РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2018 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Токмацького районного суду Запорізької області за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1, якою просить визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2.

Позов обґрунтовує наступним.

Позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування частини квартири від 01.03.2016 року посвідченого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори (реєстровий №338) та свідоцтвом про право власності на житло виданого ВАТ «Південдизельмаш» Запорізької області 19.01.2000 року, зареєстрована в органах БТІ - КП «Абріс» 19.01.2000 року реєстровий №8398.

У вище зазначеній квартирі було зареєстровано відповідача, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 08.06.2018 року виданою Комунальним підприємством «Управляюча компанія «Контакт» Токмацької міської ради.

Однак з 01.02.2017 року, відповідач ОСОБА_1 у квартирі не проживає, особисті речи відповідача у квартирі відсутні. Зазначене підтверджується довідкою виданою головою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вежа Добробуту» №19 від 08.06.2018 року.

Сімейні стосунки з відповідачем позивач не підтримує, рішенням Токмацького районного суду від 15.07.2015 року у справі №328/22507/15-ц шлюб між матір 'ю позивача ОСОБА_3 та відповідачем розірвано.

У зв'язку з реєстрацією відповідача у належній позивачу квартирі, позивач повинна сплачувати за відповідача комунальні платежі, не має можливості отримати субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, що порушує право позивача на володіння та розпорядження власністю. Інші домовленості між позивачем та відповідачем стосовно обставин права користування спірним житлом відсутні.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судовому засідані позов не визнав, суду пояснив наступне. Після розлучення він їздив на заробітки, коли приїздив то жив в тій квартирі. Останній раз був на різдво 2018 року зустрічався зі своїм сином. Після того не зміг потрапити до квартири бо були змінені замки. В подальшому там поселили психічно хвору людину. Надав відзив наступного змісту.

В провадженні судді Токмацького районного суду Запорізької області Курдюкова В.М. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивач зазначила, що з відповідачем сімейні стосунки не підтримує, з 01.02.2017 року у квартирі відповідач не проживає, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги.

Разом з тим, викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності, перекручені, а тому відсутні будь-які підстави для задоволення позовних вимог. Свої доводи відповідач мотивує наступним.

Відповідачу на праві приватної власності належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_2. 01.03.2016 року вказану частину своєї квартири відповідач подарував відповідач, що підтверджується нотаріально посвідченим договором дарування, копія якої надана позивачем до позовної заяви. Після укладення вказаного договору дарування відповідач продовжував проживати у вищезазначеній квартирі. Позивач навчалась і проживала в м. Запоріжжя. Відповідач оплачував навчання позивача в університеті, здійснював грошове забезпечення усіх поточних потреб позивача, надав гроші на придбання квартири в м. Запоріжжя, в якій позивач зараз і проживає. Враховуючи те, що постійної роботи у відповідача не має, відповідач раніше їздив на заробітки, перебуваючи в іншій країні по декілька місяців. У своїй позовній заяві ОСОБА_2 зазначила, що з 01.02.2017 року в квартирі відповідач не проживає. У 2017 році майже півроку відповідач перебував на заробітках у республіці Якутія. У тимчасовому реєстраційному документі вказаний термін перебування - 28.11.2017 року, копія якого надається до заперечення.

У вищезазначеній квартирі в м. Токмаку, коли відповідач був на заробітках, фактично ніхто не проживав. Син, ОСОБА_4 після закінчення школи також переїхав до м. Запоріжжя, а колишня дружина проживає з іншим чоловіком в будинку по АДРЕСА_5. Перебуваючи у м. Токмаку відповідач постійно проживав в квартирі, в тому числі і у 2017 році, зустрічався там зі своїм сином. Вказану обставину можуть підтвердити свідки, ОСОБА_5, яка проживає по сусідству у квартирі АДРЕСА_1, ОСОБА_6, яка проживає у квартирі АДРЕСА_3 вказаного будинку.

З лютого 2018 року у квартирі АДРЕСА_2 відповідач не проживає з наступних поважних причин.

08.02.2018 року відповідач потрапив у ДТП, а саме на пішохідному переході був збитий автотранспортним засобом і доставлений у травматологічне відділенні міської клінічної лікарні № 5 м. Запоріжжя з чисельними переломами та ушкодженнями. Згідно довідки лікаря від 15.02.2018 року, ОСОБА_1 доставлений до приймального відділення лікарні 08.02.2018 року з діагнозом: Поєднана травма: черепно - мозгова травма. Струс головного мозку. Закрита травма грудної клітини. Контузія органів середостіння. Закрита травма живота без пошкодження внутрішніх органів. Закритий внутрішньосуглобовий багатоудамковий перелом голівки лівої плечової кістки зі зміщенням фрагментів. Закритий імпресійно-уламковий перелом латерального виростка лівої великогомілкової кістки. Закритий лінійний перелом проксимального відділу малогомілкової кістки, Краєвий перелом внутрішнього надвиростка лівої стегнової кістки з відривом великогомілкового колатерального зв'язку лівого колінного суглоба. Відповідачу зроблено сім операцій, декілька місяців відповідач взагалі був прикутий до ліжка. Чисельні переломи надали ускладнення у вигляді хронічного посттравматичного отеомієліту лівого плеча. З 21.09.2018 року по 21.10.2018 року відповідач в черговий раз перебував на стаціонарному лікуванні в КУ "ЗГМКБ" № 9. Відповідачу було зроблено операцію з видалення пластини.

У лютому 2018 року, позивач одного разу приходила до лікарні, але коли зрозуміла всю складність, тривалість та коштовність лікування відповідача, після того жодного разу не приходила, і саме з цього часу перестала підтримувати стосунки, телефонувати та відповідати на повідомлення відповідача, чим в свою чергу завдала відповідачу важких душевних страждань.

На сьогодні відповідач проходить важку й тривалу реабілітацію. Відповідач повідомив позивачу та сину, що відповідачу необхідно оформити інвалідність за місцем реєстрації. Наприкінці жовтня 2018 року відповідач приїхав до м. Токмак, однак у квартиру потрапити не зміг. У вказаній квартирі колишня дружина відповідача поселила свого психічно хворого батька, ОСОБА_7, котрий тривалий час лікувався в психіатричній лікарні в м. Молочанськ з діагнозом шизофренія. Відчинити квартиру він не може, його замкнули, квартиру відчиняє колишня дружина, коли приносить їжу. Цю обставину можуть підтвердити вищезазначені свідки, а також мама відповідача, ОСОБА_8, яка проживає за адресою: АДРЕСА_4.

Таким чином, на сьогодні, відповідач позбавлений будь-якої можливості проживати за місцем реєстрації, там проживає людина, яка хворіє на шизофренію, відповідач навіть не може уявити в якому стані меблі, техніка, особисті речі. Вищезазначена квартира фактично перетворена на палату психіатричної лікарні, умови якої не дозволяють нормально в ній проживати та перебувати.

Також, звертає увагу суду, що позивач до моменту пред'явлення позову, жодного разу не зверталася до відповідача щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_2. Навпаки, до часу потрапляння до ДТП, вона завжди акцентувала, що це і квартира відповідача, так як відповідач їй її подарував, і має право завжди в ній жити.

Крім того позивач вказує, що вона має намір оформити субсидію, і нібито, саме факт прописки відповідача їй перешкоджає. На сьогодні відповідач оформлює інвалідність, вказана обставина, навпаки, допоможе їй в отриманні субсидій та інших пільг, встановлених для людей з обмеженими можливостями.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, викладені в позовній заяві обставини не відповідають дійсності. Між відповідачем та позивачем завжди існувала домовленість щодо проживання відповідача в квартирі після того, як відповідач подарував свою частку позивачу. Позивач особисто про це відповідачу неодноразово заявляла, тим паче, що позивач проживає в м. Запоріжжя. У 2017 році відповідач проживав у АДРЕСА_2, тимчасово, декілька місяців, був відсутній, так як був на заробітках, після приїзду продовжував проживати у квартирі. З 08.02.2018 року у квартирі не проживає з поважних причин через потрапляння в ДТП, що призвело до тривалого лікування, яке фактично продовжується й сьогодні. Крім того у квартиру поселили психічно хвору людину, що позбавляє відповідача можливості в ній проживати та продовжувати лікувальний й реабілітаційний процес. Свого житла не має, у зв'язку з чим не може стати на реєстраційний облік за іншою адресою.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду пояснила наступне. З відповідачем знайома, сусіди, відповідач весь час жив там в тій квартирі, не бачила його останній рік, коли відповідач отримав травму. Останнім часом в квартирі жив дід ОСОБА_2, квартира по АДРЕСА_2.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні суду пояснила наступне. Відповідач є її кумом, позивача знає з народження. Вважає несправедливо лишати його реєстрації, в 2017 році їздив на заробітки, після розлучення відповідач там проживав, вже тривалий час перебуває в лікарні. Тепер в тій квартирі проживає дідусь в якого психічні захворювання. Позивач в квартирі не проживає, бачила її лише в літку, коли вона приїздила до квартири, позивач проживає в м. Запоріжжя.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснила наступне. Вона є матір'ю відповідача, відповідач постійно їздив на заробітки, добре заробляв. Останні раз син був на різдво 2018 року, до квартири його не пустили, там проживає дідусь позивача з психічними розладами. Після розлучення син також проживав в тій квартирі, коли приїздив з заробіток.

Заслухавши пояснення учасників процессу, суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується договором дарування частини квартири від 01.03.2016 року посвідченого державним нотаріусом Токмацької державної нотаріальної контори (реєстровий №338) та свідоцтвом про право власності на житло виданого ВАТ «Південдизельмаш» Запорізької області 19.01.2000 року, зареєстрована в органах БТІ - КП «Абріс» 19.01.2000 року реєстровий №8398. У вище зазначеній квартирі було зареєстровано відповідача, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 08.06.2018 року виданою Комунальним підприємством «Управляюча компанія «Контакт» Токмацької міської ради.

Як вбачається з матеріалів справи з 2017 році відповідач проживав у квартирі АДРЕСА_2, тимчасово був відсутній, так як був на заробітках, після приїзду продовжував проживати у квартирі. З 08.02.2018 року відповідач у квартирі не проживає з поважних причин через в ДТП, що призвело до тривалого лікування, яке фактично продовжується й сьогодні.

Зазначене дає суду підстави для висновку про те, що тривала відсутність відповідача в квартирі у зв'язку з заробітками та хворобою вважається поважною, що виключає можливість визнання його таким, що втратив право користування квартирою.

За таких обставин, предявлений позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст. 405 ЦК України, ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Токмацький районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлений 06.01.2019 року.

Суддя: