Ухвала

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 758/15310/19

провадження № 61-20229ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року

та ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_2 до

ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року

відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року відмовлено.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 ,

в якій заявник просить скасувати ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду

від 31 жовтня 2019 року і направити справу за територіальною підсудністю

до Святошинського районного суду міста Києва, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у частині оскарження ухвали Подільського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані

у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 ЦПК України, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Ухвала суду першої інстанції оскарженню у касаційному порядку

не підлягає у відповідності до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, оскільки вона не була предметом апеляційного перегляду суду апеляційної інстанції.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 оскаржує також ухвалу Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження

у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву

про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано заявнику строк

на усунення недоліків (подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції з наведенням поважних причин його пропуску, приведення апеляційної скарги у відповідність

до статті 356 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції встановив, що у заяві від 29 жовтня 2019 року про поновлення строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 посилався на те, що строк на апеляційне оскарження обумовлено тим, що копію ухвали суду першої інстанції отримала третя особа, а також те, що він тривалий час був відсутній у місті Києві, оскільки перебував у відрядженні, копія ухвали отримана ним через три місяці з моменту надсилання. Інших доводів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суду заявником не наведено.

Постановляючи 31 жовтня 2019 року ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заявник особисто отримав ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі 24 квітня 2019 року, 10 травня 2019 року подав відзив на позовну заяву, а 17 липня 2019 року був присутній у судовому засіданні, проте з апеляційною скаргою звернувся лише 30 вересня 2019 року. Зазначене свідчить про те, що заявник пропустив процесуальний строк за відсутності об`єктивних перешкод.

У зв`язку із тим, що заявником не доведено наявності поважних причин недотримання процесуального строку, які б могли слугувати підставою

для його поновлення, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, правильно застосувавши положення пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права

є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування

чи тлумачення.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права

не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1

у частині оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 2 частини першої статті 389, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 05 лютого 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду

від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович