КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Шахова О.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, постановленого суддею Бондаренко О.В. 09 липня 2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування в особі Фурсівської сільської об`єднаної територіальної громади, про визначення місця проживання дітей,

У С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року позивач ОСОБА_4 , яка змінила прізвище на ОСОБА_5 у зв`язку із реєстрацією шлюбу 15 листопада 2019 року у Білоцерківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області , актовий запис № 1601 , звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Фурсівської сільської об`єднаної територіальної громади, про визначення місця проживання дітей.

На обґрунтування позовних вимог вказувала, що 14.01.2016 між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований в Хорсенській комуні, місто Хорсенс, Королівство Данії. В шлюбі у подружжя народилося двоє дочок: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що перебуваючи у шлюбі, подружжя проживало разом із дітьми в Королівстві Данії. Проте, спільне сімейне життя не склалось, у зв?язку із чим, після припинення шлюбних відносин, позивач ОСОБА_4 разом із дітьми повернулася до місяця проживання батьків в Україну.

Зазначала, що з грудня 2017 року вони з відповідачем не можуть досягти домовленостей щодо здійснення батьківських прав та обов?язків, щодо визначення місця проживання малолітніх дітей.

Позивач неодноразово пропонувала відповідачу укласти відповідний договір, проте, у відповідача категорична позиція щодо проживання малолітніх дітей разом із ним, у Королівстві Данії, де він має робочу візу та посвідку на тимчасове проживання до серпня 2019 року. Враховуючи те, що дітям всього 1 рік і 2 місяці та вони не можуть бути відірвані від матері та залишені без її піклування, а найголовніше, це суперечить природнім потребам дітей, тому просила визначити місце проживання дітей саме з нею.

Вказувала, що 14.11.2018 ОСОБА_4 отримала лист від Державного управління Королівства Данії про те, що оскільки між сторонами не врегульовано питання здійснення батьківських прав, виконання обов?язків та визначення місця проживання дітей, Державна адміністрація, за запитом відповідача, змушена звертатися до суду для отримання тимчасового рішення про повернення дітей до Королівства Данії та визначення місця проживання дітей разом із батьком, у зв?язку із їх викраденням. Таким чином, не врегулювання питання визначення місця проживання дітей разом із матір?ю на території України може призвести до порушення основоположних прав малолітніх дітей та їх матері, а також незаконному вивезенню їх за межі України.

Крім того зазначала, що до припинення фактичних шлюбних відносин відповідач не в повній мірі цікавився дітьми, не сприяв достатньому та всебічному розвитку дітей, не здійснював догляд та лікування у разі потреби, не здійснював матеріального утримання, тощо. За період спільного їх проживання з дітьми в Данії, основним джерелом існування дітей та її була соціальна допомога від держави для дітей та матеріальна допомога від її батьків, які проживають в Україні. За період проживання в Данії відповідач постійно здійснював моральне та фінансове насильство над позивачем та їх дітьми, не надавав кошти для придбання продуктів харчування.

Діти щоденно потребують особливого догляду та уваги, оскільки народилися на 30-му тижні вагітності з малою масою тіла, а відповідач в свою чергу, не може забезпечити такий цілодобовий догляд за дітьми через постійну зайнятість на роботі та особистими справами, що виключає можливість визначення місця проживання дітей з батьком.

За таких обставин, просила визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженок міста Орхус Королівства Данії, громадянок України, разом із матір?ю ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені нею судові витрати за сплату судового збору в розмірі 704,80 грн, професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн та послуги перекладача в розмірі 2 707,50 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє позовних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування в особі Фурсівської сільської об`єднаної територіальної громади, про визначення місця проживання дітей задоволено.

Визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір'ю ОСОБА_12 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 7412, 30 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевий суд не врахував того, що відносно ОСОБА_4 в Королівстві Данія порушено кримінальну справу за незаконне, без дозволу батька, вивезення дітей за межі країни їх постійного проживання. Однак, Суд не врахував дану обставину як таку, що негативно характеризує позивача і спричинює шкоду як здоров`ю, правам та інтересам дітей, так і правам апелянта.

Зазначає, що місцевим судом не досліджено обставини, на підставі яких апелянт не мав потреби у заявленні зустрічного позову в даній справі щодо визначення місця проживання дітей з ним, не врахував надані письмові докази, а саме рішення органу опіки Королівства Данія про встановлення за ним переважного права опіки над дітьми до постановлення остаточного рішення у справі про визначення місця проживання дітей, яке було ініційовано Міністерством у справах дітей Королівства Данія в його інтересах.

Крім того, вказує, що зважаючи на протиправні дії позивача по відношенню як до дітей, так і до апелянта, які полягають в незаконному утриманні дітей, які мають визначене місце проживання в Королівстві Данія, компетентним органом з питань захисту прав дітей Королівства Данія було прийнято рішення від 29.11.2018 про визначення батька опікуном дітей до постановлення остаточного рішення суду щодо постійного опікунства, про що, за інформацією, отриманою від вказаного органу, було повідомлено Позивача. Усе вищевказане було підтверджено відповідним рішенням органу опіки Королівства Данія, яке міститься в матеріалах справи.

Зазначає, що апелянт, як уповноважений здійснювати опіку над дітьми визначає місце проживання дітей в Королівстві Данія, де вони проживали від народження і до кінця вересня 2018 року та місце проживання яких зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 (копії доказів буде надано після їх витребування з компетентного органу Королівства Данія, перекладу та підготовки додаткових пояснень).

Судом не було досліджено обставини щодо наявного у Позивача доходу. Як в процесуальних документах, так і усно, в процесі судових засідань, зокрема, що позивач з 2016 року не працює, увесь час спільного проживання в Королівстві Данія до народження дітей та після перебувала на повному утриманні апелянта, що останній підтвердив, зокрема, виписками з власного рахунку, в яких відображено рух значних коштів з рахунку апелянта на рахунок позивача за останні два роки. При цьому Апелянт особисто здійснював оплату всіх побутових витрат.

Суд не встановив обставини щодо права власності на будинок, в якому проживає позивач разом із дітьми з 05 лютого 2019 року. Позивачем надано роздруківки з даними про власника будинку, проте не надано належних доказів щодо особи власника, а саме документів, що посвідчують особу чи ідентифікаційний номер. Таким чином встановити, що саме власник будинку є батьком Позивача неможливо.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу із підстав, що викладені в ній та просив її задовольнити.

Представник позивача та позивач просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, місцевий суд виходив із того, що визначення місця проживання дітей разом із матір?ю буде відповідати найкращим інтересам дітей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов?язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов?язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п?ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Частинами 1 та 2 ст. 161 СК України визначено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов?язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ч.ч. 4-6 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов?язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв?язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом установлено, що 14.01.2016 між громадянином України ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_4 був укладений шлюб, зареєстрований у Хорсенській ратуші, місто Хорсенс, Королівство Данії, актовий запис за №2791.

В шлюбі у подружжя народилося двоє доньок: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом установлено, що сторони не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти.

Згідно із відомостей про народження дитини, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася ОСОБА_14 , Муніципалітет, ОСОБА_15 , мати - ОСОБА_16 , батько - ОСОБА_17 (Том ІІ а.с.44-45).

Як убачається із довідки Посольства України в Королівстві Данія від 14.02.2018 №61218/19-532/2-40 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України (Том І а.с.17).

16.03.2018 ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був виданий паспорт Серії НОМЕР_1 , громадянина України для виїзду за кордон є власністю України, строк дії 16.03.2022 (Том ІІ а.с.113).

Згідно до відомостей про народження дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася ОСОБА_14 , Муніципалітет, ОСОБА_15 , мати - ОСОБА_16 , батько - ОСОБА_19 (Том ІІ а.с.53-54).

Як убачається із довідки Посольства України в Королівстві Данія від 14.02.2018 №61218/19-532/2-41 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована громадянкою України (а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був виданий паспорт Серії НОМЕР_2 , громадянина України для виїзду за кордон є власністю України, строк дії 16.03.2022 (Том ІІ а.с.110).

З копії віз на право тимчасового проживання на території Данії убачається, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , громадянки України, мали право на тимчасове проживання на території Данії до 09.08.2019 (Том І а.с.128).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.03.2019 шлюб, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14.01.2016 у Хорсенській ратуші, м. Хорсенс, Королівство Данії, актовий запис № 2791, розірвано (Том ІІ а.с.114-118).

Як убачається із посвідки Королівства ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надано дозвіл на працевлаштування, в якості відповідального за процес годування худоби до «Клаус Георг Вільям Вісе Софіелунд» (Том ІІ а.с.14-15).

10.07.2017 між роботодавцем ОСОБА_22 та працівником ОСОБА_23 був укладений трудовий договір, згідно якого ОСОБА_19 був прийнятий на посаду менеджера на Свиноферму тічних та вагітних маток (Том ІІ а.с.17-18, 19-20).

01.08.2017 між ОСОБА_22 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди приміщення з метою проживання, згідно якого ОСОБА_22 здав в оренду ОСОБА_2 трьохкімнатну квартиру, яка розташована за адресою АДРЕСА_3 (Том ІІ а.с.39-41).

Із зарплатної відомості ОСОБА_2 убачається, що заробітна плата за жовтень 2018 року складала 17 488,35 крон; за листопад 2018 року - 16 505,15 крон; за грудень 2018 року - 17 488,35 крон. (Том ІІ а.с.23-30).

Із розрахунку авансових податкових платежів убачається, що ОСОБА_2 сплачував податки до податкової адміністрації Королівства Данії (Том ІІ а.с.31-34).

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_2 закінчив у 2005 році Білоцерківський державний аграрний університет і отримав базову вищу освіту за напрямом підготовка «Екологія» та здобув кваліфікацію бакалавра з екології та 26.07.2005 отримав диплом (Том ІІ а.с.4).

З характеристики ОСОБА_2 убачається, що відповідач є найманим працівником в «Софіелунд» в якості відповідального за процес годування худоби. ОСОБА_2 є надзвичайно приємною в спілкуванні людиною, під час роботи він веселий та розсудливий та завжди напоготові прийти на допомогу в стресових ситуаціях. Що стосується його суспільної поведінки та людських якостей, то вони знаходяться на значно вищому рівні, ніж у середньостатистичного працівника. ОСОБА_2 - турботливий батько та чоловік, він завжди жертвує своїми особистими потребами заради того, щоб забезпечити дітям найкращі можливі умови. Він в повній мірі справляється з обов?язками батька. Він взяв на себе обов?язок забезпечення дітей та їх матері, під час відсутності у неї роботи. З цієї причини він прийняв на себе усі видатки, що пов?язані з сімейним життям.

Як убачається із висновку, наданого начальником виробництва ферми «Софіелунд», який також є сусідом ОСОБА_2 , що основну частину свого вільного часу ОСОБА_2 проводив разом з дружиною та дітьми та завжди жертвував своїми особистими потребами заради благополуччя дітей. Оскільки вони мешкають неподалік один від одного, він також став свідком в той день (21 вересня 2018 року), коли ОСОБА_4 взяла дітей з собою до України без згоди батька.

29.11.2018 Відділом з питань батьківства та спільного проведення часу з дітьми Державної адміністрації Королівства Данії по справі №2018-76163 ухвалено рішення про надання ОСОБА_24 права на опікунство над ОСОБА_25 та ОСОБА_26 на час розгляду справи про призначення права на батьківство (Том ІІ а.с.80-86).

Судом установлено, що 06.12.2018 ОСОБА_2 звернувся в Поліцейський округ Південно - східної Ютландії із заявою про ухилення від обов?язків по забезпеченню дітей, яке скоєно 01.12.2018 року в 00.00 год. за адресою Софіелундвей, 1, Гьєсінг, 8660, Скандеборг, що підтверджується копією журналу: 3700-72151-00006-1 (Том ІІ а.с.77-78).

Згідно із довідки Поліцейського округу Південно - східної Ютландії від 14.12.2018, офіційна адреса Карін та Тіни Брикси співпадає з адресою, що має їх батько ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 (Том ІІ а.с.47).

Згідно із довідки Поліцейського округу Південно - східної Ютландії від 14.12.2018, офіційна адреса ОСОБА_4 співпадала з адресою, що має ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 (Том ІІ а.с.50).

Як убачається з інформаційної довідки Поліцейського округу Південно - східної Ютландії, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була заарештована 17.12.2018 у справі Данії щодо викрадення дітей. Номер справи: 3700-72151-00006-18 та 18.12.2018 її було звільнено судом міста Хорсенс (Том ІІ а.с.72-74).

З виписки із записів книги судових справ (протоколів) Суду у Хорсенсі від 18.12.2018, убачається, що суд вважає, що не було доведено, що виїзд 21.09.2018 мав відбутися без згоди ОСОБА_2 , тому немає підстав підозрювати, згідно параграфу 215 розділу 2 Кримінального кодексу щодо порушень. Виходить, що переговори щодо примирення сторін, які ОСОБА_2 після рішення від 29.11.2018 запропонував ОСОБА_4 , також містять погодження про повноцінну батьківську опіку над дітьми. У даній справі суд розглядає справу про опіку за невиконаним рішенням як у Данії, так і в Україні, які також вважають себе компетентними. Посольство України по електронній пошті від 18.12.2018 заявило, що досягнуто врегулювання розлучення в Україні, де ОСОБА_2 не вимагає опіки над дітьми. Після загальної оцінки суд вважає, що передбачене забезпечення досудового ув?язнення буде непропорційним унаслідок порушення відносин з обвинуваченою. Таким чином, утримання під вартою не може бути впроваджено (Том І а.с.136-138).

Судом установлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянкою України, до 08.08.2017 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , а з 05.02.2019 зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 (Том І а.с.105).

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №091-Т/18 убачається, що житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт виготовлений станом на 07.12.2018, замовник ОСОБА_27 (Том І а.с.117-120).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності убачається, що 13.12.2018 заявник ОСОБА_27 звернувся із заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок загальною площею 157,9 кв.м., житлова площа 82,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів, серія та номер:414, виданий 11.12.2018, видавник: виконавчий комітет Фурсівської сільської ради; технічний паспорт, серія та номер: 091-Т/ 18 , виданий 07.12.2018, декларація про готовність об?єкта до експлуатації, серія та номер: КС17 , виданий 28.05.2014, видавник: Департамент Державної архітектурно - будівельної інспекції у Київській області (Том І а.с.116).

24.01.2018 комісією Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, в складі начальника відділу соціального захисту населення ОСОБА_28 . та завідуючою сектором охорони здоров?я Афанасьєвою А.І., було складено Акт №14/02-33 про обстеження матеріально - побутових умов проживання, з якого вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у складі сім?ї: власник - ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дружина власника - ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , донька - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Комісія встановила, що сім?я проживає без реєстрації в приватному будинку загальною площею 157,9 кв.м., з них житлової 82,4 кв.м. В наявності електро - та газопостачання, водогін, каналізація. В дітей окрема кімната, місце для ігор та розвитку. Дотримано всі санітарно - гігієнічні норми. Діти забезпечені всім необхідним (Том І а.с.102).

28.11.2018 ОСОБА_4 , як законний представник ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підписала Декларацію №0001-50Е1-5Н00 та Декларацію №0001-РРА1-5Н00 з сімейним лікарем ОСОБА_31 , що надає первинну медичну допомогу (Том І а.с.122, 123).

Згідно із довідки ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» від 29.01.2019 мати ОСОБА_9 , зверталася за консультацією з приводу затримки моторного розвитку, пов?язаної з недоношеністю, у зв?язку із чим було надано рекомендації щодо лікування (Том І а.с.124).

Згідно із довідки ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» від 29.01.2019 мати ОСОБА_8 зверталася за консультацією з приводу затримки моторного розвитку зумовленої недоношеністю, у зв?язку із чим було надано рекомендації щодо лікування (Том І а.с.124).

Згідно консультативних висновків лікаря ортопеда - травматолога від 26.12.2018 ОСОБА_7 та ОСОБА_32 проходили огляд у лікаря ортопеда - травматолога (Том І а.с.125).

Згідно з довідками від 26.12.2018 ОСОБА_7 та ОСОБА_32 проходили обстеження електрокардіографії та обстеження у лікаря нефролога (Том І а.с.126,127).

Згідно довідки серії ААА №0493879 Міністерства внутрішніх справ України, за обліками МВС громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Біла Церква, Київської області на території України станом на 27.11.2018 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (Том І а.с.129).

З відповіді на запит №2018/29 від 16.11.2018 Комунального некомерційного підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківської міської лікарні №4» вбачається, що гр. ОСОБА_4 під наглядом лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, за медичною допомогою не зверталася, у період з 01.01.2015 по теперішній час на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні та денному стаціонарі не перебувала (Том І а.с.130).

ОСОБА_4 закінчила Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова у 2017 році та здобула кваліфікацію: ступінь вищої освіти спеціаліст спеціальність «Фармація» професійна кваліфікація провізор та 13.02.2017 року отримала диплом спеціаліста (Том І а.с.131).

14.02.2018 року ОСОБА_4 отримала сертифікат № 11424 провізора спеціаліста (Том І а.с.132).

15.03.2019 ОСОБА_2 звернувся із заявою до начальника Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області підполковника поліції Мельниченко Г.В. про незаконне, без його дозволу утримання ОСОБА_4 його неповнолітніх дітей (Том ІІ а.с.93-96).

19.03.2019 ОСОБА_2 звернувся із заявою до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, про порушення його батьківських прав та прав дітей його дружиною ОСОБА_4 , згідно якої просив допомоги у врегулюванні питань, пов?язаних з незаконним утримуванням без його дозволу як батька малолітніх дітей їх матір?ю, поновлення доступу до дітей, який свідомо обмежується (Том І а.с.98-102).

Як вбачається із виписки з фінансової установи ОСОБА_2 перераховував кошти ОСОБА_4 (Том І а.с.63-69).

Як убачається із витягу з рішення №6 Опікунської ради Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області від 05.02.2019, Опікунською радою при Фурсівській сільській раді встановлено, що двоє малолітніх дітей проживають разом із матір?ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 в повному обсязі виконує материнські обов?язки, займається вихованням, лікуванням малолітніх дітей. Діти забезпечені всім необхідним для виховання, навчання та розвитку, тому вважають за доцільне визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір?ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . (Том І а.с.179).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей разом із матір?ю.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач створив та має більш сприятливі умови і можливості забезпечити належне медичне обслуговування дітей, її фізичний, духовний та моральних розвиток, а також відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов?язків.

Сторони по справі однаково намагаються забезпечити належні умови для виховання та розвитку спільних дітей. При вирішенні позовних вимог про визначення місця проживання малолітніх дітей, суд виходить виключно з інтересів дітей.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на необґрунтованість висновків органу опіки та піклування.

Судом встановлено і це не спростовано відповідачем, що позивач проживає з дітьми, займається їх вихованням та розвитком, піклується про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток.

Крім того, доводи апеляційної скарги про те, що позивач з 2016 року не працює, а утримання дітей та дружини повністю лежить на відповідачі, колегія суддів не приймає, оскільки, позивач ОСОБА_4 на даний час перебуває у відпустці по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що діти мають проживати з батьком, так як в Королівстві Данії створені більш сприятливі умови для їх проживання та розвитку, оскільки з матеріалів справи слідує, що відповідач перебуває в країні Данії, де має робочу візу та посвідку на тимчасове проживання до 2019 року, виконуючи роботу за трудовим контрактом. Відповідач ОСОБА_2 є громадянином України, а у Королівстві Данії перебуває тимчасово. Крім того, судом встановлено, що відповідач, перебуваючи закордоном, не має там власного житла, а проживає в орендованій квартирі.

За таких обставин, місцевий суд вірно встановив, що на даний час проживання малолітніх дітей з матір?ю, які фактично проживають з нею, буде відповідати їх інтересам, оскільки діти з урахуванням їх віку та стану здоров`я, потребують постійного догляду та турботи у зв?язку із фізіологічними особливостями, а також, це позитивно сприятиме їх розвитку, як психологічному так і фізичному.

Відповідно до ст.. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач ОСОБА_2 , заперечуючи проти позовних вимог, не надав суду доказів того, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_33 повинно бути відмовлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :