Постанова

Іменем України

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 752/3746/15-ц

провадження № 61-6196св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Гулька Б. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача- ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Голосіївського районного суду м. Києва у складі судді Антонової Н. В. від 29 червня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Українець Л. Д. від 06 лютого 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») про повернення коштів із банківського вкладу та компенсацію понесених витрат.

Позовна заява мотивована тим, що 08 серпня 2014 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 укладено договір банківського вкладу «Інвестиційний», предметом якого є розміщення депозитного вкладу в розмірі 383 318,03 грн зі сплатою 24 % річних строком на один рік.

На підставі розпоряджень на внесення грошових коштів на депозит за договором від 08 серпня 2014 року ним на депозитний рахунок внесено 80 000,00 грн, 45 000,00 грн, 52,00 грн, 10 000,00 грн, 12 000,00 грн, унаслідок чого загальна сума депозитного вкладу склала 530 370,00 грн.

Усі грошові кошти передавалися начальнику Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 в її службовому кабінеті. При передачі грошових коштів начальник Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» видавала розпорядження про внесення їх на депозит, які підписувала від свого імені, завіряючи печаткою банку.

Незважаючи на те, що згідно умов договору проценти за договором мали виплачуватися по закінченню кожного кварталу, він жодного разу процентів не отримав.

17 листопада 2014 року працівниками відділення ПАТ «Укрсоцбанк», що розташоване у м. Чернівці по вул. Головній, 189, на його запит було надано інформацію про те, що на ім`я ОСОБА_1 у банку немає відкритого депозитного рахунку.

За фактами незаконного заволодіння начальником Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 шляхом зловживання службовим становищем коштами фізичних осіб, внесеними останніми в банк для розміщення на депозитних рахунках, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000622.

У рамках вказаного кримінального провадження він визнаний потерпілим.

Ураховуючи викладене та посилаючись на те, що договір банківcького вкладу підписаний між ним та банком, ОСОБА_1 , збільшивши позовні вимоги, просив суд стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на його користь грошові кошти внесені ним на депозит банку у розмірі 1 049 164,05 грн, з яких: 530 370,03 грн - депозитний вклад, 193 976,71 грн - проценти, 29 582,87 грн - індекс інфляції по тілу та процентах, 273 787,15 грн - пеня, 21 447,29 грн - 3% річних.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не наведено достатніх доказів на підтвердження правомірності заявлених у позові вимог, зокрема, наявності укладеного між сторонами договору банківського вкладу та внесення грошових коштів за цим договором, що є його процесуальним обов`язком у силу статей 10, 60 ЦПК України 2004 року. Також суд зазначив, що за фактом незаконного заволодіння грошовими коштами начальником Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 . здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні. Отже, має місце завдання позивачу шкоди злочином, а не невиконанням договірних зобов`язань банком.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишено без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , задоволено частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Останньою постановою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , залишено без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновком районного суду, зазначивши, що укладений між сторонами договір не відповідає за формою та змістом договорам банківського вкладу, типові форми яких були затверджені та діяли у банку станом на 08 серпня 2014 року. При цьому надані позивачем розпорядження не відповідають звичаям ділового обороту, суперечать визначеним Національним банком України формам ведення та обліку касових операцій і не можуть бути належним доказом, що підтверджує внесення ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок банківської установи на виконання умов договору банківського вкладу.

Покладення на особу відповідальності, яка застосовується в деліктних правовідносинах, виключає одночасне застосування норм матеріального права, зокрема, статей 1058-1060 ЦК України, якіпередбачають відповідальність за порушення договірних зобов`язань.

При цьому суд послався на правові позиції, висловлені Верховним Судом України у постановах від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14, від 21 вересня 2016 року № 6-997цс16.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 квітня 2019 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року та постанови Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року задоволено. Поновлено строк на касаційне оскарження судових рішень. Відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано цивільну справу № 752/3746/15-ц з Голосіївського районного суду м. Києва.

У квітня 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що між сторонами у належній формі укладено депозитний договір, позивач відповідно до умов вказаного правочину вносив грошові кошти на депозитний рахунок банку, що підтверджуються відповідними розпорядженнями ПАТ «Укрсоцбанк», які містять реквізити банку, підпис начальника відділення та печатку. Відповідач відмовив виплатити суму вкладу на заяву позивача, а тому порушив права останнього.

