Справа № 450/3500/18 Провадження № 2/450/546/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Гук О.П.

з участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третьої особи Пустомитівської міської ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися з позовом до відповідачів, у якому просили усунути їм перешкоди у користуванні земельними ділянками шляхом зобов`язання відповідачів перенести паркани відповідно до правовстановлюючих документів на їхні земельні ділянки.

Мотивували свої позовні вимоги тим, що позивачу ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,2093 га, кадастровий № :01:002:0398 в м. Пустомити Львівської області. Зазначена ділянка межує від точки «А» до точки «Б» з земельною ділянкою ОСОБА_7 , кадастровий номер :01:002:0350, від точки «Б» до точки «В» з земельною ділянкою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кадастровий №:01:002:0311, від точки «В» до точки «Г» з земельною ділянкою ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , якій не присвоювався кадастровий номер, від точки «Г» до точки «Д» з землями міської ради, від точки «Д» до точки «А» з земельною ділянкою ОСОБА_4 , кадастровий № :01:002:0187. ОСОБА_7 належить житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий № :01:002:0350, з якою від точки «А» до точки «Б» межують землі загального користування, від точки «Б» до точки «В» землі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кадастровий № :01:002:0311, від точки «В» до точки «Г» землі ОСОБА_3 , кадастровий № :01:002:0398, від точки «Г» до точки «А» землі ОСОБА_4 , кадастровий № :01:002:0187.

Зазначають, що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом встановлення парканів самовільно захопили частину належних позивачам земельних ділянок. Повідомляють, що технічна документація на земельну ділянку ОСОБА_4 розроблена всупереч встановленим нормам і правилам, оскільки на кадастрових планах відсутнє погодження територіального органу Держгеокадастру (на час виготовлення у 2009 році Держкомзему).

На замовлення позивачів сертифікованим інженером-землевпорядником виконано план території земельних ділянок у АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_4 самовільно захопив частину земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,0037 га та частину земельної ділянки ОСОБА_7 площею 0,0033 га, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 захопили частину земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,0003 га та частину земельної ділянки ОСОБА_7 площею 0,0010 га шляхом встановлення парканів. Вважають таке захоплення незаконним та протиправним, а тому просять позов задовольнити.

Ухвалою судді від 31 жовтня 2018 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її недоліками.

Ухвалою судді від 22 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Протокольною ухвалою від 14 травня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

06 вересня 2019 року від представника позивача ОСОБА_8 А. ОСОБА_9 . до суду надійшло клопотання, у якому він просив виключити зі складу співпозивачів ОСОБА_7 , оскільки вона подарувала житловий будинок АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_3 , а рішенням № 1700 від 25 червня 2019 року Пустомитівська міська рада Пустомитівського району Львівської області передала у власність ОСОБА_3 земельну ділянку, кадастровий № :01:002:0350, яка розташована за вищезгаданою адресою.

06 вересня 2019 року від представника позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про виклик свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_7

06 вересня 2019 року від відповідачів до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, у якому вони просили зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 450/2490/19 за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ОСОБА_3 , Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області, третьої особи ОСОБА_7 про скасування рішення Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області № 1700 від 25 червня 2019 року про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий № :01:002:0350.

Протокольною ухвалою від 09 вересня 2019 року задоволено клопотання представника позивача про виключення ОСОБА_7 зі складу співпозивачів та про допит свідків, ОСОБА_7 виключено зі складу співпозивачів, постановлено провести допит свідків, відмовлено у задоволенні клопотання відповідачів про зупинення провадження у справі.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що ОСОБА_4 будував паркан у 2014 році. Вона казала йому, що цей паркан знаходиться на її земельній ділянці і розміщується не по межі. Однак ОСОБА_4 проігнорував зазначені твердження. У 2009 році він оформив право власності на земельну ділянку. Земельна комісія, яка здійснювала перевірку, повідомила ОСОБА_4 , що його паркан стоїть не на межі.

В судовому засіданні ОСОБА_10 , який відповідно до ст.ст. 74, 226 ЦПК України надав пояснення та повідомив, що є спеціалістом інженером-землевпорядником, інженером-геодезистом. Зазначив, що огорожі між земельними ділянками сторін існували і вони відображені в документації. Вказав, що під час виготовлення технічної документації, межі земельних ділянок (сині лінії) ним взято з публічної кадастрової карти, однак між такими межами виникали проміжки (прогалини), які не входили у територію земельних ділянок учасників справи. Умовні позначки у технічній документації у виді риски з кружечками визначають металеву загорожу, а риски з хрестиками металеву сітку. Обговорюючи вказані обставини на нараді Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області, було вирішено виготовляти технічну документацію на земельні ділянки по фактичним межам. Огорожі між земельними ділянками сторін існували і вони відображені в документації.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представники відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_11 у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, просили у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засідання заперечив проти задоволення позовних вимог, просив у задоволенні таких відмовити.

Третя особа Пустомитівська міська рада Пустомитівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, явку повноважного представника у судове засідання не забезпечила, причини неявки такого не повідомила, однак 16 січня 2019 року представник третьої особи Серняк О.В. подав до суду клопотання, у якому просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацій права власності № 112933519 від 06 лютого 2018 року стверджується, що ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2093, кадастровий № :01:002:0398 у м. Пустомити Львівської області.

Згідно з договором дарування від 07 березня 2019 року ОСОБА_7 подарувала ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,1 га, кадастровий № :01:002:0350.

Рішенням Пустомитівської міської ради Пустомитівського району Львівської області № 1700 від 25 червня 2019 року ОСОБА_3 передана у власність земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий № :01:002:0350, яка розташована на АДРЕСА_1 .

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацій права власності № 17838999 від 08 серпня 2019 року встановлено, що ОСОБА_3 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,1 га, кадастровий № :01:002:0350 у м. Пустомити Львівської області.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його користуванні.

Згідно зі ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 13 ЦК України при здійсненні свої прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б порушити прав інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Предметом доказування у даній справі є розмір та конфігурація належних позивачу земельних ділянок до та після встановлення парканів.

На підтвердження позовних вимог позивач покликається на виконаний сертифікованим інженером-землевпорядником ОСОБА_10 план території земельної ділянки по АДРЕСА_1 , на якому нанесені межі земельних ділянок сторін та вказано, де проходить паркан.

З цього приводу суд зазначає, що план території земельних ділянок не може бути належним доказом з огляду на предмет доказування та у зв`язку з його недоліками. Так, вказаний план не містить посилання на масштаб виконання такого, кадастрові номери ділянок, дату його складення тощо. Крім того інженер-землевпорядник, який виготовив цей план, не є експертом у даній сфері, не повідомлявся про кримінальну відповідальність. З врахуванням викладеного вищезгаданий план є сумнівним.

Додатково слід зазначити, що суд не володіє спеціальними знаннями для дослідження плану території земельної ділянки щоб встановити обставини справи.

За ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 72 ЦПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи

Так, належним доказом, яким можливо обґрунтовувати заявлені позивачем позовні вимоги, може бути висновок експерта, який відповідно до законодавства повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

За ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Таким чином, суд з висновку експерти міг би встановити наявність або відсутність обставин, на які посилається позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Однак, позивач не скористався своїм правом на проведення експертизи.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що огорожа між ділянкою ОСОБА_4 і ділянками ОСОБА_3 існує понад 50 років, зазначений паркан належав родині ОСОБА_12 , а огорожу зі сторони земельної ділянки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 встановлював ще давно дідо відповідача ОСОБА_5 .

Згідно з ч. 4 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» у разі, якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо), межові знаки можуть не встановлюватися.

Огорожі між земельними ділянками сторін визначені як межові знаки у технічній документації на земельні ділянки відповідачів.

Як вбачається з ст.ст. 116, 118 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність відбувається у випадку приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 116, 118, 152 ЗК України, ст.ст. 13, 321 ЦК України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій», суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області 29.09.2005 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 виданий відділенням по району Бірюльово Восточного ВУФМС Росії по м.Москва в ЮАО 19.02.2008 р., код підрозділу 770-029.

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 12.07.1999 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Третя особа: Пустомитівська міська рада, місцезнаходження 81100, Львівська область, м.Пустомити, вул.Грушевського, 60, .

Повний текст рішення виготовлено 22.11.2019 року.

Суддя Мусієвський В.Є.