Дата документу 16.07.2019
Справа № 334/5486/18
Провадження № 2/334/889/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що 01.06.2016 між ним і ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 7/20 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . На момент укладання договору купівлі-продажу у вказаному будинку були зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

02.09.2016 між позивачем і відповідачами було укладено договір найму (оренди) житлового приміщення із правом викупу. Відповідно до п. 1.7 договору після закінчення строку оренди в інший погоджений орендодавцем строк наймач має право викупити найману частину житлового будинку за ціною, еквівалентною 6000,00 доларів США по курсу ПАТ КБ «ПриватБанк», що буде діяти на момент купівлі-продажу, але не менше за курс, визначений у договорі.

Орендар зобов`язався регулярно вносити плату за користування житловим приміщенням. У разі несплати орендної плати за період, що не перевищує 90 календарних днів, договір вважається розірваним.

ОСОБА_2 протягом року не здійснила жодної плати за оренду житлового приміщення, а тому згідно п. 5.3 договору він вважається достроково розірваним.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 01.09.2016 ОСОБА_2 разом із членами сім`ї зобов`язалась звільнити частину житлового будинку від наявних в ній речей, знятись з реєстраційного обліку, не пізніше 01.03.2018, однак до цього часу ці зобов`язання відповідачами не виконані, вони продовжують проживати у будинку позивача, відмовляються звільняти квартиру та зніматись з реєстраційного обліку.

Оскільки право власності відповідачів припинилося у зв`язку з відчуженням будинку, вони втратили право користування ним.

З наведених підстав позивач просить зобов`язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 , визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою, виселити відповідачів зі спірного будинку.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з наведених вище підстав.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися у встановленому ЦПК України порядку. Суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши осіб, які приймають участь у справі, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 7/20 частин житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , який складається з житлового будинку літ. А та житлових прибудов літ. А1, А2, А3, А4, а, а3, а4, а5, належать на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 01.09.2016, серія та номер 1815, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 01.09.2016.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на укладений 02.09.2016 договір найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу, згідно якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 в оренду строком на два роки належні йому на праві власності 7/20 частин житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до п. 1.7 договору, після закінчення строку оренди або в інший погоджений орендодавцем строк наймач має право викупити найману частину житлового будинку за ціною, еквівалентною 6000,00 доларів США по курсу ПАТ КБ «ПриватБанк», що буде діяти на момент купівлі-продажу, але не менше за курс, визначений у договорі.

Згідно ст. 810-1 ЦК України до договору оренди житла з викупом застосовуються положення статей 811, 813-820, 823, ч. 2 ст. 825, статей 826, 1232-1 ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених законом. Укладення та припинення цього договору здійснюються на умовах та у порядку, визначених законом.

Суд критично оцінює зазначений договір найму (оренди) житлового приміщення з правом викупу, оскільки відповідно до ч.2 ст. 811 ЦК України договір оренди житла з викупом підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, а відтак, у зв`язку з недодержанням сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору цей договір в силу ст. 220 ЦК України є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою статті 317 ЦК України встановлено, що власникам належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується та розпоряджається своїм майном.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

За положеннями статей 379, 382 ЦК України об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. Права власника житлового будинку (квартири) визначені у статті 383 ЦК України та статті 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише за підстав, передбачених законом.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до положень ст.ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстав, передбачених законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення його прав і об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Встановлено, що на момент укладення договору купівлі-продажу за адресою АДРЕСА_1 була зареєстрована та проживала власник 7/20 частин цього житлового будинку ОСОБА_2 та члени її сім`ї - чоловік ОСОБА_3 , син ОСОБА_6 , син ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 30.08.2016.

Відповідно до п.12 договору купівлі-продажу від 01.09.2016 ОСОБА_2 зобов`язалась передати покупцю частину житлового будинку для вільного користування і безперешкодного володіння до 01.03.2017, при цьому сплатити заборгованість за комунальні послуги, звільнити частину житлового будинку від наявних в ній речей домашнього вжитку, передати покупцю ключі від житлового будинку та технічні документи.

Жодних доказів того, що відповідачі після 01.03.2017 залишаються зареєстрованими за адресою АДРЕСА_1 , та продовжують проживати у будинку, позивачем не надано.

За інформацією Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, наданою на запит суду, інформація про реєстрацію відповідачів відсутня.

Таким чином, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідачі не знялися в реєстраційного обліку у спірному будинку та продовжують у ньому проживати, чим створюють позивачу перешкоди у користуванні власністю, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.