Справа № 504/3147/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.01.2019 року Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Жовтан П.В.,

за участю секретаря Сокурцової Т.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області про встановлення юридичного факту проживання однією сімєю та визнання права власності у порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області в якому просить суд встановити юридичний факт проживання однією сімєю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, її та ОСОБА_4, померлого 20.12.2008 року, з 1998 року до 20.12.2008 року, а також визнати за нею право приватної власності у порядку спадкування за законом, як спадкоємиці четвертої черги, на земельну ділянку площею 10,20 га, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилася після смерті ОСОБА_4, померлого 20.12.2008 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. При цьому пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зійшлися разом і стали жити однією сімєю, як чоловік та жінка з 1998 року і постійно проживали разом до дня його смерті, до 20.12.2008 року. За час спільного проживання вони мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, разом вирішували загальні побутові питання. За життя ОСОБА_4 набув права власності на земельну ділянку площею 10,20 га, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, проте правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, тому позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області не зявився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак від сільського голови ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, сільська рада позовні вимоги підтримує повністю (а.с.46).

Вивчивши позовну заяву, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши зібрані у справі докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20.12.2008 року у віці 60 років помер ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації смертей 22.12.2008р. зроблено відповідний актовий запис №9 та видано свідоцтво про смерть серій 1-ЖД №163900 (а.с. 36 зворот).

Після його смерті залишилася спадщина: земельна ділянка площею 10,20 га, розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала йому на підставі Державного акту на право власності на землю ІV-ОД № 054632, виданого 27 грудня 1999 року на підставі рішення VІІІ сесії ХХІІІ скликання ОСОБА_3 сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 17 грудня 1999 року № 38, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2133, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.40-41).

В судовому засіданні встановлено, що оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно державного акту на право приватної власності на землю загубився.

ОСОБА_1 зверталася до Управління держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області із заявою про надання завіреної копії державного акта, який 30.08.2016р. їй було надано за вих.№Т-838/0-868/6-16 (а.с.10-12).

З довідки, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області №150 від 02.07.2018р. вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на даний час фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

З довідки, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області №151 від 02.07.2018р. вбачається, що нині покійний ОСОБА_4, був зареєстрований до дня своєї смерті 20.12.2008р. за адресою: Одеська область Лиманський район с.Калинівка вул.Набережна, 18, фактично проживав до дня смерті з співмешканкою ОСОБА_1, за адресою: Одеська область Лиманський район с.Калинівка вул.Шевченко, 4 (а.с.14).

З довідки, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області №140 від 11.08.2016р. вбачається, що нині покійний ОСОБА_4 до дня смерті проживав разом із співмешканкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.15).

З довідки, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області №141 від 11.08.2016р. вбачається, що ОСОБА_1 дійсно здійснила поховання нині померлого співмешканця ОСОБА_4 за власні кошти, вони проживали та вели господарство разом за адресою: Одеська область Лиманський район с.Калинівка вул.Шевченко, 4 (а.с.16).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, пояснили, що вони є односельцями-сусідами позивача, при цьому підтвердили, що дійсно ОСОБА_1 та нині покійний ОСОБА_4 проживали постійно однією сімєю з 1998 року і до дня смерті останнього. Їх стосунки були тривалими, всі вважали їх чоловіком та дружиною, знали їх як сімейну пару, вони мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, разом вирішували загальні побутові питання. Коли ОСОБА_4 помер, ОСОБА_1 самостійно займалася його похованням.

05.07.2018р. ОСОБА_1 звернулася до Лиманської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини до майна ОСОБА_4, однак листом №1776/02-14 від 05.07.2018р. їй було відмовлено, при цьому розяснено що видача свідоцтва про право на спадщину на майно право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно (а.с.8).

Судом, при дослідженні копії спадкової справи, встановлено, що інші спадкоємці окрім позивача відсутні.

У відповідності зі ст.55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України, передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Як зазначено у ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, давши оцінку всім дослідженим в судовому засіданні доказам, суд вважає, що факт проживання однією сімєю позивача з померлим ОСОБА_4 понад пять років знайшов своє підтвердження.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, враховуючи встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 з 1998р., до дня його смерті 20.12.2008р. однією сімєю, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину.

У відповідності до п.4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів щодо належності цього майна спадкодавцеві

В силу положення ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Матеріалами справи доведено, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, що за життя належало спадкодавцю, оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, отже суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу.

Відповідно до ч.1 п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом».

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності таке ж право відповідно до ст.396 ЦК України має особа яка має речове право на майно.

Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі цього суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спадкову земельну ділянку в судовому порядку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 15, 16, 18, 76-81, 263-265 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1297 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області про встановлення юридичного факту проживання однією сімєю та визнання права власності у порядку спадкування за законом- задовольнити.

Встановити юридичний факт проживання однією сімєю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, померлого 20.12.2008 року, з 1998 року до 20.12.2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності у порядку спадкування за законом, як спадкоємиці четвертої черги, на земельну ділянку площею 10,20 га, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Лиманського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилася після смерті ОСОБА_4, померлого 20.12.2008 року і належала йому на підставі Державного акту на право власності на землю ІV-ОД № 054632, виданого 27 грудня 1999 року на підставі рішення VІІІ сесії ХХІІІ скликання ОСОБА_3 сільської Ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 17 грудня 1999 року № 38, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2133

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суддя: П.В. Жовтан