ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №580/1021/18

Номер провадження 22-ц/816/5145/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

у присутності:

відповідача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Стеценка Віктора Михайловича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 23 вересня 2019 року ухваленого у складі судді Чхайло О.В., у м. Лебедин,

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі НАСК «Оранта») звернулось до місцевого суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і свої уточнені вимоги мотивувало тим, що 24.05.2016 року між НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АІ/9309112), строком дії один рік, забезпеченим транспортним засобом визначено автомобіль ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до договору ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 200000 грн, за шкоду заподіяну майну 100000 грн, франшиза 510 грн.

Крім того, 09.09.2016 року між НАСК «Оранта» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/0317594), строком дії один рік, забезпеченим транспортним засобом визначено причеп «КРД 050101 Кремінь», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

20.05.2017 року ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 21104, реєстраційний номер НОМЕР_1 з причепом «КРД 050101 Кремінь» д.н. НОМЕР_3 допустив зіткнення причепа з автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 .

Факт дорожньо-транспортної пригоди та вина ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 18.08.2017 року. Внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ2107, реєстраційний номер НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження, а водій ОСОБА_2 тілесні ушкодження.

23.05.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до НАСК «Оранта» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 20.05.2017 року.

26.05.2017 року аварійним комісаром був оглянутий пошкоджений транспортний засіб, про що складено Протокол огляду транспортного засобу, в якому зазначено перелік пошкоджень та їх опис. Протокол складено в присутності учасників ДТП і ними підписаний. На підставі протоколу визначено матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_4 в результаті ДТП, який складає 21983,18 грн.

30.08.2017 року ОСОБА_2 звернувся до НАСК «Оранта» з заявою про страхове відшкодування у зв`язку з ДТП.

Відповідно до розрахунку розміру страхового відшкодування та страхового акту №ОЦВ-17-5058/1 від 08.09.2017 року страхове відшкодування, за вирахуванням суми франшизи (510 грн), склало 21473,18 грн. Платіжним дорученням від 11.09.2017 року №44630, ОСОБА_2 виплачено страхове відшкодування в сумі 21473,18 грн. Крім того, за даним страховим випадком відповідно до страхового акту №ОЦВ-17-5060/1 від 02.11.2017 року ОСОБА_2 були відшкодовані витрати на лікування в сумі 4592 грн. Зазначена сума була перерахована ОСОБА_2 платіжним дорученням №54598 від 03.11.2017 року. Всього за даним страховим випадком ОСОБА_2 виплачено 26065,18 грн.

Як стало відомо вподальшому, ОСОБА_1 в добровільному порядку здійснив відшкодування потерпілому в дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 52000 грн. за спричинену шкоду транспортному засобу ВАЗ 2107. При цьому, як ОСОБА_1 так і ОСОБА_3 , замовчуючи зазначену обставину, ввели в оману страхову компанію, що призвело до сплати страхового відшкодування всупереч вимогам п.4 ст. 26 Закону України «Про страхування», яка передбачає, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є отримання повного відшкодування збитків від особи, винної у їх заподіянні.

Виходячи з вищевикладеного НАСК «Оранта» просила стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 26065,18 грн та судовий збір.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 23 вересня 2019 року позовні вимоги НАСК «Оранта» задоволено частково.

Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь НАСК «Оранта» суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 26065,18 грн.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на користь НАСК «Оранта» витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн, стягнувши з кожного по 881 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього суми виплаченого страхового відшкодування.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що при заповненні форми заяви про страхове відшкодування, саме ОСОБА_2 приховав той факт, що ним відшкодовано збитки за пошкоджене майно та вказав неправдиві відомості, тим самим отримав подвійне відшкодування завданої шкоди. А тому вважає, що судом безпідставно стягнуто в солідарному порядку суму виплаченого страхового відшкодування.

Заслухавши суддю-доповідача, думку апелянта та його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що

20 травня 2017 року о 08 год. 00 хв. ОСОБА_1 , керуючи власним автомобілем марки ВАЗ2110, д.н. НОМЕР_1 з належним йому причепом КРД 050101 Кремінь, д.н. НОМЕР_3 , рухаючись по автодорозі КПП Рижівка Білопілля ОСОБА_4 Лантратівка, в напрямку від м. Лебедин до с. Михайлівка Лебединського району, повинен був діяти відповідно до вимог передбачених п.п. 2.3«а», 31.1, 31.4.7«д», 31.6 «г» Правил дорожнього руху. Однак, перед виїздом, ОСОБА_1 не перевірив і не забезпечив технічно справний стан вищевказаних транспортних засобів та керував автомобілем з несправним тягово-зчіпним пристроєм через відсутність болта кронштейна кріплення його шийки та причепом з несправним замковим зчіпним пристроєм (головкою) причепа через пошкодження внутрішньої частини зчіпної головки, деталей її запірного механізму, що спричинило відчеплення причепа під час руху по автодорозі з послідуючим виїздом причепа на зустрічну смугу руху та зіткнення його з автомобілем ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2 , який перевозив пасажирів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_2 були завдані тілесні ушкодження і він знаходився на лікуванні в КУ Лебединська ЦРЛ з 23.05.2017 року по 02.07.2017 року з причини: закритий перелом правого наколінника. Забій грудної клітини. Дана обставина підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КУ Лебединської ЦРБ від 17.10.2017 року та довідкою №601 про термін тимчасової непрацездатності для подання до страхової організації (а.с.19-20).

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 18 серпня 2017 року у справі №580/1094/17 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України в зв`язку з примиренням з потерпілими, а кримінальне провадження щодо нього закрито (а.с.25-27).

Відповідно до полісу №АІ/9309112 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.05.2016 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника автомобіля ВАЗ 21104, номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_5 застрахована в НАСК «Оранта» (а.с.6).

Також, відповідно до полісу №АК/0317594 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.09.2016 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як власника причепа ВМ0351ХТ, марка модель КРД 050101 Кремінь, НОМЕР_6 НОМЕР_7 застрахована в НАСК «Оранта» (а.с.6 зв.).

23 травня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до НАСК «ОРАНТА» з повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.11-12).

25 травня 2017 року ОСОБА_1 , як особа винна в заподіянні шкоди потерпілому ОСОБА_2 , виплатив останньому кошти в сумі 52000 грн за пошкодження автомобіля потерпілого і дана обставина визнається відповідачами у справі, а також підтверджується копією письмової розписки (а.с.91).

30 серпня 2017 року ОСОБА_2 особисто звернувся до НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату страхового відшкодування, але про відшкодування йому винною особою майнової шкоди за пошкодження автомобіля страхову компанію не повідомив (а.с.13).

На підставі Страхового акту №ОЦВ-17-5058/1 від 08.09.2017 року, Страхового акту №ОЦВЗ-17-5060/1 від 02.11.2017 року, розрахунків страхового відшкодування, протоколу (акту) огляду транспортного засобу, страховиком НАСК «Оранта» нараховано потерпілій особі ОСОБА_2 виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 26065,18 грн. (21473,18 грн матеріальний збиток + 4592 грн витрати на лікування) (а.с.7-9 зв.).

Відповідно до платіжних доручень №44630 від 11.09.2017 та №54598 від 03.11.2017 року, НАСК «Оранта» перерахувало ОСОБА_2 26065,18 грн страхового відшкодування за завданий матеріальний збиток автомобіля ВАС2107, реєстраційний номер НОМЕР_4 та витрати на лікування потерпілого (а.с.10).

07 листопада 2017 року та 31 січня 2018 року НАСК «ОРАНТА» направляла ОСОБА_1 претензії про відшкодування збитків в порядку регресу у загальному розмірі 26065,18 грн (а.с.28-30).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі місцевий суд виходив з того, що оскільки відповідачі не повідомили позивача про факт добровільного відшкодування завданих збитків, тому сума виплаченого страхового відшкодування повинна бути стягнути з них в солідарному порядку.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного:

Правовідносини, які склалися між сторонами у справі, регулюються нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування» та Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За змістом ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно положень ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; (підпункт 38.1.1 ("г") пункту 38.1 статті 38 Закону).

Також, відповідно до вимог встановлених ст. 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про солідарний обов`язок відповідачів по поверненню позивачу сплаченого ним страхового відшкодування, оскільки відповідно до ч.1 ст.1190 ЦК України солідарну відповідальність можуть нести лише особи, які спільними діями або бездіяльністю заподіяли таку шкоду.

В той же час, як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_1 повинен в порядку регресу відшкодувати позивачу як страховику сплачене ним страхове відшкодування потерпілому від дорожньо-транспортної пригоди, оскільки остання сталась саме внаслідок керування ним автомобілем та причепом, які перебували у невідповідному технічному стані (підпункт 38.1.1 ("г") пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а відповідач ОСОБА_2 повинен нести перед позивачем відповідальність за неповідомлення останньому про отримане ним відшкодування збитків від винної особи (п.4 ст.26 Закону України «Про страхування»).

З наявних в матеріалах цивільної справи письмових доказів вбачається, що розмір страхового відшкодування, за вирахуванням суми франшизи, сплачене позивачем на користь відповідача ОСОБА_2 складає 21473 грн 18 коп. Також ОСОБА_2 відшкодовані витрати на лікування у сумі 4592 грн.

Оскільки ОСОБА_2 , в рахунок відшкодування збитків за пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль, отримав від винної особи ОСОБА_1 52000 грн 00 коп., тому він не мав право на отримання страхових виплат від страховика у сумі 21473 грн 18 коп., а отже ці кошти повинні бути стягнуті з нього на користь позивача.

В той же час, оскільки з письмової розписки наданої ОСОБА_2 ОСОБА_1 вбачається, що сторони погодили, що кошти у сумі 52000 грн. передаються йому саме в рахунок відшкодування збитків понесених ним від пошкодження автомобіля, тому кошти у сумі 4592 грн 00 коп. сплачені ОСОБА_2 страховиком в рахунок відшкодування йому витрат понесених на лікування повинні бути стягнуті на користь позивача саме з відповідача ОСОБА_1 .

За таких обставин, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1 п. 4, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 23 вересня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія Оранта» 4592,99 грн страхового відшкодування в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 21473 грн 18 коп. страхового відшкодування в порядку регресу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 22 листопада 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

С. Г. Хвостик