Номер провадження: 22-ц/813/6129/19
Номер справи місцевого суду: 2-602/11
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Черевка П.М.,

суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м.Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 6 травня 2019 року про відмову у внесенні виправлень в ухвалу суду у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та виділ частки майна в натурі,

встановив:

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2011 року визнана мирова угода, укладена між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_6 .

Провадження у даній справі закрито.

10.04.2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву про виправлення описки в ухвалі Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2011 року.

26.04.2019 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулись до суду з заявою про виправлення описки в ухвалі Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2011 року.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06.05.2019 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Дорошенка С.О. в інтересах ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2011 року про затвердження умов мирової угоди та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у власних інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та виділ частки майна в натурі.

Відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виправлення описки в ухвалі Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2011 року про затвердження умов мирової угоди та закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у власних інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та виділ частки майна в натурі.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, прийняти нову, якою задовольнити заяву про виправлення описки в ухвалі Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2011 року, посилаючись на порушення норм процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_2 зазначив, що допущенні помилки не впливають на суть справи, а їх фактичне виправлення надасть можливість сторонам отримати поділ земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , та виконати рішення суду.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишите без задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2011 року визнана мирова угода, укладена між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у власних інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 .

З моменту укладення даної мирової угоди сторони вважають всі претензії щодо спірного спадкового майна, яке залишилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_7 вичерпаними.

Роз`яснено сторонам право вирішення питання про отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкодавця ОСОБА_7 у відповідній державній нотаріальній конторі.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у власних інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та виділ частки майна в натурі закрито.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 06.06.2012 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про роз`яснення ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2011 року про затвердження умов мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у власних інтересах та інтересах малолітньої доньки ОСОБА_6 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та виділ частки майна в натурі відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12.09.2012 року апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволена. Ухвала Приморского районного суду м.Одеси від 06.06.2012 року про відмову в надані роз`яснень скасована. В тексті ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2011 року в описовій, мотивувальній та резолютивній частинах вказати замість 20,25%-1/2, ј частки.

10.04.2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та 26.04.2019 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подали до суду заяви про виправлення описки в ухвалі Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2011 року.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяв представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виправлення описки в ухвалі Приморського районного суду м.Одеси від 22.03.2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що учасники справи просять внести виправлення в ухвалу про затвердження мирової угоди щодо нової редакції затверджених в 2011 році умов мирової угоди: «Сторони узгоджують виділ ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в натурі земельних ділянок площею кожна по 0,01398 га (згідно зі свідоцтвом про право власності в порядку спадкування) з земельної ділянки площею 0,0699 га, розташованої в АДРЕСА_1 , кадастровий номер :50:004:0148, згідно зі схемою, розробленою Одеською регіональною філією державного земельного кадастру від 22.11.2017 року, яка є невід`ємною часткою даної мирової угоди». Отже, зазначена схема розроблена в 2017 році, тобто після спливу шести років з часу затвердження мирової угоди, підписаної учасниками справи.

Таким чином, зазначені у заявах про виправлення описки в ухвалі про затвердження мирової угоди відомості про схему, розроблену Одеською регіональною філією державного земельного кадастру 22.11.2017 року, приведуть до зміни судового рішення.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в судовому рішенні описки.

Відповідно до роз`яснень, які надані у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Таким чином, під опискою слід розуміти зроблену судом механічну (мимовільну, випадкову) граматичну помилку в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адреси, зазначення дат та строків.

Досліджуючи заявлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та заяви ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про виправлення описки, з огляду на наступне.

Як вбачається з заяв про виправлення описки та апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить про проведення виділу в натурі земельних ділянок згідно зі схемою, розробленою Одеською регіональною філією державного земельного кадастру 22.11.2017 року, тобто схемою, зробленою після спливу шести років з часу затвердження мирової угоди, підписаної учасниками справи.

Таким чином, заявники просять фактично не про виправлення описки, а про зазначення нових обставин, що виникли після розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення, на яких наполягає апелянт, фактично призведуть до зміни судового рішення, що є недопустимим.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 6 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 25.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду П.М. Черевко

А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький