Справа № 310/5175/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 листопада 2019 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Білоусової О.М.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко А.С.,

представника позивача адвоката Семенченко В.А.,

представника відповідача адвоката Жук А.М., представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за

позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В позові посилається на те, що є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . На прохання сина ОСОБА_7 надав згоду на реєстрацію місця проживання у належній йому квартирі дружини сина ОСОБА_3 , яка була зареєстрована 10.04.2008 року. Під час проходження сином військової служби у Херсонському загоні у серпні 2015 року, ОСОБА_3 зібрала речі і переїхала з дітьми на інше місце проживання, створивши нову сім`ю, до квартири її діда, яка розташована по АДРЕСА_2 .

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.11.2015 року № 310/8651/15-ц шлюб між сином позивача та ОСОБА_3 розірвано.

Вказує, що, фактично проживаючи за іншою адресою та з іншим чоловіком, скориставшись реєстрацією у квартирі позивача, без відома власника квартири, у лютому 2018 року зареєструвала неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а у березні 2018 року ще й новонароджену дитину від іншого чоловіка ОСОБА_6 , у квартирі позивача.

Зазначає, що реєстрація відповідача з дітьми у належній йому квартирі порушує його права, виключає можливість у повному обсязі користуватися та розпоряджатися квартирою, оформити субсидію. Окрім цього, у зв`язку із тяжкою хворобою, позивачу необхідне коштовне лікування та оперування, у зв`язку із чим ОСОБА_2 має намір продати зазначену квартиру, кошти з продажу якої витратити на лікування та придбання іншого менш коштовного житла в іншій країні.

09.11.2018 року до суду надійшло заперечення відповідача ОСОБА_3 , в якому остання вказує, що 15.11.2016 року її разом з дітьми не пустили до квартири АДРЕСА_1 , змінили замки на вхідних дверях. Вказує, що зверталася до Бердянського ВП ГУНП з відповідною заявою та була вимушена переїхати до іншого місця мешкання.

Зазначає, що за час мешкання в квартирі ОСОБА_2 придбала речі для квартири, проводила поточний ремонт, займалась домашнім господарством, так як вважала, що квартира надана для користування сім`ї. На сьогоднішній день у спірній квартирі знаходяться її речі.

Посилається на те, що бажає бути зареєстрованою у вищевказаній квартирі, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Семенченко В.А. підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, надав пояснення відповідно до позову.

Представник відповідача адвокат Жук А.М. в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської

ради в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на поважність причини не проживання відповідачів у спірній квартирі та захист прав неповнолітніх дітей (а.с. 100-101).

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Стаття 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення ЄСПЛ від 13 травня 2008 р. у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства», заява №19009/04, п.41 50, Справа «Кривіцька та Кривіцький проти України» (Заява №30856/03) 2 грудня 2010 року).

Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної

особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Судом встановлено, що позивач є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.12.2006 року (а.с. 9).

Згідно копії довідки Комунального підприємства «Житлосервіс-2А» Бердянської міської ради № 1274 від 25.06.2018 року за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (брат), ОСОБА_3 (колишня дружина), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_6 (донька дружини) (а.с. 14).

В матеріалах справи також міститься копія довідки ОСББ «Берізка» № 4 від 11.01.2017 року, відповідно до якої ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не зареєстровані, проте фактично проживають в квартирі АДРЕСА_5 (а.с. 15).

Свідок ОСОБА_9 , яка є сусідкою позивача з 1977 року, пояснила, що наразі в квартирі АДРЕСА_6 проживає Дмитро - син позивача, який на теперішній час перебуває на заробітках у Польщі, а позивач поїхав з країни, ОСОБА_10 бачила влітку 2016 р., знає, що позивач змінив замок на дверях у квартиру, а ОСОБА_11 мала намір забрати дитячі речі та в них був конфлікт.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що є сусідом позивача з 1996 року. Знає, що ОСОБА_13 більше 3 років не проживає в квартирі позивача. Раніше проживала там разом із сином позивача ОСОБА_14 та їх спільними дітьми. Зазначити, чи приїздила ОСОБА_11 до зазначеного помешкання не може.

Про наявність конфлікту між сторонами свідчить копія висновку Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області від 18.11.2016 року, згідно якого 10.11.2016 р. у Бердянському ВП зареєстровано повідомлення ОСОБА_3 про те, що відбувається сварка з колишнім чоловіком та 15.11.2016 у Бердянському ВП зареєстровано повідомлення ОСОБА_3 про те, що колишній чоловік змінив на вхідних дверях замки, через що заявниця разом із дітьми не може потрапити у квартиру, де вона зареєстрована. В ході перевірки ОСОБА_3 повідомила, що зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_4 разом зі своїми дітьми, проте тимчасово за вказаною адресою не мешкає через те, що її колишній чоловік та його батьки створюють умови для неможливості проживання за вказаною адресою. Зі слів ОСОБА_3 на даний час майно, яке було придбане спільно з чоловіком у шлюбі, не розділене, а ОСОБА_7 та його батьки самостійно поміняли замки на вхідних дверях у квартирі, де вона раніше мешкала. Також ОСОБА_3 повідомила, що її колишній чоловік ОСОБА_7 та його батько ОСОБА_2 винесли до підвального приміщення з квартири речі, які належать їй та їх дітям. Під час перевірки ОСОБА_7 та ОСОБА_2 повідомили, що раніше за власним бажанням зареєстрували у себе в квартирі на той час дружину та невістку ОСОБА_3 , але через деякий час ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розірвали шлюб, проте після цього продовжували мешкати за вказаною адресою, але на даний час ОСОБА_3 не мешкає та переїхала на інше місце мешкання за власним бажанням у 2015 року, тому вони вирішили поміняти замки у своїй квартирі (а.с. 45).

За вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах

верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положеннями ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положення п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вказано, що у справах про визнання наймача або членів його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Виходячи з зазначених правових норм, підставами для визнання особи такою, що втратила право на користування квартирою є обов`язкова сукупність двох обставин: 1) відсутність особи за місцем реєстрації понад встановлені строки; 2) неповажність причини такої відсутності особи.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 р. у справі № 490/12384/16-ц.

Суд зазначає, що саме на позивача процесуальний Закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені Законом строки у житловому приміщенні без поважних причин, що позивачем не зроблено.

Також, слід зазначити, що 09.11.2018 р. ОСОБА_3 зверталась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про вселення в квартиру АДРЕСА_1 (а.с.39-41), який ухвалою суду від 26.11.2018 р. (а.с.42) повернуто заявнику.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем не доведено, що ОСОБА_3 не проживає у квартирі з неповажної причини понад встановлені Законом строки.

Окрім того, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі вищезазначеного та беручи до уваги, наявність реєстрації у спірній квартирі трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких є онуками позивача, за відсутності у суду даних щодо наявності у власності дітей та їх матері іншого житла, а також за відсутності у матеріалах справи доказів про намір та необхідність продажу квартири, на що посилається позивач у позові, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Керуючись ст.ст.71,72,104 ЖК України, ст.ст.12,13,141,263-265,354,355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі в

30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його оскарження якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.11.2019 р.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області О. М. Білоусова