Висновки судів про недоведеність позовних вимог внаслідок відсутності у ПАТ «Укрсоцбанк» банківських рахунків, які були відкриті на його ім`я, і, як наслідок, необліковування на них грошових коштів, залучених ПАТ «Укрсоцбанк» від позивача суперечить правовому висновку, який висловлений у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року № 6-352цс16, й є обов`язковим для застосування судами першої та апеляційної інстанцій, оскільки не був змінений Верховним Судом.

Відзив на касаційну скаргу банк до суду не подав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

08 серпня 2014 року між ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено договір банківського вкладу «Інвестиційний» (а.с. 5, т. 1).

Відповідно до пункту 1.1 указаного договору ПАТ «Укрсоцбанк» відкриває позивачу депозитний вклад «Інвестиційний» з поточним рахунком № НОМЕР_1 на суму 383 318,03 грн з нарахуванням процентів у розмірі 24 % річних. Сума вкладу складається з внесених коштів у розмірі 160 000,00 грн та перенесення суми вкладу з конвертацією долара США в розмірі 17 178,31 доларів США по курсу 13,00 грн на суму 223 318,03 грн з клієнтки ОСОБА_5 .

Пунктом 1.2 договору банківського вкладу передбачено, що депозитний вклад залучається на строк з 08 серпня 2014 року до 08 серпня 2015 року включно.

На депозитний рахунок додаткові внески допускаються (пункт 1.3 договору банківського вкладу).

Сторонами у пункті 5.5 договору банківського вкладу погоджено, що цей договір набуває чинності з дати підписання та діє до моменту повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

У пункті 1.1. договору банківського вкладу сторони погодили, що внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження та договору.

Відповідно до розпорядження від 13 серпня 2014 року позивачем на виконання договору від 08 серпня 2014 року внесено на депозитний рахунок банку 305 318,03 грн (а.с. 6, т. 1).

Відповідно до наданих ОСОБА_1 розпоряджень банку вкладником внесено на депозитний рахунок ПАТ «Укрсоцбанк» 80 000,00 грн, 45 000,00 грн, 52,00 грн, 10 000,00 грн (а.с. 7-10, т. 1).

Відповідно до довідки ПАТ «Укрсоцбанк» № 10.5-186/85-1137 від 03 квітня 2015 року у ПАТ «Укрсоцбанк» відсутні будь-які рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за період з 08 серпня 2014 року по 01 квітня 2015 року (а.с. 45, т. 1).

ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» із заявою про повернення коштів, проте банк суму вкладу не повернув.

Голосіївським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000622 за фактами незаконного заволодіння начальником Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 ., коштами фізичних осіб, внесеними останніми в банк для розміщення на депозитних рахунках,

До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частинами третьою-п`ятою статті 191 КК України за фактами зловживання службовим становищем та незаконного привласнення начальником Кіцманського відділення Чернівецької обласної філії ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_6 коштів громадян, отриманих на підставі фіктивних депозитних угод, зокрема і від ОСОБА_1 , в рамках якого останнього визнано потерпілим.

Відповідно до висновку експертів № 130 за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи від 22 липня 2015 року, проведеної ТОВ «Одеський регіональний центр незалежних експертиз» в рамках кримінального провадження, документ, наданий ОСОБА_1 та названий договором банківського вкладу не відповідає за формою та змістом договорам банківського вкладу, типові форми яких були затверджені та діяли у банку станом на 08 серпня 2014 року, що вказує на те, що вказаний документ виготовлений не банком, тобто, є підробленим. Надані ОСОБА_1 розпорядження на виплату вкладу/розпорядження на внесення коштів на депозит, складені не у відповідності до вимог нормативно-правових актів щодо документального оформлення касових операцій, що вказує на те, що вони виготовлені не банком, тобто, є підробленими (а. с. 184-250, т. 1, 1-59, т. 2).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК Українидоговір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до пункту 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174(далі - Інструкція № 174) (у редакції на час виникнення правовідносин), передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492(далі - Інструкція № 492), (у редакції на час виникнення правовідносин), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8. Інструкції № 492); договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі, один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції № 492); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору, тощо (пункт 1.10 Інструкції № 492).

Пункт 10.1 Інструкції № 492(у редакції на час виникнення правовідносин), передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам і використання коштів за цими рахунками. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу IV Інструкції № 174 (у редакції на час виникнення правовідносин), до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, заява на переказ готівки (додаток 8) та заява на видачу готівки (додаток 10).

Пунктом 1.2 глави 1 розділу IV Інструкції № 174 (у редакції на час виникнення правовідносин), передбачено, що цією Інструкцією визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом.

Відповідно до пункту 1.3 глави 1 розділу IV Інструкції № 174 (у редакції на час виникнення правовідносин), касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Указаний висновок відповідає правовій позиції висловленій в постановах Верховного Суду України: від 29 жовтня 2014 року № 6-118цс14, від 21 вересня 2016 року № 6-997цс16.

Судами установлено, що у ПАТ «Укрсоцбанк» не обліковуються будь-які депозитні рахунки, відкриті на ім`я ОСОБА_1 , а укладений між сторонами договір не відповідає за формою та змістом договорам банківського вкладу, типові форми яких були затверджені та діяли у банку станом на 08 серпня 2014 року.

Надані позивачем розпорядження на підтвердження внесення ним грошових коштів на рахунок банківської установи не відповідають звичаям ділового обороту, суперечать визначеним Національним банком України формам ведення та обліку касових операцій, на них відсутні підписи кассира, а тому не можуть бути підтвердженням здійснення касової операції через касу банку.

Відповідно до посадової інструкції начальника відділення № 933 Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» ОСОБА_3 у функціональні обов`язки начальника відділення не входить здійснення функціональних обов`язків касира з правом виключного підпису на касових документах, а виключно функція контролю за правильністю оформлення та достовірністю документів первинного обліку виконаних операцій, іншої інформації для відображення у щоденному балансі та інших звітах.

Відповідно до висновку експертів № 130 за результатами проведення комісійної судово-економічної експертизи від 22 липня 2015 року, проведеної ТОВ «Одеський регіональний центр незалежних експертиз» в рамках кримінального провадження» документ, наданий ОСОБА_1 та названий договором банківського вкладу не відповідає за формою та змістом договором банківського вкладу, типові форми яких були затверджені та діяли у банку станом на 08 серпня 2014 року, що вказує на те, що вказаний документ виготовлений не банком, тобто, є підробленим. Надані ОСОБА_1 розпорядження на виплату вкладу/розпорядження на внесення коштів на депозит, складені не у відповідності до вимог нормативно-правових актів щодо документального оформлення касових операцій, що вказує на те, що вони виготовлені не банком, тобто, є підробленими.

ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження відкриття на його ім`я в банку рахунку на підставі договору банківського вкладу та документів на підтвердження внесення коштів за договором, що є його процесуальним обов`язком (статті 12, 83 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з висновками судів про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки у матеріалах справи відсутні квитанція або інший документ про внесення останнім коштів на виконання умов договору банківського вкладу. Наявність договору між сторонами та розпорядження Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» не підтверджують внесення коштів до установи банку. Крім того, за обставин у справі про те, що посадова особа Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», зловживаючи своїм службовим становищем, протягом тривалого часу, користуючись довірою фізичних осіб, отримувала від них значні суми коштів, як у гривнях, так і у іноземній валюті, і від імені банку укладала з ними депозитні договори, при цьому кошти на банківські рахунки не надходили, має місце шкода, яка відшкодовується винною особою у разі доведення вини при наявності судового рішення у кримінальному провадженні.

Отже у данному випадку мають місце деліктні правовідносини, а не договірні, а ОСОБА_1 пред`явив позовні вимоги до банку як сторони договору.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 727/6902/15-ц (провадження № 61-40082св18).

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування постановлених у справі судових рішень, оскільки вони є не доведеними, ґрунтуються на неправильному тлумаченні ОСОБА_1 норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки судом доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

При цьому апеляційним судом виконано вимоги частини п`ятої статті 411 ЦПК України про те, що висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи, та виконано вказівки Верховного Суду, викладені у постанові від 24 жовтня 2018 року.

Усі доводи касаційної скарги були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 червня 2016 року та постанову Київського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

І . А. Воробйова

Б. І. Гулько