ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» січня 2019 року

м. Харків

справа № 646/13499/16-ц

провадження № 22ц/818/636/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Кіся П.В., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування»,

відповідач - ОСОБА_2,

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 травня 2017 року в складі судді Журавель В.А.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування майнової шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 22 лютого 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією транспортного засобу - легкового автомобіля «PEUGEOT», номерний знак НОМЕР_1.

08 липня 2014 року о 16:00 в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «PEUGEOT», номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, у скоєнні якої згідно європротоколу визнано винним ОСОБА_2

Зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

Вказав, що ОСОБА_3 своєчасно звернулась до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, яке на підставі вищезазначеного договору їй виплачено.

Зазначив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілої склала 5961,60 грн., платежі здійснювались на підставі страхового акту №1.002.14.13998 з відповідними розрахунками страхового відшкодування.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 5961,60 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 травня 2017 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 5961,60 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення - відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Альфа Страхування», до якого ОСОБА_3 звернулась з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування та повідомила, що до інших страхових компаній вона такої заяви не подавала; що під час проведення Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» огляду автомобіля ОСОБА_3 виявлено лише пошкодження заднього бампера та незначну деформацію у правій частині у вигляді пошкодження лакофарбового покриття і складено калькуляцію ремонту у розмірі 1320,92 грн. з ПДВ, однак, під час проведення огляду представниками позивача виявлено інші пошкодження; що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа Страхування» виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 1100,77 грн., проте, кошти повернуті до страхової компанії у зв'язку з їх неотриманням; що вимоги позивача до нього є незаконними та мають бути пред'явлені до страхової компанії, з якою ним укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права та обставини справи, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, заочне рішення суду - скасувати.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що страховик, який сплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування має право звернутися з вимогою до завдавача шкоди, а не до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 липня 2014 року о 16:00 в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «PEUGEOT», номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Власником автомобіля «PEUGEOT» є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 від 26 лютого 2014 року.

22 лютого 2014 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та ОСОБА_3 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №48134Га/14х, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом - легковим автомобілем «PEUGEOT», номерний знак НОМЕР_1, 2013 року випуску; страхова сума - 200 000, 00 грн.

09 липня 2014 року ОСОБА_3 подала до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та 10 липня 2014 року звернулась з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

З акту-огляду транспортного засобу від 10 липня 2014 року вбачається, що зазначений автомобіль має наступні пошкодження: ліхтар з/п - тріщина у нижній лівій частині, кришка багажника - зчіс ЛКП у правій нижній частині, молдінг заднього бампера правий - деформовано; обліцовка заднього бампера - скол ЛКП у правій частині.

З рахунку-фактури №І-00000012 від 11 липня 2014 року та калькуляції/висновку №1.002.14.0 вбачається, що вартість ремонту автомобіля ОСОБА_3 складає 6961,60 грн., ПДВ - 1160,27 грн.

На підставі цього Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» складено розрахунок страхового відшкодування від 04 серпня 2014 року та відповідно до страхового акту №1.002.14.03998/VESKO22683 прийнято рішення про виплату ОСОБА_3 у зв'язку з вказаною дорожньо-транспортною пригодою страхового відшкодування у розмірі 5961,60 грн.

Як вбачається з платіжного доручення №123536 від 05 серпня 2014 року, зазначена сума перерахована позивачем ОСОБА_3

З поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7409067 вбачається, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа страхування» застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 Страхова сума за шкоду, завдану майну, становить 50 000,00 грн. Строк дії поліса до 16 жовтня 2014 року.

09 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Відповідно до акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 09 липня 2014 року автомобіль ОСОБА_3 мав незначні пошкодження заднього бампера, деформація у правій частині з порушенням ЛКП.

На підставі вказаної заяви та ремонтної калькуляції Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа страхування» складено страховий акт №1017.609.14.01.01 від 31 липня 2014 року, згідно якого прийнято рішення про виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування у розмірі 1100,77 грн.

З повідомлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» від 10 липня 2018 року №1017.609.14.01-0207.07 вбачається, що 22 грудня 2017 року кошти, які були виплачені ОСОБА_3 згідно страхового акту від 31 липня 2014 року, повернені у зв'язку з неотриманням їх потерпілою особою.

Страхування - це вид цивільно - правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов'язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов'язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання договору добровільного майнового страхування позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» сплатив ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 5961,60 грн.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов'язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов'язаним суб'єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Після такої виплати деліктне зобов'язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об'єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Вимога позивача (страховика потерпілої) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов'язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов'язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов'язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов'язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов'язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов'язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв'язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов'язанні.

Матеріали справи свідчать про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Альфа страхування», про що свідчить поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7409067 від 17 жовтня 2013 року зі строком дії до 16 жовтня 2014 року. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн. на одного потерпілого.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 50 000, 00 грн. на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок дорожньо - транспортної пригоди майну третьої особи.

За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов'язку перед страховиком, зокрема, з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку.

Так, підпункт 33.1.4 (до набрання чинності Законом № 3045-VI від 17 лютого 2011 року - підпункт 33.1.2) пункту 33.1 статті 33 вказаного Закону в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачав, що у разі настання дорожньо - транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо - транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду встановленого зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Як вбачається з матеріалів справи 09 липня 2014 року ОСОБА_3 подала до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та 10 липня 2014 року звернулась з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку і заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов'язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. Тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Таким чином, з викладеного вбачається, що обов'язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті дорожньо-транспортної пригоди такої шкоди.

При цьому, зобов'язаною особою, внаслідок заподіяних ОСОБА_2 у результаті дорожньо-транспортної пригоди збитків, є страховик відповідача -Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа страхування».

Матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» із заявою про сплату страхового відшкодування.

Таким чином, враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Альфа страхування» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/7409067 від 17 жовтня 2013 року зі строком дії до 16 жовтня 2014 року, позивач мав самостійно звернутись до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» з вимогою про виплату страхового відшкодування за полісом.

Із матеріалів справи вбачається, що 09 липня 2014 року ОСОБА_3 також звернулась до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, на підставі чого страховою компанією прийнято рішення про виплату їй страхового відшкодування у розмірі 1100,77 грн.

Проте, зазначена сума коштів повернена у зв'язку з неотриманням їх потерпілою особою.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування» до ОСОБА_2 та відмову страховій компанії у задоволенні позову.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що суд не дослідив і не надав належної оцінки поданим позивачем доказам, не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, тому рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу - задоволено, судовий збір в розмірі 2067,00 грн. за її подачу підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 травня 2017 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «АХА Страхування» - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на користь ОСОБА_2 2067,00 грн. за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В.Бурлака

Судді П.В.Кісь

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 10 січня 2019 року.