Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 648/3337/13-ц

провадження № 61-18602св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Кізомиська сільська рада Білозерського району Херсонської області,

треті особи: приватний нотаріус Лубянський Андрій Васильович, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області, треті особи: приватний нотаріус Луб`янський Андрій Васильович, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення належності спадкодавцю правовстановлюючого документу та визнання права власності на будинок в порядку спадкування,

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 09 грудня 2015 року у складі судді Сімчук С. Б. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року у складі колегії суддів: Полікарпової О. М., Базіль Л. В., Прокопчук Л. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_5 правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу від 12 березня 1979 року на житловий будинок АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на цей будинок у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 .

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_5 , після чого він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. До спадкової маси, зокрема, входить житловий будинок АДРЕСА_1 , придбаний спадкодавцем на підставі договору купівлі-продажу від 12 березня 1979 року, який посвідчений Кізомиською сільською радою Білозерського району Херсонської області.

Через відсутність у позивача як спадкоємця правовстановлюючого документа на спірне нерухоме майно нотаріус витребував зазначений вище договір купівлі-продажу нерухомого майна та встановив дефект договору, який полягає у тому, що в преамбулі договору, де зазначено його сторони та повноваження сторін на вчинення правочину, було помилково зазначено не « ОСОБА_5 », а « ОСОБА_3 », створено тавтологію начебто особа діє на підставі доручення від свого імені, а уже в предметі договору було вірно зазначено ім`я покупця « ОСОБА_5 ». Ознайомившись з такими правовстановлюючими документами, нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 просив позов задовольнити, так як це є єдиною можливістю використання позивачем свого права на спадкування майна померлого батька.

Справа розглядалася судами неодноразово

Короткий зміст судових рішень ухвалених у справі

Білозерський районний суд Херсонської області рішенням від 04 серпня 2014 року позов задовольнив частково. Визнав за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Рішення районного суду мотивоване тим, що факт належності саме померлому ОСОБА_5 спірного будинку АДРЕСА_1 підтверджується даними з погосподарських книг Кізомиської сільської ради за 1980-1982 роки, 986-1990 роки, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Білозерський районний суд Херсонської області додатковим рішенням від 03 жовтня 2014 року резолютивну частину рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 04 серпня 2014 року доповнив. В іншій частині позову ОСОБА_1 відмовив.

Апеляційний суд Херсонської області від 10 грудня 2014 рокурішення Білозерського районного суду Херсонської області від 04 серпня 2014 року залишив без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

Додаткове рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 03 жовтня 2014 року в апеляційному порядку не оскаржено і апеляційним судом його законність не перевірялася.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 29 квітня 2015 року рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 03 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року скасував, справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що матеріали цивільної та спадкової справ, містять неодноразові звернення ОСОБА_3 (брат померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ), у яких останній звертає увагу на те, що ОСОБА_5 не був і не міг бути учасником вказаного вище договору від 12 березня 1979 року, оскільки з 1976 року фактично по 1985 рік проходив військову службу, працював та постійно мешкав у Сахалінській області Російської Федерації, у спірному будинку померлий ніколи не проживав, комунальних послуг не оплачував, власником такого майна не був. Договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений 12 березня 1979 року між ОСОБА_6 та померлим ОСОБА_5 , на підставі якого подано даний позов ОСОБА_1 , укладено не було через відсутність у ОСОБА_3 довіреності на укладення такого договору від імені та в інтересах померлого брата ОСОБА_5 . Предметом такого договору був будинок АДРЕСА_1 , а не спірний будинок АДРЕСА_1 (змінено в майбутньому нумерацію на АДРЕСА_1 ), а тому цей договір на думку ОСОБА_3 не може бути доказом належності на праві власності померлому саме будинку АДРЕСА_1 , як стверджує позивач, оскільки це різні об`єкти нерухомості, які навіть знаходяться на різних сторонах АДРЕСА_1. Спірний будинок АДРЕСА_1 (в минулому АДРЕСА_1 ) належить родині ОСОБА_3 і ніколи не належав померлому, а власником будинку АДРЕСА_1 вказаного в договорі купівлі-продажу (в теперішній час АДРЕСА_1 ) до смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був ОСОБА_6 , тому підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні. Такі доводи ОСОБА_3 заслуговують на увагу і мали бути ретельно перевірені, а у разі безпідставності таких доводів спростовані судами, чого зроблено не було.

Білозерський районний суд Херсонської області рішенням від 09 грудня 2015 року позов задовольнив частково. Визнав право власності ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . В решті позову відмовив.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що факт належності спадкодавцю ОСОБА_5 спірного житлового будинку підтверджується договором купівлі-продажу, укладеним між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , та відомостями з погосподарських книг Кізомиської сільської ради за 1980 рік і послідуючі роки.

Апеляційний суд Херсонської області ухвалою від 26 лютого 2016 рокурішення Білозерського районного суду Херсонської області від 09 грудня 2015 року залишив без змін.

Апеляційний суд мотивував ухвалу тим, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між усіма учасниками справи, дав їм належну правову оцінку, оцінив всі надані сторонами докази на ґрунті всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього їх дослідження, а також оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 23 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилив, рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року залишив без змін.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 просив скасувати рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 09 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, зокрема судами неповно з`ясували обставин, що мають значення для справи.

12 березня 1979 року угода з купівлі ветхого будинку не відбулася, у присутності сторін правочину договір купівлі-продажу не друкувався і не підписувався.

ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , як очевидці угоди, яка не відбулася були допитані судом 26 березня 2014 року, а ОСОБА_7 була допитана 09 липня 2015 року повторно, де під присягою підтвердила, що 12 березня 1979 року угода не відбулася (16:09:02). Запис протоколу 09 липня 2015 року не можливо прослухати (аудіо запис шипить), протокол судового засідання втрачений (а. с. 41 т. 4).

В реєстрі нотаріальних дій виконавчого комітету Кізомиської сільської ради народних депутатів Білозерського району за 1979 рік зазначено, що за № 14 сторонами нотаріальної дії за договором купівлі-продажу вказані ОСОБА_6 і ОСОБА_5 (а. с. 245, 246 т. 1).

ОСОБА_5 не був і фізично не міг бути учасником угоди, яка 12 березня 1979 року не відбулася, оскільки з 1976 року фактично по 1985 рік безперервно 9 років працював і мешкав у м. Северо-Курільську у прикордонній зоні і при ньому був його старий червоний паспорт НОМЕР_1 у реєстрі ж вказано номер паспорту НОМЕР_2 .

Договір купівлі-продажу від 12 березня 1979 року не був нотаріально посвідчений, він посвідчений заднім числом, він звертав увагу судів на договір купівлі-продажу від 12 березня 1979 року, на якому стоїть печатка «народних депутатов», який не міг фізично з`явитися до 1980 року.

Апеляційний суд не надав оцінки державним актам по гербовим печаткам, які навіть теоретично виключають те, що угода відбулася 12 березня 1979 року, а також безпідставно вказав, що даний договір підписано продавцем ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Договір не засвідчений нотаріально печаткою депутатів трудящих є нікчемним, і підпадає під статтю 215 ЦК України, яка вказує на те, що його не потрібно визнавати недійсним, оскільки він недійсний з моменту його виготовлення, незалежно від позову та рішення суду.

У погосподарській книзі 1977-1979 років встановлено, що ОСОБА_8 числилася на КВАРТИРІ у ОСОБА_9 . А щоб не було різних тлумачень з приводу словосполучення «на квартирі» - це словосполучення збільшено у декілька разів. Суди не дали оцінку факту «на квартирі», виключивши словосполучення «на квартирі», та необґрунтовано стверджували, що квартирантка ОСОБА_8 є власником будинку АДРЕСА_1 , з чим ОСОБА_10 не міг успадкувати після ОСОБА_11 те, що їй не належало. Проте ОСОБА_10 успадкував від ОСОБА_11 будинок АДРЕСА_1 , а не АДРЕСА_1 (свідоцтво про право на спадщину за заповітом, реєстровий номер1651, (а. с. 102 т. 2), і більш того у справі немає правовстановлюючого документа, що квартирантка ОСОБА_8 є власником будинку АДРЕСА_1 .

По погосподарському обліку за 2011 рік на ОСОБА_5 написано, що він володів глиняним домом, якого по факту у їх садибі АДРЕСА_1 немає.

Будинок, в якому проживає він зі своєю сім`єю не має глиняних стін, він збудований з силікатної цегли та не введений в експлуатацію, тому є об`єктом незавершеного будівництва.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Білозерського районного суду Херсонської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Зайцеву А. Ю.

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 10 жовтня 2012 року ОСОБА_5 визнано батьком ОСОБА_1

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 ).

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , а саме - житлового будинку АДРЕСА_1 звернувся ОСОБА_1 (спадкова справа № 46/2011, заведена 13 червня 2011 року приватним нотаріусом Білозерського нотаріального округу Херсонської області Луб`янським А. В.).

Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Луб`янського А. В. від 05 серпня 2013 року № 01-16/441, вчинити нотаріальну дію з видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 неможливо, оскільки в договорі купівлі-продажу спірного будинку вказано, що даний договір підписано продавцем ОСОБА_12 , а від імені покупця - ОСОБА_3 , але відмітка про повноваження представника покупця відсутня.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 12 березня 1979 року, посвідченого Кізомиською сільською радою Білозерського району Херсонської області за реєстровим № 14, ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_5 купив жилий будинок у с. Кізомис Білозерського району Херсонської області.

В реєстрі нотаріальних дій Виконавчого комітету Кізомиської сільської ради народних депутатів Білозерського району за 1979 рік зазначено, що за № 14 сторонами нотаріальної дії за договором купівлі-продажу вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Наказом від 05 лютого 1979 року № 73 по радгоспу «Городній Велетень» Херсонського виробничого об`єднання консервної промисловості ОСОБА_5 у зв`язку із купівлею будинку у ОСОБА_6 (успадкованого після смерті ОСОБА_13 в с. Кізомис) нарізано присадибну земельну ділянку в кількості 0,13 га.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_13 та записів у будинковій книзі Кізомиської сільської ради Білозерського району за 1977-1979 рік, остання була зареєстрована в с. Кізомис Білозерського району Херсонської області ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 1978 року на житловий будинок АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_5 .

З витягу із погосподарської книги Кізомиської сільської ради вбачається, що з 1977 року за ОСОБА_13 зареєстрований житловий будинок АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_6 , а за особовим рахунком № НОМЕР_5 зареєстровано житловий будинок за іншою особою, а за ОСОБА_6 зареєстровано будинок АДРЕСА_2 , рахунок № НОМЕР_7 .

Відповідно до трудового договору від 10 червня 1979 року № 50 ОСОБА_5 у період з 10 червня 1979 року по 10 червня 1982 року працював у м. Північно-Курильську, а з посвідчення НОМЕР_8, виданого Північно-Курильською БСФ на ім`я ОСОБА_14 , вбачається, що останній працював у них в період з 1981 року по 1985 рік.

У довідках від 23 січня 1979 року № 138056 за місцем роботи та за місцем проживання зазначено, що станом на час їх видачі, ОСОБА_5 працював матросом добувного судна РС-388 Північно-Курильської бази сейнерного флоту та приватного будинку за місцем роботи не мав.

Відповідно до погосподарських книг № 4 Кізомиської сільської ради Білозерського району за 1980-1982 роки, 1986-1990 роки по рахунку № НОМЕР_9 ОСОБА_5 зазначений господарем у домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Згідно із записами у домовій книзі Кізомиської сільської ради за 1981-1988 роки в с. Кізомис у спірному будинку 18 березня 1981 року зареєструвався ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 - ОСОБА_5 .

На час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 був зареєстрований ОСОБА_3 (довідка Кізомиської сільської ради від 28 травня 2014 року № 01-22/123).

Наказом від 16 липня 1981 року № 248 по радгоспу «Городній Велетень» ОСОБА_3 нарізано під нову забудову земельну ділянку 0,09 га із вільного фонду по АДРЕСА_1 .

Згідно з наданої суду погосподарської книги № 4 Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області за 1980-1982 роки та за 1983-1985 роки, особовий рахунок № НОМЕР_10 , вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 до 1984 року був зареєстрований за ОСОБА_8 . Цей будинок у подальшому не змінював свою нумерацію, оскільки у 1984 році він був знесений як непридатний до проживання.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих

процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає

задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України).

Фактично спір у цій справі виник між позивачем та ОСОБА_3 , який вважає спірний будинок своєю власністю, оскільки саме він його побудував після виділу йому земельної ділянки під нову забудову по АДРЕСА_1 , вказуючи, що він ніколи не належав ОСОБА_5 та не може входити до складу спадщини після його смерті.

Як вбачається зі змісту статей 33, 36, 119 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17.

За змістом статті 392 ЦК України належним відповідачем є особа учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право спадкоємця на спадкове майно.

Ураховуючи наведене, відповідачем у справі має бути ОСОБА_3 .

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 02 жовтня 2019 року прийнятій у справі № 461/6793/15-ц (провадження № 61-15551св18).

Відповідно до статті 412 ЦПК Українипідставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина третя статті 400 ЦПК України).

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити, ухвалені у цій справі судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_1 до Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області, треті особи: приватний нотаріус Луб`янський А. В., ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , про встановлення належності спадкодавцю правовстановлюючого документу та визнання права власності на будинок в порядку спадкування відмовити.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Тлумачення статті 405 ЦПК України дає підстави для висновку, що за результатами розгляду касаційної скарги, якщо вона надійшла до суду касаційної інстанції після закінчення касаційного розгляду справи, може бути скасовано раніше прийняту постанову суду касаційної інстанції. Тому колегія суддів вважає, що на підставі статті 405 ЦПК України, слід скасувати ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2016 року.

Керуючись статтями 400, 405, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 09 грудня 2015 року, ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кізомиської сільської ради Білозерського району Херсонської області, треті особи: приватний нотаріус Луб`янський Андрій Васильович, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення належності спадкодавцю правовстановлюючого документу та визнання права власності на будинок в порядку спадкування відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило