Справа № 149/2032/18
Провадження № 22-ц/801/78/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 рокуСправа № 149/2032/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Денишенко Т.О.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В.О., Крилової І.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

07.08.2018 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 07.06.2002 року, РНОКПП № НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_4, НОМЕР_2, РНОКПП № НОМЕР_3, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2) аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_4 виданий Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області 07.06.2002 року, РНОКПП № НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) в дохід держави судові витрати в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення районного суду мотивоване тим, що відповідно до ст. ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

На апеляційну скаргу надійшов відзив ОСОБА_4, який судом апеляційної інстанції до уваги не береться, оскільки поданий за межами визначеного строку та без доказів надсилання його копій іншим учасникам справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6, а також свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9-10).

Довідками відділу ведення реєстру територіальної громади Хмільницької міської ради № 17-30/4101 від 30.07.2018 року (а.с. 3), 17-18/840 від 01.06.2018 року (копія на а.с. 6), 17-18/1172 від 30.07.2018 року (копія на а.с. 7) підтверджено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Частиною першою статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Вирішуючи зазначений спір в частині вимог про стягнення аліментів на дитину, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що сімейним законодавством України передбачено обов'язок батьків утримувати своїх дітей, а тому правомірно стягнув з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина з дня пред'явлення позову, а саме з 07.08.2018 року.

Доводи відповідача про те, що районний суд не повно з'ясував обставини справи, зокрема те, що між сторонами шлюбні відносини та інтимні стосунки припинилися ще у серпня 2016 року, колегія суддів до уваги не бере, оскільки відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_5 батьком дитини записаний ОСОБА_3, даний факт відповідач не оспорював, доказів щодо припинення шлюбних відноси ще задовго до народження дитини не надав.

Також необґрунтованими є посилання відповідача на те, що ОСОБА_4 в позовній заяві не зазначила місце перебування відповідача, його номер та серію паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номери засобів зв'язку, оскільки відповідно до вимог ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити зазначені вище відомості, якщо вони відомі позивачу.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження у справі від 17 вересня 2018 року не зазначено дату розгляду справи, не є підставою для скасування рішення суду, так як в ухвалі зазначено, що учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, у мережі Інтернет на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-сторінкою: http: //court.gov.ua.

За таких обставин, наведені в апеляційній скарзі доводи з приводу порушення місцевим судом норм процесуального права не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону і не спростовують вірних висновків суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2018 року - без змін.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 відмовити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 16 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 09 січня 2019 року.

Суддя-доповідач: /підпис/ В.П. Рибчинський

Судді: /підпис/ Л.О. Голота

/підпис/ Т.О. Денишенко

Згідно з оригіналом: В.П. Рибчинський