Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4966/19
Провадження № 2/711/1807/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та звільнення від сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та звільнення від сплати аліментів.

В обґрунтування позову вказує, що 18.09.1997 року між ним та ОСОБА_3 був укладений шлюб, в період якого у них народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2013 року шлюб між ним та відповідачкою був розірваний.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.06.2013 року з нього (позивача) стягнуто аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше встановленого офіційного мінімуму, починаючи з 19.04.2013 року і до його повноліття.

На виконання вказаного рішення суду був виданий виконавчий лист та відкрите виконавче провадження.

Зазначає, що він в міру своїх можливостей сплачував аліменти, але відповідачка, на його думку, не повній мірі здійснювала свої обов`язки по утриманню та вихованню сина, а також створювала умови, які перешкоджали нормальному проживанню дитини з матір`ю у зв`язку з чим з грудня 2018 року ОСОБА_4 став проживати разом з ним (позивачем).

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Тож, вказує, що з цієї норми вбачається, що з 06.05.2018 року ОСОБА_4 самостійно може визначати з ким із батьків він хоче проживати.

Факт того, що син ОСОБА_5 проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання № 99 від 22.03.2019 року, довідкою № 01-06/152 від 25.04.2019 року, виданою Черкаською гімназією №31 (місце навчання ОСОБА_4 ), згідно якої ОСОБА_1 відвідує батьківські збори, займається вихованням дитини, цікавиться навчанням та виконує рекомендації вчителя, а також сплачує додаткові педагогічні послуги.

Також вказує, що з того часу, як ОСОБА_4 проживає з ним, відповідачка не приймає участі у вихованні неповнолітнього сина, а також в матеріальному утриманні дитини. Вважає, що цей факт є обставиною, що має істотне значення.

А тому звернувся до суду та просить: звільнити його - ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам, що стягуються з нього на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.06.2013 року по справі № 711/3654/13 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 ; звільнити його - ОСОБА_1 від сплати аліментів, що стягуються на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.06.2013 року по справі № 711/3654/13 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 з 01.12.2018 року.

Ухвалою суду від 03.07.2019 року прийнято та відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні 29.07.2019 року відповідачка ОСОБА_3 просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 . Також пояснила, що їх неповнолітній ОСОБА_4 дійсно з грудня 2018 року проживає разом зі своїм батьком - ОСОБА_1 .

В судовому засіданні 29.07.2019 року та 20.11.2019 року представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Глембоцька К.О. просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник третьої особи - Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Петренко С.В. пояснила, що станом на 01.07.2019 року заборгованість позивача ОСОБА_1 по сплаті аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 складала 25434 грн. 34 коп. і вона до даного часу не зменшалася. Також прояснила, що стягувач аліментів - ОСОБА_3 в липні 2019 року звернулася до державного виконавця із заявою про повернення їй виконавчого документу.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , пояснення відповідачки ОСОБА_3 , дані в судовому засіданні 29.07.2019 року, пояснення представника відповідачки ОСОБА_3 - адвоката Глембоцької К.О., пояснення представника третьої особи - Петренко С.В., дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.09.1997 року по 29.07.2013 року.

Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 19.05.2004 року (а.с. 6).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.07.2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваний (а.с. 4).

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.06.2013 року (справа № 711/3654/13) задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 , стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітної плати (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 19.04.2013 року та до повноліття дитини.

Виконавчий лист № 711/3654/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітної плати (доходу) перебував на виконанні у Придніпровському відділі ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області (ВП №38827981) та заявою стягувача - ОСОБА_3 постановою про повернення виконавчого документа стягувача від 19.07.2019 року був повернутий стягувачу - ОСОБА_3 . Вказане стверджується постановою державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу від 19.07.2019 року (а.с. 24).

Згідно довідок державного виконавця Придніпровського відділу ДВС платник аліментів - ОСОБА_1 з липня 2017 року аліменти на утримання сина сплачував не у повному розмірі, в зв`язку з чим станом на 01.07.2019 року у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів в загальній сумі 25434 грн. 34 коп. Наявність саме такої суми заборгованості підтверджена державним виконавцем Петренко С.В., в провадженні якої перебувало виконавче провадження ВП №38827981.

Також в судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 22.12.2018 року проживає разом зі своїм батьком - ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні. Дані обставини підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов проживання № 99 від 22.03.2019 року, відповідно до якого спеціалістами служби у справах дітей Черкаської міської ради було підтверджено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком - ОСОБА_1 ; актом обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітнього ОСОБА_4 , з якого вбачається, що батько дитини - ОСОБА_1 створив належні умови для проживання та навчання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 . Крім того, факт проживання неповнолітнього ОСОБА_4 з 22.12.2018 року разом зі своїм батьком не заперечувався і самою відповідачкою та її представником.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України.

Так, як передбачено статтею 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушеного права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

За положеннями ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов`язок є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

В силу ч.ч. 1, 8 ст. 71 Закону України від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ч. 3 ст. 181, ч.1 ст. 184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Як передбачено ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України, з підстав якої заявлено позов, за позовом платника аліментів суд може звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відповідно до п.п. 17, 22 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічна вимога диктується положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 допустив заборгованість по сплаті аліментів, які стягувалися з нього на користь відповідачки - ОСОБА_3 на утримання сина - ОСОБА_4 на підставі судового рішення, оскільки сплачував їх не в повному розмірі. Відповідно в цей період основний тягар по утриманню неповнолітнього сина несла його мати - ОСОБА_3 з якою і проживав неповнолітній ОСОБА_4 до 22.12.2018 року. Розмір існуючої заборгованості позивач ОСОБА_1 не оспорював.

Також в судовому засіданні встановлено, що з 22.12.2018 року неповнолітній ОСОБА_4 проживає разом зі своїм батьком - ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні. З матері дитини - ОСОБА_3 судовим наказом Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2019 року стягнуті аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_4 в розмірі ј частини її доходу (заробітку).

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітній ОСОБА_4 з 22.12.2018 року перестав проживати з матір`ю та став проживати у свого батька - ОСОБА_1 , що доводиться письмовими доказами у справі та визнано відповідачкою в судовому засіданні 29.07.2019 року, тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача ОСОБА_1 шляхом звільнення його, як платника аліментів, від примусового стягнення з нього на користь матері дитини аліментів, визначених рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.06.2013 року по справі №711/3654/13, починаючи саме з 22.12.2018 року, тобто з моменту проживання дитини разом з батьком, оскільки сімейний стан платника аліментів та особи, що їх одержує змінився, а дитина стала мешкати з батьком.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментам, оскільки позивачем не надано до суду жодних належних, допустимих доказів в обґрунтування зазначених ним у позові обставин та позовних вимог. Сам факт не проживання неповнолітньої дитини на даний час разом з матір`ю, на користь якої і стягувалися аліменти по сплаті яких у позивача ОСОБА_1 виникла заборгованість, та проживання його разом з батьком не може бути підставою для звільнення останнього від сплати заборгованості по аліментах.

При цьому, суд враховує, що статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

У частині першій статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Виходячи із викладеного, суд вважає, що звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, яка виникла саме з його вини, призведе до позбавлення права власності неповнолітнього ОСОБА_4 на ці виплати. Сам факт стягнення цих аліментів на користь відповідачки ОСОБА_3 , з якою на даний час дитина не проживає, не може бути підставою для звільнення батька дитини від сплати вже існуючої заборгованості, оскільки мати дитина зобов`язана розпорядитися аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Крім того, сам неповнолітній - ОСОБА_4 в силу ст. 179 СК України, має право брати участь у розпорядженні аліментами.

Крім того, суд враховує і те, що у зв`язку зі звільненням позивача ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 з 22.12.2018 року (з моменту проживання з ним неповнолітньої дитини), розмір заборгованості по аліментах буде зменшений за період з 22.12.2018 року по 01.07.2019 року, що фактично і так звільнить його від сплати частини нарахованої державним виконавцем заборгованості, а саме від заборгованості за період з 22.12.2018 року по 01.07.2019 року.

А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1

Крім того, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 738 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про охорону дитинства», Закону України «Про виконавче провадження», Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 18, 141, 150, 160, 179, 181, 194, 197 СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 77-84, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах та звільнення від сплати аліментів - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) від сплати аліментів, визначених рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.06.2013 року по справі №711/3654/13, на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј частини заробітку, починаючи з 22.12.2018 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 25.11.2019 року.

Головуючий: В.М. Скляренко