Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 750/9033/15-ц

провадження № 61-27810св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від

04 травня 2016 року в складі судді Карапута Л. В. та рішення апеляційного суду Чернігівської області від 09 серпня 2017 року в складі колегії суддів: Євстафіїва О. К., Страшного М. М., Шарапової О. Л.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість

у сумі 65 962,02 дол. США за договором про надання споживчого кредиту від 09 квітня 2008 року № 0, з яких: заборгованість за кредитом - 34 241,22 дол. США, заборгованість за процентами за користування кредитом - 31 720,80 дол. США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами у загальній сумі 438 804,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов договору про надання споживчого кредиту від 09 квітня 2008 року № 0 у нього та у його поручителя ОСОБА_2 виникла заборгованість перед позивачем у зазначеній вище сумі.

Короткий зміст рішень суду першої, апеляційної та касаційної інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 травня 2016 року

у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що факт неналежності ОСОБА_1 підписів від його імені свідчить про відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення правочинів; позивачем не надано доказів, які б свідчили про здійснення

ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 платежів на погашення кредитної заборгованості.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 21 липня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 40 601,91 дол. США заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 09 квітня 2008 року, яка складається з 25 133,20 дол. США заборгованості за кредитом, 20 468,71 дол. США заборгованості за процентами. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 219 402,04 грн пені, яка складається з 87 550,23 грн пені за несвоєчасну сплату кредиту, 131 851,81 грн пені за несвоєчасну сплату процентів. В іншій частині позову відмовлено.

Апеляційний суд виходив із того, що позичальник підписував основний кредитний договір, а висновок експертизи стосується похідних до договору документів і додаткових угод, які не впливають на визначення чинності кредитних зобов`язань. Підписання похідних від кредитного договору документів іншою особою не звільняє від цивільно-правової відповідальності позичальника і поручителя, як солідарних боржників. Заборгованість за кредитом та процентами стягнута в межах позовної давності, пеня також зменшена із застосуванням статті 551 ЦК України.

УхвалоюВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 07 грудня 2016 року рішення апеляційного суду Чернігівської області від 21 липня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції виходив з того, що апеляційний суд не дослідив, чи наявні докази перерахування банком грошових коштів позичальнику, меморіальні ордери про зарахування таких коштів на його рахунок та не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 заперечував факт отримання грошових коштів. Крім того, не оцінив доводів ОСОБА_1 про те, що додаткові угоди до кредитного договору, графіки платежів, заяви та інше, ним не підписувалися, що підтверджується висновком експертизи. Крім того, питання щодо надання третій особі дозволу на користування спірними грошовими коштами не були предметом судового розгляду, а отже суд ухвалив рішення на припущеннях, що заборонено частиною четвертою статті 60 ЦПК України.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 09 серпня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено в частині мотивів відмови у позові, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто

з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 8 402,76 грн на відшкодування судових витрат.

Апеляційний суд зазначав, що у справі не доведено, що на виконання укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 кредитного договору ОСОБА_1 отримав у кредит кошти у сумі 37 700,00 дол. США. Ця обставина виключає його відповідальність перед ПАТ «УкрСиббанк» за неповернення кредиту та відповідно до частини першої статті 553 ЦК України відповідальність

ОСОБА_2 за договором поруки. Висновок суду першої інстанції про відмову у позові є правильним, проте неправильними є мотиви, з яких він дійшов цього висновку.

Аргументи учасників справи

У серпні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про неотримання ОСОБА_1 кредитних коштів за договором від 09 квітня 2008 року № 0. Договір підписаний саме ОСОБА_1 , чого він не заперечує. Кредит надано на підставі заяв ОСОБА_1 , у яких зафіксовано банківські операції, що узгоджується з виписками за кредитними договорами. При вирішенні справи суд взяв до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи від 23 березня 2016 року № 768-780/16-24, проте він не відповідає вимогам науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень. Підтвердженням факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів є також виписка про рух коштів за його рахунком.

Відзив іншими учасниками справи на касаційну скаргу не подано.

Рух справи

УхвалоюВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в цій справі, зупинено виконання рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 09 серпня 2017 року в частині стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судових витрат.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

08 квітня 2008 ОСОБА_1 подав ПАТ «УкрСиббанк» заявку про надання йому іпотечного кредиту на суму 37 700,00 дол. США зі сплатою 14 % річних. Згідно

з висновком експертизи підпис у заявці від імені ОСОБА_1 виконаний ним.

В інформаційному листі ПАТ «УкрСиббанк» міститься відмітка про те, що ОСОБА_1 ознайомлено під розписку з умовами кредитування. Згідно

з висновком експертизи підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1 ,

а іншою особою.

У договорі про надання споживчого кредиту від 09 квітня 2008 року № 0 зазначено, що ПАТ «УкрСиббанк» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 37 700,00 дол. США у формі кредитної лінії шляхом перерахування коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 зі сплатою 30 % річних протягом перших 30 календарних днів, а після цього строку процентна ставка підлягає щомісячному перегляду. ОСОБА_1 підтвердив, що договір про надання споживчого кредиту від 09 квітня 2008 року № 0 підписаний ним особисто.

У додатку 1 «Графік погашення кредиту», що є невід`ємною частиною договору, згідно з висновком експертизи підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

У додатку 1/1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» згідно

з висновком експертизипідпис від імені ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1 ,

а іншою особою.

Відповідно до договору поруки від 09 квітня 2008 року № 30207Р149 ОСОБА_2 зобов`язалася відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним ним з ПАТ «УкрСиббанк» кредитним договором від 09 квітня 2008 року № 0 у тому ж обсязі, що

і ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтвердила, що підпис в договорі поруки є її особистим.

Факт отримання ОСОБА_1 примірника договору від 09 квітня 2008 року № 0 підтверджено його заявою відповідного змісту. Згідно

з висновком експертизи підпис від імені ОСОБА_1 в заяві виконаний ним.

09 квітня 2008 року від ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» надійшла заява

з проханням зарахувати кредитний транш у сумі 24 000,00 дол. США на поточний рахунок № НОМЕР_1 . Згідно з висновком експертизи підпис від імені ОСОБА_1 виконаний ним.

09 квітня 2008 року ОСОБА_1 подав до ПАТ «УкрСиббанк» заяву про надання готівки у сумі 24 000,00 дол. США, цього ж дня ПАТ «УкрСиббанк» надало ОСОБА_1 з поточного рахунку № НОМЕР_1 готівкою 24 000,00 дол. США під його особистий підпис.

10 квітня 2008 року від ОСОБА_1 до ПАТ «УкрСиббанк» надійшла заява

з проханням зарахувати кредитний транш у сумі 13 700,00 дол. США на поточний рахунок № НОМЕР_1 . Згідно з висновком експертизи підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

10 квітня 2008 року ОСОБА_1 подав до ПАТ «УкрСиббанк» заяву про надання готівки у сумі 13 700,00 дол. США. Згідно з висновком експертизи від 06 липня 2017 року № 2295/2296/17-24 підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Згідно з заявою ОСОБА_1 від 28 жовтня 2008 року, поданою до

ПАТ «УкрСиббанк», він просив переглянути строк здійснення оплати заборгованості за кредитним договором. У висновку експертизи зазначено, що підпис від імені ОСОБА_1 в заяві виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

У справі наявна датована 26 листопада 2008 року додаткова угода № 0-1 до кредитного договору від 09 квітня 2008 року № 0 про зміну строку сплати процентів за користування кредитом. Згідно з висновком експертизи підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до заяви від 18 лютого 2009 року ОСОБА_1 просив ПАТ «УкрСиббанк» відстрочити погашення заборгованості за основним боргом на 12 місяців. Згідно з висновком експертизи підпис від імені ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою.

У справі міститься датована 23 лютого 2009 року додаткова угода між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк» до договору про надання кредиту. Згідно

з висновком експертизи підписи від імені ОСОБА_1 виконано не ОСОБА_1 ,

а іншою особою.

09 листопада 2015 року від ОСОБА_1 до Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшла заява про вчинення стосовно нього та ОСОБА_2 кримінального правопорушення. Заява обґрунтована тим, що договір про надання споживчого кредиту у розмірі 37 700,00 дол. США з ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_1 підписав на прохання його роботодавця ОСОБА_3 , яка вмовила також і ОСОБА_2 укласти з ПАТ «УкрСиббанк» договір поруки.

МОТИВУВАЛЬНАЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа

1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору

Згідно статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

За змістом статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило

є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так

і недоговірних зобов`язань.

За частиною першою статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк», апеляційний суд виходив з того, що останнім не надано належних і допустимих доказів видачі та фактичного одержання

ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором, оскільки за висновком експерта в документах про отримання коштів підпис зроблено не ОСОБА_1 ,

а іншою особою.

Колегія суддів Верховного суду не погоджується з такими висновками суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що кредитний договір підписаний позичальником і за умовами договору про надання споживчого кредиту кредитні кошти банком були перераховані позичальнику на відкритий поточний рахунок у банку відповідно до пункту 1.5 кредитного договору.

Отже, банк виконав зобов`язання за цим договором і вправі вимагати виконання відповідних зобов`язань зі сторони відповідачів на користь банку.

Обставини отримання готівкових коштів із поточного рахунку, який був відкритий позичальнику, на правову оцінку правовідносин сторін з приводу укладення і виконання банком умов договору про надання споживчого кредиту не впливає.

За таких обставин апеляційний суд дійшов неправильних висновків про відмову у задоволенні позову з підстав недоведеності отримання кредитних коштів ОСОБА_1 .

Ураховуючи викладене, апеляційний суд не дав належної оцінки зазначеним доводам позивача, не звернув увагу на те, що відповідачі не заперечував факти підписання кредитного договору та договору поруки, не встановив та не перевірив обставин

щодо виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, не врахував висновки суду касаційної інстанції щодо оцінки зміни умови спірного кредитного договору на підставі додаткових угод, які відповідачем підписані не були, не дослідив умови договору поруки.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої, частин четвертої та п`ятої статті

411 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про скасування рішення апеляційного суду з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ураховуючи результат вирішення справи касаційним судом, Верховний Суд не поновлює рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 09 серпня

2017 року в частині стягнення з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_1 судових витрат, зупинене ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2017 року.

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 09 серпня 2017 року скасувати.

Справу № 750/9033/15-ц передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук