Гребінківський районний суд Полтавської області
___________________________________________________________________________________
Справа №: 528/214/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 листопада 2019 року м. Гребінка

21 листопада 2019 року Гребінківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Татіщевої Я.В., секретарів судового засідання Кузуб В.В., Сапи А.М. з участю представника позивача ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 , представника третьої особи Жолобецької В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі- продажу від 06.03.2015 року позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Вказує, що 08.05.2015 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від цього шлюбу вони мають спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 30.08.2017 року шлюб між ним та ОСОБА_4 розірвано.

Зазначає, що відповідачі з червня 2015 року не проживають у будинку позивача, не сплачують комунальних платежів, в утриманні будинку участі не беруть, їх особисті речі в будинку відсутні.

Також вказав, що позивач не чинив перешкод у користуванні житловим приміщенням, відповідачі вибули на інше місце проживання, оскільки відповідач ОСОБА_4 створила сім`ю з іншим чоловіком.

Таким чином, відповідачі відсутні за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин.

Просить суд визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити в задоволенні позову.

Представник третьої особи, Служби у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог в частині визнання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщення.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, відповідача, представника третьої особи, свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06.03.2015 року ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № витягу 34622622, власником житлового будинку (об`єкту нерухомості), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 (а.с.10).

Встановлено, що 08.05.2015 року між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було укладено шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Слободо-Петрівською сільською радою, Гребінківського району, Полтавської області, актовий запис №03 (а.с.18).

Від шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають спільного сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Слободо-Петрівською сільською радою, Гребінківського району, Полтавської області, актовий запис №01 (а.с.19).

Із довідки про реєстрацію місця проживання особи від 20.09.2016 року вбачається, що відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Заочним рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 30.08.2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано, прізвище після розірвання шлюбу ОСОБА_4 - « ОСОБА_4 » (а.с.15).

Із копії виконавчого листа від 27.06.2017 року, виданого Гребінківським районним судом Полтавської області, вбачається, що з ОСОБА_3 стягуються аліменти на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.22).

Із довідки від 26.10.2017 року №399, яка видана виконкомом Олександрівської сільської ради, Гребінківського району, Полтавської області, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_2 , без реєстрації (а.с.23).

Довідкою, виданою виконавчим комітетом Гребінківської міської ради, Полтавської області від 19.02.2019 року ОСОБА_3 , підтверджено, що він дійсно є жителем АДРЕСА_1 . Також у даному домоволодінні зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

Відповідно до повідомлення КП «Лубенське МБТІ» від 17.05.2019 року №196 вбачається, що станом на 29.12.2012 року за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на нерухоме майно не зареєстроване (а.с.55).

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, станом на 11.05.2019 року за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , відсутнє зареєстроване право власності на нерухоме майно (а.с.53).

Із матеріалів справи вбачається, що син позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом дитинства, що підтверджується медичним висновком Гребінківської ЦРЛ від 12.04.2017 року №4 та посвідченням серії НОМЕР_6, діагноз: ДЦП, спастичний тетрапарез, груба затримка стато-кінетичного і мовного розвитку (а.с.50-51).

До матеріалів справи відповідачем ОСОБА_4 додано заяву від 20.09.2019 року, в якій вона вказує, що з позивачем вона не проживає, тому що останнім вчинялося домашнє насильство щодо неї та її сина і вона неодноразово зверталася до поліції з відповідними заявами. За повідомленням т.в.о. начальника Гребінківського ВП ГУНП в Полтавській області кримінальне правадження не порушувалось (а.с.68-70).

Статтею 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідачі проживали у спірному будинку в якості членів сім`ї власника житлового будинку і набули право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що позивач є власником спірного житлового будинку, з червня 2015 року відповідач ОСОБА_4 спільним побутом із позивачем не пов`язана, тому її право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Також у судовому засіданні встановлено, що спільна дитина позивача і відповідача, малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною-інвалідом.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (частина друга статті 3 Сімейного кодексу України).

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

За змістом ч.2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

У принципі 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, передбачено, що дитина має користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання й розвиток; із цією метою спеціальні догляд і охорона мають бути забезпечені дитині та її матері, зокрема належний допологовий та післяпологовий догляд. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Неповнолітній син позивача не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому сам по собі факт його не проживання у будинку не може бути безумовною підставою для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом, оскільки право користування житлом у дитини виникає на підставі факту її народження, а тому наведені позивачем умови проживання та ведення з ним спільного господарства на дитину не поширюються.

Відповідач ОСОБА_4 , мати дитини, не має свого житла та не зможе відповідно забезпечити реєстрацію своєї дитини на теперішній час, а тому в разі зняття дитини з реєстраційного обліку у спірному будинку, це тягне позбавлення можливості та права на реалізацію законних прав дитини, тобто це суперечить інтересам дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, відмовивши у позові в частині визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, малолітньої дитини позивача, ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 12-13, 19, 76-80, 141, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 29, 32, 321,391,406 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», суд,-

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_6 , третя особа Служба у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКППНОМЕР_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, будинком по АДРЕСА_1 .

У задоволенні позовних вимог в частині визнання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 листопада 2019 року.

Суддя Я. В. Татіщева