ВАТ «РОДОВІТ БАНК» та фізичною особою ОСОБА_1 (Відповідач-1) було укладено Кредитний договір № 47/АА-028.07.2 ( далі - Кредитний договір), відповідно до якого Позичальник отримав кредит у сумі 11 452,00 доларів США. Кредит був виданий Відповідачу-1 під обов`язок сплати ним банку процентів за користування грошовими коштами в розмірі 12,5% річних, а відповідно до Додаткової угоди №1 від 13 жовтня 2008 р. до вищевказаного кредитного договору процентна ставка було змінено на 14,5% річних. З терміном кінцевого погашення не пізніше 7 травня 2012 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань Відповідачем -1 перед Банком по кредитному договору, між Банком та ОСОБА_3 (Відповідач-2) був укладений Договір поруки №47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 р.

У відповідності Договору поруки Відповідач-2 зобов`язався солідарно з Позичальником відповідати перед Банком в повному обсязі за своєчасне і повне виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором.

Відповідно до п.п.1,2 ст. 554 Цивільного Кодексу України та договору поруки, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком нарівні з Боржником., за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та за прострочення грошових зобов`язань.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону.

У ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Приписами ст. 1049 ЦК України передбачено зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від Позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Встановлено, що строк Кредитного договору закінчився, однак Боржник у строки, встановлені кредитним договором, погашення кредиту не здійснив, чим порушує умови договору та вимоги цивільного законодавства.

Всупереч вимогам кредитного договору, зокрема, якими передбачено зобов`язання Відповідача-1 повністю повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом не пізніше 7 травня 2012 року, Відповідачем-1 грубо порушуються умови кредитного договору, від добровільного погашення боргу Відповідач-1 ухиляється, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що Відповідач-1 не виконав зобов`язання і станом на 06.09.2013 року розмір заборгованості, яка виникла на підставі кредитного договору складає грошову сумі 9 062,16 доларів, зокрема: заборгованість Позичальника за кредитом складає 7 389,93 доларів США, що у національній валюті складає 59 045,54 грн. і прострочена заборгованість за нарахованими процентами складає 1 672,23 доларів США, що у національній валюті складає 12 361,12 грн.

За офіційним курсом Національного банку України станом на 6.09.2013 року і на наступний час 1 долар дорівнює 7,99 грн. згідно службового розпорядження НБУ від 08.09.2013 р. за № 205/340 «Про офіційний курс гривни до іноземних валют».

Судом встановлено, що з боку Відповідача-1 мале місце порушення зобов`язання, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплати неустойки.

Відповідно до п.3.9 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів за користування кредитом, Відповідач-1 зобов`язаний сплатити Банку за кожний день пеню в розмірі подвійної процентної ставки, встановленої в п.1.5 Кредитного договору, від суми простроченого платежу, та відповідно до п.3.9 Додаткової угоди викладено в наступній редакції: за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів за користування кредитом, Відповідач-1 зобов`язався сплачувати Банку за кожен день прострочення пеню у розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, пеня за прострочення виконання зобов`язань за своєчасне повернення кредиту і пеня за прострочення виконання зобов`язань за своєчасної сплати нарахованих відсотків, Банком нарахована у розмірі 1 282 807,85 грн. за весь період прострочки, починаючі з 11 липня 2007 року по 06.09.2013 року.

Зокрема п. 1 ч.2 ст. 258 ЦК України для пред`явлення позовів про стягнення неустойки (пені, штрафу) застосовується пеня в один рік.

Відповідно розрахунку пені за Кредитним договором за період з 04.10.12. р. по 3.10.2013 р., станом на 18 листопада 2013 року загальна сума пені за вищевказаним Кредитним договором складає 423 014,24 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки ( пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В зв`язку з тим, що сума пені, нарахованої позивачем значно перевищує суму заборгованості по кредиту, суд вважає можливим стягнути пеню за порушення строків погашення заборгованості і процентів у розмірі, що дорівнює заборгованості по тілу і по процентам, а саме у сумі 73 406,66 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюється, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідальність за прострочення грошового зобов`язання згідно зі ст. 625 ЦК України (3% річних за прострочення виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту і за прострочення виконання зобов`язань зі своєчасної сплати нарахованих відсотків), що перевірено судом, і вірно складає 6 582,01 грн.

Оцінюючі зібрані докази, суд вважає належить стягнути з Відповідача -1 на користь банка станом на 06.09.2013 року заборгованість за кредитом № 47/АА-028.07.2 від 7.05.2007 року і за Додатковою угодою №1 від 13.10.2008 року у сумі 9 062,16 доларів США та пені у сумі - 73 406,66 грн, зокрема:

- заборгованість за кредитом -7 389,93 доларів США, що за курсом НБУ до національної валюті складає 59 045,54грн.

- прострочена заборгованість за нарахованими процентами 1 672, 23 доларів США, що за курсом НБУ до національної валюті складає 12361,12 грн.

- пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань за період з 04.10.2012 р. по 03.10.2013 р. (з урахуванням ч.3 ст. 551 ЦК України) 73 406.66 грн.

- відповідальність за порушення грошового зобов`язання (згідно ст.625 ЦК України) 6 582,01 грн.

У позові про стягнення вищевказаних сум заборгованості у солідарному порядку слід відмовити, тому що підлягає задоволенню зустрічний позов про припинення Договору поруки № 47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 року, укладеним між позивачем і Відповідачем-2 з наступних підстав:

Згідно умов п.п.1.1,1.5 Кредитного договору № 47/АА-028-07.2. від 07.05.2007р. ВАТ «РОДОВІД БАНК» відкриває ОСОБА_1 кредитну лінію на загальну суму 11 452,00 доларів США терміном до 7 травня 2012 року. Процентна вставка по кредиту за цім договором складає 12,5% річних. На цих умовах Відповідачем -2 ОСОБА_3 був підписаний Договір поруки № 47/АА-028.07.2 від 07.05.2007 р.

В подальшому, 13 жовтня 2008 р., тобто через 17 місяців після укладання Кредитного договору і Договору поруки, між ВАТ «РОДОВІТ БАНК» та ОСОБА_1 (Відповідач-1) було укладено Додаткова угода №1. Про факт укладення зазначеної Додаткової угоди №1, її умови та зміст ОСОБА_3 (Відповідач-2) не була повідомлена.

Згідно п.1 Додаткової угоди від 13.10.2008 р. , викладено в новій редакції п.1.5 Кредитного договору № 47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 р., відповідно до якої процентна ставка за Кредитним договором встановлюється у розмірі 14,5% річних, тобто було змінено процентну ставку за кредитом з 12,5% до 14,5 %.

При цьому умовами Договору поруки не передбачено згоди ОСОБА_3 , як поручителя, на зміну основного зобов`язання за Кредитним договором. Якщо в Договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред`явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Вказана правова позиція застосована у рішеннях ВССУ від 4 липня 2012 року, від 5.09.2012 року, від 3.10.2012 року, від. 6.02.2013 року.

Верховний суд України у постанови від 29.01.2014 року по справі №6-155 ус13 роз`яснив, що договір поруки припиняється, якщо кредитор протягом 6-ті місяців з дня настання основного зобов`язання не пред`явив вимогу до поручителя. Встановив, що Договором поруки не встановлений строк, після настання якого строк поруки припиняється, тому що він дії до повного погашення всіх зобов`язань боржника по кредитному договору, и якщо кредитор протягом 6-ті місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив протягом 6-ті місяців вимогу до поручителя про виконання зобов`язань, суд вважає, що зобов`язання по договору поруки припинились.

По вищевказаному договору поруки №,47/АА-028.07.2 від 7.05.2007 р., укладеним між позивачем и Відповідачем-2, дія договору поруки припинилась тому, що згідно з умовами кредитного договору кінцевий строк повернення кредиту, встановлений за Кредитним договором, є 07.05.2012 року. Позивач же звернувся з позовом до суду 4.10.2013 року.

Враховуючі вищевказане, суд вважає Договір поруки №47АА/028.07.2 від 7 травня 2007 року, укладений між ПАТ ««РОДОВІТ БАНК» і ОСОБА_3 , належить припинити.

Суд вважає з Відповідача-1 на користь позивача належить стянення судового збору у сумі 3441 грн., які були сплачені позивачем при подачи позовної заяви.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 526, 530, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ «РОДОВІТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ «РОДОВІД БАНК» і ОСОБА_1 припинення договору поруки задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «РОДОВІТ БАНК» за кредитним договором від 7 травня 2007 року № 47/АА-028.07.2 - заборгованість за кредитом у сумі - 7 389,93 доларів США, що за курсом НБУ до національної валюті складає 59 045,54грн.;

прострочена заборгованість за нарахованими процентами 1 672, 23 доларів США, що за курсом НБУ до національної валюті складає 12361,12 грн.; пеня за прострочку виконання грошових зобов`язань за період з 04.10.2012 р. по 03.10.2013 р. (з урахуванням ч.3 ст. 551 ЦК України) 73 406.66 грн. і відповідальність за порушення грошового зобов`язання (згідно ст.625 ЦК України) 6 582,01 грн.

Договір поруки №47/АА-028.07.2 від 7 травня 2007 року, укладений між ПАТ «РОДОВІТ БАНК» і ОСОБА_3 , припинити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ ««РОДОВІТ БАНК» судовий збір у сумі 3441 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя: »

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Г.В. Назаренко