Справа № 520/661/18
Провадження № 2/520/926/19
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Кириковій О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою
третя особа Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський»,
про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
заподіяної залиттям квартири,
Позивач ОСОБА_1 18 січня 2018 року звернувся до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири, в якій позивач просить суд:
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. У вересні 2017 року на час його відсутності вдома, сталось залиття належної йому на праві власності квартири, на підтвердження чого працівниками КП ЖКС «Вузівський було складено відповідний акт від 05.09.2017 року, в якому також зазначено, що причини залиття квартири встановити неможливо, з підстав того, що ОСОБА_2 не надано працівникам доступ до квартири АДРЕСА_2.
На підставі викладеного позивач вважає, що з вини відповідача йому завдано матеріальну шкоду у вказаному розмірі. Крім того, позивач також посилається на те, що у звязку з залиттям належної йому квартири, він зазнав моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 3000 гривень 00 копійок.
З урахуванням викладених підстав позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В.
Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 02.02.2018 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження по справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 травня 2018 року клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі задоволено. Призначено по цивільній справі №520/661/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Судової незалежної експертизи України, на час проведення якої провадження по справі зупинено.
31 серпня 2018 року з вказаної експертної установи надійшли до суду матеріали цивільної справи №520/661/18 разом з повідомленням №СЕ-2514-1-1003.18 від 28 серпня 2018 року про неможливість надання висновку експерта у звязку з не забезпечення експерту доступу до обєктів дослідження, які були передані головуючому по справі, після виходу з основної щорічної відпустки, а саме 03 вересня 2018 року.
Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 03.09.2018 року поновлено провадження у справі та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.
На підставі викладеного позивач вважає, що з вини відповідача йому додатково до вже заявлених вимог, завдано матеріальну шкоду у вказаному розмірі. Крім того, позивач також посилається на те, що у звязку з повторним залиттям належної йому квартири, він зазнав моральної шкоди, яку він оцінює в загальному розмірі - 6000 гривень 00 копійок.
На підставі викладеного, позивач був вимушений збільшити розмір заявлених по справі вимог.
04.12.2018 року судом було ухвалено прийняти вказану заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду.
27.12.2018 року судом було ухвалено закінчити проведення підготовчого судового засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
В судове засідання призначене на 09.01.2019 року позивач по справі ОСОБА_1 не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак 09.01.2019 року представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, у разі неявки відповідача до судового засідання провести розгляд справи в заочному порядку.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник третьої особи Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський» у судове засідання призначене на 09 січня 2019 року не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не зявилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлялась належним чином, що підтверджується поштовими конвертами разом з рекомендованими повідомленнями повернутими до суду без вручення за закінченням терміну зберігання наявними в матеріалах справи, про причини поважності неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сімї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області (а.с.26), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 08 квітня 2014 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, та саме за цією адресою судом надсилалась судова кореспонденція рекомендованим листом з повідомленням на імя ОСОБА_2
У звязку з чим, судом встановлено, що ОСОБА_2 повторно не зявилась в судове засідання, про дату, час і місце проведення яких повідомлялась належним чином, не повідомивши суд про причини неявки, не надавши до суду відзив на позовну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
Враховуюче вищевикладене, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою представника позивача, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3, на підставі договору про будівництво житла №03/31 від 01.12.1999 року.
ОСОБА_2 є власником квартири №16, яка розташована в будинку №41, корпус 3 по вулиці Олександра Невського в місті Одесі, над квартирою позивача.
Належність відповідачеві вказаної квартири на праві власності підтверджується довідкою КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради за №500257.72.18 від 12.12.2018 року.
05 вересня 2017 року комісією працівників КП «ЖКС «Вузівський» було складено акт, яким засвідчено, що при обстеженні квартири №13 по вулиці Олександра Невського в місті Одесі, а саме в приміщенні зали на стені виявлені плями коричневого кольору, площею 0,04 кв.м., на стелі тріщини штукатурки, шару 2,3 м.п., і вздовж тріщини вбачаються темні відтінки.
У вказаному акті зазначено, що причину виникнення плям і тріщин на стінах встановити не вбачається можливим, оскільки працівникам КП «ЖКС «Вузівський» не надано доступ до квартири АДРЕСА_4, з боку ОСОБА_2
04 січня 2018 року КП «ЖКС «Вузівський» направило лист на запит ОСОБА_1 за вих. №М-1838/2, яким повідомило останнього, що робітниками ділянки №1 КП «ЖКС «Вузівський» 05.09.2017 року був складений акт обстеження його квартири, який був наданий йому комунальним підприємством так і районною адміністрацією. На час складання акту комунальне підприємство «ЖКС «Вузівський» не мало можливості отримати доступ до квартири №16, основним квартиронаймачем (власником) якої є ОСОБА_2, для остаточного встановлення причин затоплення квартири ОСОБА_1 У звязку з чим, ОСОБА_1 повідомлено, що КП «ЖКС «Вузівський» не мав підстав складати акт із зазначенням винуватця без встановлення причин затоплення квартири. Крім того проінформовано ОСОБА_1, що всі спірні питання з цієї причини вирішуються шляхом переговорів між учасниками спору або в судовому порядку.
Вартість витрат на проведення вказаної оцінки розміру завданих збитків становить 2673,00 грн., що підтверджується рахунком від 05.10.2017 року та квитанцією №1271ВВ1В90 від 05.10.2017 року про його сплату у вказаному розмірі (а.с.8,9).
