Єдиний унікальний номер 235/5039/19 Номер провадження 22-ц/804/2826/19
Донецький апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року

м. Бахмут

Справа № 235/5039/19

Провадження № 22-ц/804/2826/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Біляєвої О. М.,

суддів: Будулуци М. С., Папоян В. В.,

секретар судового засідання - Сергєєва К. О.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - Шкуро Людмила Петрівна ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

представник відповідача - Павлова Олена Олександрівна ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у складі судді Філь О. Є. від 02 вересня 2019 року, ухвалене у м. Покровську Донецької області, дата складення повного судового рішення - 06 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 серпня 1997 року він і ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, який розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 22.08.2013, що набрало законної сили.

У шлюбі народилися діти: ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_6 .

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року з ОСОБА_1 були стягнуті на користь ОСОБА_3 аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення повноліття ОСОБА_5 ; а починаючи з 14 листопада 2016 року - в розмірі ? частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Посилаючись на те, що батько повністю утримує повнолітню дочку ОСОБА_5 , яка продовжує навчання, позивач просив на підставі ст. 192 Сімейного кодексу України зменшити визначений рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року розмір аліментів на ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/8 частки від його заробітку (доходу).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2019 року позов задоволений частково.

Зменшити розмір аліментів, які були стягнуті на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частки від усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Раніше виданий згідно з рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року виконавчий лист відізвати.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що існують підстави для зменшення розміру визначених судом аліментів, оскільки змінився матеріальний стан позивача.

У жовтні 2019 року ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення з підстав порушення судом норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції правильно установив, що після ухвалення рішення про визначення розміру аліментів позивач отримує, крім заробітної плати, пенсію, проте внаслідок неправильної оцінки наданих сторонами доказів дійшов помилкового висновку про зміну матеріального стану платника аліментів і ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти. Факт надання допомоги повнолітній доньці, яка продовжує навчання, не є достатньою підставою для задоволення позову на підставі ст. 192 СК України (ас. 86-90).

04 листопада 2019 року до Донецького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від імені ОСОБА_1 , який не містить підпису заявника та до якого не доданий доказ направлення копії відзиву іншим учасникам справи (ас. 115-119).

У судовому засіданні 19 листопада 2019 року представник ОСОБА_3 - адвокат Павлова О. О. підтримала апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів. 26.11.2019 відповідач та її представник не з`явились, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності (ас. 134-135, 136-137).

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Шкуро Л. П. просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін з тих підстав, що суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень; оцінивши надані учасниками справи докази з додержанням норм процесуального права, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дослідивши зазначені в апеляційній скарзі докази (дублікати квитанцій (ас. 56-60), витяг з карткового рахунку відповідача), колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив, що з 23 серпня 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі, який рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 22 серпня 2013 року розірваний (ас. 8).

Сторони у справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ас. 9, 10).

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на двох доньок в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Після досягнення повноліття старшою дочкою стягнення аліментів проводити в розмірі ? частки від усіх видів заробітку ОСОБА_1 (ас. 12).

Суд також встановив, що на час пред`явлення позову позивач працює, з лютого 2018 року є пенсіонером. Розмір середньої місячної заробітної плати складає 11 453 грн 80 коп., розмір пенсії - 9 185 грн 75 коп., з яких щомісячно утримуються аліменти, а з пенсії також заборгованість за аліментами (ас. 67, 68).

Повнолітня ОСОБА_5 , яка продовжує навчання, утримується батьком, який оплачує вартість навчання, проживання у гуртожитку, поповнює рахунок дочки, що підтверджується відповідними квитанціями (ас. 56-60), поясненнями ОСОБА_5 .

Установивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про зміну матеріального стану платника аліментів, що є підставою для зменшення визначеного за рішенням суду від 18 липня 2014 року розміру аліментів.

Однак суд першої інстанції дійшов такого висновку через порушення норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 51 Конституції України, статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд ураховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України).

Частина друга статті 182 СК України наголошує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В частині першій статті 192 СК України зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні роз`яснення викладені у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Тобто розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Зокрема, значне погіршення матеріального стану батька після ухвалення відповідного рішення може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів зазначив зміну матеріального стану внаслідок утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Вважає, що має право на відшкодування половини понесених витрат на утримання ОСОБА_5 , оскільки відповідач не надає їй допомоги.

Інших підстав для зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, ОСОБА_1 не зазначив.

Як встановлено судом першої інстанції і підтверджується письмовими доказами, після набрання законної сили рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 18 липня 2014 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 платник аліментів продовжує працювати, а з лютого 2018 року є пенсіонером. Розмір його середньої місячної заробітної плати становить 11 453 грн 80 коп., пенсії - 9 185 грн 75 коп.

Ці обставини також визнані ОСОБА_1 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Проте суд попередньої інстанції, правильно встановивши обставини, які свідчать, що позивач має достатнє матеріальне забезпечення, дійшов помилкового висновку, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів.

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При вирішенні спору про зміну аліментів слід керуватися інтересами дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Щодо утримання батьками повнолітніх дітей, які продовжують навчання, то за правилом частини першої статті 199 СК України це є їх обов`язком за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. А тому надання в добровільному порядку матеріальної допомоги повнолітній дочці, яка продовжує навчання, не може бути самостійною і достатньою підставою для задоволення вимог про зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, заявленого на підставі статті 192 СК України.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції приймає доводи апеляційної скарги щодо помилковості висновку суду про зменшення розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, з підстав утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

З огляду на те, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, однак такі підстави не доведені ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку про скасування оскарженого рішення і ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 19.11.2019, постановленою без видалення до нарадчої кімнати, відмовлено у прийнятті та дослідженні поданих ОСОБА_1 доказів про стан здоров`я та доходи його батька, оскільки за приписами частин третьої та шостої статті 369 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на те, що відзив на апеляційну скаргу від імені ОСОБА_1 не містить власноручного підпису заявника, а також до нього не додані докази надсилання (надання) копій відзиву іншим учасникам справи, суд апеляційної інстанції не зазначає у судовому рішенні мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного позивачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Установивши, що суд першої інстанції, ухваливши рішення про часткове задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів, неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції скасовує рішення і ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ( ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Отже, судові витрати з оплати судового збору 1 152 грн 60 коп., понесені ОСОБА_3 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодовуються позивачем ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02 вересня 2019 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати 1 152 грн 60 коп., понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. М. Біляєва

Судді: М. С. Будулуца

В. В. Папоян

Дата складення судового рішення - 26 листопада 2019 року

Суддя-доповідач О. М. Біляєва