Ухвала

22 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 309/3784/17

провадження № 61-47213св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 18 вересня 2018 року у складі колегії суддів: Бисаги Т. Ю., Фазикош Г. В., Собослоя Г. Г. ,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішень судів

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що вона із 11 липня 2016 року працювала у ФОП ОСОБА_2 на посаді адміністратора готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1», який розташований на АДРЕСА_1 . Посадовий оклад їй визначено у розмірі мінімальної заробітної плати на відповідний період.

Наказом від 07 листопада 2017 року № 4/2-к її звільнено з роботи за власним бажанням, тобто на підставі статті 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Своє звільнення позивач вважає незаконним, оскільки наміру та бажання звільнятися з роботи за власним бажанням вона не мала та відповідної заяви не подавала. 30 листопада 2017 року їй вручено трудову книжку, проте копію наказу про звільнення до її відома не доведено і з таким наказом вона не ознайомлювалася. Її підпис на наказі про звільнення відсутній, як і відсутня сама заява про звільнення. Відповідач звільнила її без законних на те підстав, а тому зобов`язана поновити на попередній роботі.

Крім того, у порушення вимог чинного законодавства, після її звільнення відповідачем не проведено із нею розрахунку та не виплачено заборговану їй заробітну плату. За весь час перебування у трудових обов`язках із відповідачем їй не виплачувалася заробітна плата. На момент звільнення заборгованість із заробітної плати становить 40 850,00 грн, із яких за 2016 рік - 8 850,00 грн, за 10 місяців 2017 року - 32 000,00 грн. Причини невиплати заробітної плати їй невідомі.

Із урахуванням наведених обставин, позивач просила суд поновити її на роботі на попередній посаді адміністратора готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1», стягнути із відповідача заборгованість із заробітної плати у сумі 40 850,00 грн та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй середньомісячну заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на попередній посаді адміністратора готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1».Стягнуто із ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 5 600,00 грн. Стягнуто із ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 34 020,15 грн, з якої не підлягають утриманню прибутковий податок та інші обов`язкові платежі, у тому числі утримання до пенсійного фонду. Рішення у частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді адміністратора готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» допущено до негайного виконання. Рішення у частині стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у сумі 34 020,15 грн та середнього заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 5 600,00 грн допущено до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звільнення позивача відбулося із порушенням вимог законодавства про працю, а тому порушене права останньої підлягає захисту шляхом поновлення її на попередній роботі. Наявні у матеріалах справи фінансові документи та звітність ФОП ОСОБА_2 не є беззаперечними доказами факту отримання позивачем заробітної плати. Зазначені письмові докази лише достовірно підтверджують, що заробітна плата позивачу нараховувалася і з неї утримано податки та загальнообов`язкові платежі, проте вони не стверджують, що після цих відрахувань позивачем отримано належну до виплати заробітну плату. Таким чином відповідач зобов`язана виплати позивачу нараховану, але невиплачену заробітну плату, а також середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 18 вересня 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена. Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 21 лютого 2018 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що звільнення позивача відбулося із дотриманням вимог чинного законодавства про працю, внаслідок чого відсутні підстави для її поновлення на роботі. Запис у трудовій книжці позивача про те, що дата закінчення трудових відносин є 17 листопада 2017 року та підстава для припинення трудових відносин - стаття 38 КЗпП України, є помилковим, оскільки наказ прийнято 07 листопада 2017 року, фактично у вказаний день трудові відносини між сторонами припинені, підставою припинення трудових відносин відповідно до наказу від 07 листопада 2017 року № 4/2-к, який є дійсним, законним та нескасованим, є пункт 4 статті 40 КЗпП України. Факт нарахування, а отже і виплати заробітної плати позивачу підтверджується відновленими бухгалтером фінансовими документами від 29 листопада 2017 року, які долучено до матеріалів справи, без підпису позивача, оскільки остання не працює із 07 листопада 2017 року.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У листопаді 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 18 вересня 2018 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неповно з`ясував усі обставини справи, не оцінив належним чином надані відповідачем докази, які є сфальсифіковані з метою уникнення відповідальності за незаконне звільнення позивача.

У лютому 2019 року від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , у яких заявник просить відхилити вказану касаційну скаргу та залишити без змін рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 листопада 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу та надано строк на подання відзиву на касаційну скаргу.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Справу за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 18 вересня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 04 грудня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

Г. І. Усик