Судом також встановлено, що 03 вересня 2018 року працівниками КП «ЖКС «Вузівський» знов складено акт про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання), яким засвідчено, що 05 серпня 2018 року в будинку №41/3 по вулиці Олександра Невського в місті Одесі, у квартирі №13 сталось залиття, внаслідок чого залито коридор, стеля площею 2 кв.м., підлога, паркет здувся, площею 10 кв.м., внаслідок халатного відношення до сантехнічного обладнання власником квартири АДРЕСА_2.
У вказаному акті також засвідчено, що власник квартири №16 ОСОБА_2 була присутня під час складання акту, однак від його підпису відмовилась.
З метою встановлення причино-наслідкового звязку між виною відповідача та залиття, яке мало місце 05.09.2017 року, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 травня 2018 року клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи по справі задоволено. Призначено по цивільній справі №520/661/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Судової незалежної експертизи України, на вирішення яких поставлено наступне питання:
1. Встановити (визначити) причинну залиття квартири АДРЕСА_3, що мало місце у вересні 2017 року, факт якого засвідчений в акті КП «ЖКС «Вузівський» від 05 вересня 2017 року (а.с.3).
31 серпня 2018 року з вказаної експертної установи надійшли до суду матеріали цивільної справи №520/661/18 разом з повідомленням №СЕ-2514-1-1003.18 від 28 серпня 2018 року про неможливість надання висновку експерта, у звязку з не забезпечення експерту доступу до обєктів дослідження, які були передані головуючому по справі, після виходу з основної щорічної відпустки, а саме 03 вересня 2018 року.
У вказаному повідомленні зазначено, що 24 липня 2018 року експертом було здійснено виїзд за адресою: м. Одеса, вул. Олександра Невського, 41/3, для проведення обстеження квартири №13 та вище розташованої квартири №16. Однак, доступ до квартири №16 за вказаною адресою експерту забезпечений не був.
У звязку з чим, 28 серпня 2018 року експертом повторно був здійснений виїзд за адресою: м. Одеса, вул. Олександра Невського, 41/3, для проведення обстеження квартири №13 та вище розташованої квартири №16. Однак, доступ до квартири №16 за вказаною адресою експерту повторно забезпечений не був.
Одночасно судом встановлено, що ОСОБА_1 було здійснено сплату за проведення зазначеної експертизи в сумі 3000 гривень, що підтверджується квитанцією №36 від 27.06.2018 року (а.с.102), про що також зазначено експертом у письмовому повідомленні №СЕ-2514-1-1003.18 від 28 серпня 2018 року.
Так, суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами зокрема - висновками експертів.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.
Згідно з ч.1 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для зясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач доклав можливих зусиль для доведення причино-наслідкового звязку між виною відповідача та залиття належної йому на праві власності квартири, однак відповідачка від проходження експертизи, яка могла б підтвердити чи спростувати доводи позивача, ухилилась та доводи позивача про те, що дійсно залиття належної ОСОБА_1 квартири, про що зазначено в актах КП «ЖКС «Вузівський» від 05.09.2017 року та від 03.09.2018 року, відбулись з її вини, не спростувала.
Будь-яких доказів, які б доводили безпідставність вимог позивача, відповідачкою не подано.
Відповідно до ст.109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Враховуючи вищевказані обставини, судом відповідно до положень ст.109 ЦПК України застосуються наслідки ухилення відповідачки від участі в експертизі та визнається факт, яким є факт встановлення вини ОСОБА_2 у залитті належної ОСОБА_1 квартири, про що зазначено в актах КП «ЖКС «Вузівський» від 05.09.2017 року та від 03.09.2018 року, для з'ясування якого була призначена експертиза.
Крім того, з метою відновлення свого порушеного права позивач ОСОБА_1 поніс витрати, пов'язані з складанням висновків про розмір завданої матеріальної шкоди, у загальній сумі 7673 гривні (2673,00 + 2000,00 + 3000,00 = 7673,00).
Положеннями ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України.
Так, статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в частині відшкодування завданої матеріальної шкоди та витрат на оцінку її розміру підлягає задоволенню в повному обсязі.
Також, позивач просить стягнути з відповідача кошти на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди в сумі 6000 гривень 00 копійок.
За приписами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, тощо.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вказує позивач, внаслідок залиття квартири йому заподіяно моральну шкоду, обґрунтовуючи це тим, що вказане залиття є не першим. Після залиття в квартирі він зазнав моральні і фізичні страждання, тому позивач вважає, що розмір заподіяної йому моральної шкоди складає 6000 гривень.
Разом з тим, позивач не обґрунтував зазначену оцінку моральної шкоди, більш того пов'язує її лише із можливими додатковими витратами майнового характеру.
При цьому, позивач в судовому засіданні не надав відповідних доказів щодо характеру та обсягу страждань, яких зазнав, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) саме на суму позову в цій частині, а також не зазначив в чому полягають фізичні страждання.
Однак, суд, враховуючи факт залиття квартири, який в свою чергу призводить до душевних стражданнях щодо належного особі майна, переживаннях, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду на суму 2000 (дві тисячі) гривень, яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.
Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З урахуванням того, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, з урахуванням задоволених позовних вимог, в сумі 704 гривні 80 копійок.
Крім того, судом також встановлено, що позивачем були понесені витрати в сумі 439 гривень 34 копійки з забезпечення доказів по справі, а саме сплати витрат на рахунок КП «БТІ» ОМР на виконання ухвали суду від 04.12.2018 року, що підтверджується квитанцією №П3237 від 12.12.2018 року, які в свою чергу також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-82, 89, 258-259, 263-266, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, суд,
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Вузівський», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної залиттям квартири відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Калініченко Л. В.