Справа № 446/725/18 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У.І.
Провадження № 22-ц/811/2617/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 6000 грн., починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Крім цього, просила стягувати з відповідача на її утримання 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилось троє дітей. Через погіршення їх сімейних відносин вона разом із дітьми проживає у с. Стрептів Камянка-Бузького району, Львівської області. Вказує, що весь тягар щодо утримання дітей лежить на ній, вона перебуває у декретній відпустці через, що опинилась у скрутному матеріальному становищі. Змушена працювати неофіційно, оскільки виховання, лікування та утримання дітей потребує значних матеріальних затрат.

Рішенням Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_7, в розмірі 4500 грн. щомісячно, починаючи з часу подання позову з 23.04.2018р. та до досягнення дітьми повноліття, в решті позову відмовлено.

Допущено стягнення аліментів за один місяць до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 704 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що районним судом не враховано, що батьки мають рівні обов'язки по утриманню дітей. Вказує, що судом не досліджувалось питання його матеріального становища та можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Просить рішення сулу скасувати в частині стягнення аліментів на утримання дітей та ухвалити нове рішення, яким стягувати з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання позивачки не оскаржується, тому в апеляційному порядку в цій частині не переглядається.

З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу у сторін народилися троє дітей: донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.11.2013р. (а.с.8), син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_9., що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 16.01.2015 (а.с.9), та син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_10. що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 13.10.2017р. (а.с.10).

Встановлено, що діти ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_7 проживають з матір'ю ОСОБА_3 та перебувають на її утриманні.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину, відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів з відповідача у примусовому порядку.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Враховуючи заявлені позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 2 ст. 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1492 грн.; з 1 липня - 1559 грн.; з 1 грудня - 1626 грн.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи, врахувавши визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прийшов до обґрунтованого висновку, що за своїм матеріальним становищем відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 4500 грн. щомісячно, починаючи з часу подання позову та до досягнення дітьми повноліття.

Доводи відповідача про те, що у батьків є рівні обов'язки по утриманні дітей не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_3 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку з 07.01.2019р. по 05.10.2020р., що підтверджується довідкою, виданою Відділом освіти Кам'янка-Бузької РДА Львівської області № 08-28/08 від 23.04.2018р., тому вона не має можливості утримувати дітей.

Крім цього, районний суд вірно врахував, що відповідач ОСОБА_2 працездатний та не має на утриманні непрацездатних осіб.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Кам'янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 10.01.2019р.

Головуючий

Судді