Справа № 157/432/19 Головуючий у 1 інстанції: Антонюк О. В.
Провадження № 22-ц/802/1012/19 Категорія: 50 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Карпук А.К., Федонюк С.Ю.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації, про стягнення аліментів на дитину, дружину та визначення місця проживання дитини за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2014 року, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, єдиним її доходом є 860 грн. щомісячної допомоги при народженні дитини.

У зв`язку із доглядом за дитиною, відсутністю у зв`язку із цим можливості працювати та відсутністю у неї самостійного заробітку вважає, що відповідач зобов`язаний платити аліменти і на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

З урахуванням наведеного, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до повноліття дитини, і стягнення аліментів за перший місяць звернути до негайно виконання, стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення сином ОСОБА_3 трирічного віку, а також визначити місце проживання малолітнього сина із нею (т.1 а.с.1-2, 24-25).

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 12 березня 2019 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку.

Рішення суду в межах стягнення сум платежів аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, з якою проживає дитина, допущено за один місяць до негайного виконання.

Зараховано в рахунок сплати аліментів перераховані згідно з дублікатом квитанції № Р24А622567242А03280 від 14 червня 2019 року ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 4500 грн. ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 448 грн. 21 коп..

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення в частині вирішення позову про стягнення аліментів на дитину та на дружину і ухвалити у цій частині нове рішення - про стягнення аліментів на утримання сина не у твердій грошовій сумі, а у частці від заробітку, а саме у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття. У стягненні аліментів на утримання дружини - відмовити. Переглянути розмір судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не подавала.

У судовому засіданні позивач апеляційну скаргу заперечила та просить залишити її без задоволення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, орган опіки та піклування надіслав письмове клопотання, у якому просить розглядати справу за відсутності його представника.

Надіслане відповідачем клопотання про розгляд справи у режимі відеоконференції відхилене апеляційним судом, оскільки справа розглядається у межах доводів та вимог апеляційної скарги, без можливості приєднання жодних нових доказів, а також з урахуванням предмету спору - а саме утримання малолітньої дитини, яке необхідне щомісячно, а виконання судового рішення залежить від часу набрання рішенням законної сили.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду в частині вимог про стягнення аліментів на дружину - скасувати з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони проживаються окремо і являються батьками малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає зі своєю матір`ю - ОСОБА_1 ..

Рішення суду в частині визначення місця проживання дитини сторонами не оскаржується, а тому в цій частині і не переглядається.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на утримання дитини необхідно стягнути із батька аліменти на користь матері.

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що відповідач працює, а тому аліменти мають бути стягнуті у частці від його заробітку, а саме: у розмірі 1/4 частки - відхиляються апеляційним судом як такі, що не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто право вибору отримання аліментів за рішенням суду лежить на тому з батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч.2 ст.182 СК України).

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року становить 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн., а з 1 грудня - 1779 грн..

Відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, інших осіб на утриманні не має та не позбавлений обов`язку утримувати малолітню дитину.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції врахував стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, а саме, що він є здоровою, працездатною особою і дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі. Розмір стягуваних аліментів відповідає інтересам та потребам дитини і не є мінімально гарантованим, або мінімально рекомендованим. А максимальний розмір аліментів законодавцем не визначався.

Покликання відповідача на необхідність зменшення визначеного судом розміру стягнення аліментів на утримання дитини не беруться судом до уваги, оскільки розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку постійно змінюється у бік збільшення. Закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції у частині стягнення аліментів на дитину, оскільки рішення суду в цій частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом із тим, задовольняючи частково позов про стягнення аліментів на утримання дружини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для такого задоволення.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, право дружини на утримання виникає на підставі сукупності наступних факторів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); змога чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 ЦК України).

Частиною першою статті 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази про наявність у відповідача інших доходів, крім заробітної плати.

З урахуванням розміру заробітної плати відповідача, розміру стягнутих з нього аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про можливість відповідача надавати утримання і дружині.

Посилання суду на те, що відповідач є власником частки у Статутному фонді ТзОВ «Ефект», вартість якої становить 234000 грн. спростовуються даними Єдиного державного реєстру, згідно яких розмір внеску до статутного фонду відповідача ОСОБА_2 , як одного із співзасновників цього товариства становить 12000 грн. (т.1 а.с.63-65).

Будь-яких доказів про розмір отриманих відповідачем доходів від товариства - позивачем суду не надано.

Посилання на ту обставину, що відповідач може утримувати дружину, оскільки являється співвласником жилого будинку - не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки позивачем не надано доказів про те, що відповідач отримує будь-які доходи із цієї співвласності.

Посилання на покази позивача та свідків про те, що відповідач за час спільного проживання сторін приносив додаткові доходи - не можуть братися судом до уваги, оскільки ґрунтуються на припущеннях і не стосуються майнового стану відповідача на час розгляду справи судом.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що позивач не довела можливості відповідача сплачувати аліменти і на її утримання, у зв`язку із чим позов у цій частині не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині вирішення позову про стягнення аліментів на дружину зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність перегляду розміру судових витрат - відхиляються апеляційним судом з таких підстав.

Позивач звернулася до суду із позовом, який складається із трьох окремих позовних вимог - 1) про визначення місця проживання дитини (немайнова вимога); 2) про стягнення аліментів на дитину (майнова вимога); 3) про стягнення аліментів на дружину (майнова вимога), які при зверненні до суду у березні 2019 року підлягали оплаті судовим збором у розмірі 2305,20 грн., по 768,40 грн. кожна.

Позов про стягнення аліментів на дитину задоволено у первісно заявленому розмірі - 2000 грн., у зв`язку із чим відсутні підстави зменшувати розмір стягнутого із відповідача судового збору.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 283, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 серпня 2019 року в даній справі в частині вимог про стягнення аліментів на дружину скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дружину - відмовити.

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді