Провадження № 2/761/5683/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фролової І.В.,

при секретарі - Бордусенко Б.С.,

за участі:

представників позивача - Лимарчук Л .М . , Мікової М.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» до ОСОБА_4 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія НОВА» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2019 року позивач Державне підприємство «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 майнову шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 31005, 20 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що 19 липня 2016 року о 18 годині 35 хвилин по вул. Степана Руданського, 3 - А в м. Києві, відбулась ДТП, за участю автомобіля BMW - 7401, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , останній виїжаючи з парковки заднім ходом у дворі, не забезпечив безпеку руху та вдарив у задню ліву частину кузова автомобіля марки «Mitsubishi - Outlander» XL, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб марки «Mitsubishi - Outlander» XL, державний номер НОМЕР_2 , який належить Державному підприємству «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут». Вказана пригода відбулася з вини ОСОБА_4 . Цивільно-правова відповідальність відповідача була оформлена у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Нова». Позивач 09 листопада 2016 року направив Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Нова» телеграмою повідомлення про настання страхового випадку, проте направлене повідомлення не було вручене, через те що остання вибула не відомо куди. Також телеграмою було направлено повідомлення такого ж змісту на адресу відповідача, проте це повідомлення також не було вручено. У зв`язку з тим, що страховик не направив свого представника, позивач звернувся до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження легкового автомобіля засобу «Mitsubishi - Outlander» XL, номер кузова НОМЕР_3 , 2007 року виготовлення, з державним номерним знаком НОМЕР_4. У висновку експертного дослідження від 05.12.2016 №19/12-3/67 зафіксовано пошкодження двері задньої лівої та колісної арки задньої лівої, пошкодження лакофарбового покриття бампера переднього, лакофарбового покриття двері задньої правої та сліди корозії на арці задній правій. Вартість матеріального збитку станом на момент проведення експертного дослідження складала 21 141, 06 грн. 19 липня 2017 року позивач направив цінним листом з повідомленням до третьої особи повідомлення про ДТП та заяву про страхове відшкодування від 18 липня 2017 року, копію адміністративної справи ОСОБА_4 , копію свідоцтва про державну реєстрацію Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», копію полісу АІ/9650853 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 05 липня 2016 року, копію наказу по особовому складу від 20 січня 2015 року №5-ВК, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копія постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 11 серпня 2016 року по справі №761/26971/16-п провадження №3/761/5363/2016. Проте цей лист з усіма додатками пошта повернула Позивачу, через закінчення встановленого терміну зберігання. Станом на 23 травня 2019 року взяті на себе зобов`язання третя особа не виконала та відсутня будь-яка можливість звернутися до неї, так як ця організація відсутня за своїм місцем реєстрації.Із засобів масової інформації позивач дізнався, що третю особу було позбавлено ліцензій на продаж полісів ОСАГО, а її акціонерами в зв`язку із змінами законодавства в частині вимог до діяльності страхових компаній було прийнято рішення про припинення господарської діяльності, за місцем знаходження третьої особи не знаходиться, провадження у справі про банкрутство не порушено.У 2018 році позивачем здійснено ремонт автомобіля за власні кошти. Так як саме з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої позивачу завдано майнової шкоди, а таму наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача завданої внаслідок ДТП майнової шкоди у розмірі 29 990, 00 грн. та витрати на проведення судової експертизи в цивільних та господарських справах, досліджень та оцінки на замовлення у сумі 1015,20 грн.

Ухвалою суду від 26 червня 2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представники позивача в судовому засіданні, позовну заяву підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надав.

Третя особа у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлена судом належним чином, пояснення на позовну заяву не надала.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, 19 липня 2016 року о 18 годині 35 хвилин по вул. Степана Руданського, 3- А в м. Києві, відбулась ДТП, за участю автомобіля BMW - 7401, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки «Mitsubishi - Outlander» XL, державний номер НОМЕР_2 , який належить Державному підприємству «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут».

Внаслідок ДТП автомобіль «Mitsubishi - Outlander» XL, державний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.

Дорожньо-транспортна пригода відбулася в результаті порушення ОСОБА_4 . Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124, КУпАП, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340грн.

Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч.ст.25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п.9.1 ст.9 «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова компанія зобов`язана здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми.

Згідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі визнання ним вимог заявника обгунтованими - прийняти рішення здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Після пошкодження транспортного засобу позивача, зі сторони позивача було вчинено всі необхідні дії для врегулювання страхового випадку та здійснення страхової виплати, проте станом на дату подання позовної заяви жодної виплати третьою особою не було здійснено та відсутні будь-які дії зі сторони третьої особи.

Таким чином позивач звертається з позовними вимогами безпосередньо до винної особи яка завдала ці збитки, а саме до ОСОБА_4 .

Згідно п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 та п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, особа якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до положень ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч.1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди. Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають один одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди.

Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором : на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Згідно ч.1 ст.12 Цивільного кодексу України особа здійснює права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1-2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст.511 Цивільного кодексу України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та збо) кредитора.

Згідно з ч.І та 4 ст.636 Цивільного кодексу України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З урахуванням вищевикладеного, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страховоговідшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 Цивільного кодексу України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно- правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності.

Згідно з ст. 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення Цивільного кодексу України факт завдання шкоди майну потерпілому джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне винне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювана. За зобов`язанням, що виникають внаслідок заподіяння шкоди, притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе за одночасної наявності обов`язкових умов, якими є протиправна поведінка або бездіяльність, наявність дійсної шкоди, причинно - наслідковий зв`язок між діянням та заподіянням такої шкоди, вина.

Так як саме з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої позивачу завдано майнової шкоди, а протиправна поведінка відповідача, наявність дійсної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між діяннями та заподіяннями шкоди підтверджується належними доказами, які дають змогу дійти висновку про наявність правових підстав для стягнення з Відповідача на користь Позивача завданої внаслідок ДТП майнової шкоди у розмірі 29 990, 00 грн. та витрати на проведення судової експертизи в цивільних та господарських справах, досліджень та оцінки на замовлення у сумі 1015,20 грн., разом - 31005, 20 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із чим поданий позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до платіжного доручення №8991 від 13 травня 2019 року позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 921 грн.

Відтак з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» суму судового збору у розмірі 1 921 грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 13.2, 22, 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 979, 988, 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79,80, 81, 223, 258, 262, 264, 265, 268, 273, 280, 352 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» до ОСОБА_4 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія НОВА» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» майнову шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8 783, 35 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Державного підприємства «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» суму судового збору у розмірі 1 921 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Реквізити учасників справи:

Державне підприємство «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут», адреса місцезнаходження: 03113, м. Київ, пр-т. Перемоги, 57, код ЄРДПОУ - 01527695,

ОСОБА_4 , адреса місця проживання - АДРЕСА_1 , іпн. - НОМЕР_5 ,

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія НОВА», адреса місцезнаходження - 02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, 11, код ЄРДПОУ - 31241449.

Суддя: