Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 415/1901/14-ц

провадження № 61-28280 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»;

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ;

третя особа - приватний нотаріус Попаснянського районного нотаріального округу Мирошниченко Наталія Ігорівна;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Луганської області від 10 листопада 2017 рокуу складі колегії суддів: Дронської І. О., Авалян Н. М., Карташова О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позовна заява мотивована тим, що 19 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит (зі змінами), за яким останній отримав кредит у розмірі 66 тис. доларів США зі сплатою 14,5 % річних строком до 19 вересня 2028 року на придбання житла, розташованого по АДРЕСА_1 .

11 грудня 2009 року між банком та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким пункт 1.5 договору викладено у новій редакції, та визначено інший розмір щомісячного платежу за кредитом з грудня 2009 року. Також у той же день було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, яким встановлено ліміт кредиту в іноземній валюті у розмірі 62 686 доларів 08 центів США зі сплатою 14,5 % річних та ліміт кредиту в національній валюті у розмірі 525 904 грн 87 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16 % річних, який надано для дострокового погашення кредиту в іноземній валюті. Крім того, 11 грудня 2009 року було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору, яким досягнуто домовленості про перенесення строку погашення планового платежу за кредитним договором в сумі 13 962 грн 06 коп. за грудень 2009 року-травень 2010 року на червень 2010 року-вересень 2028 року з щомісячним погашенням кредиту рівними частинами в сумі 2 390 грн 48 коп. та сплатою нарахованих процентів за користування кредитом.

Для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором між ним та банком було укладено наступні договори забезпечення: іпотечний договір від 19 вересня 2008 року (зі змінами), за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку банку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 1 485 кв м., а також рухоме майно - товари в обігу, розташовані по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 .

Також між банком та ОСОБА_2 , між банком та ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки від 19 вересня 2008 року, за якими поручителі кожний окремо зобов`язались відповідати солідарно із позичальником за своєчасне та повне виконання зобов`язань за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що уклали та можуть бути укладені в майбутньому.

Крім того, сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до частини першої статті 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов`язань (пункт 7.8 договору про іпотечний кредит).

У зв?язку із неналежним виконанням зобов?язань за кредитним договором та договорами поруки, банк надіслав відповідачам повідомлення від 03 березня 2014 року з вимогою про дострокове повернення суми кредитної заборгованості, які залишились без задоволення.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, банк просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь суму заборгованості за договором про іпотечний кредит від 19 вересня 2008 року, яка станом на 08 червня 2016 року складала 725 418 грн 41 коп., з яких: борг по кредиту строковий в сумі 352 760 грн 29 коп., прострочений борг за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 86 941 грн 40 коп., строкові відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 1 345 грн 54 коп., прострочені відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 172 454 грн 05 коп., пеню за несплату кредиту з 01 червня 2012 року по 13 квітня 2016 року в сумі 2 317 грн 42 коп., пеню за несплату відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 13 квітня 2016 року в сумі 3 711 грн 71 коп., три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 червня 2012 року по 07 червня 2016 року в сумі 4 048 грн 17 коп., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 07 червня 2016 року в сумі 6 887 грн 45 коп., інфляційні втрати з липня 2012 року по травень 2016 року за прострочення сплати кредиту в сумі 38 058 грн 49 коп., інфляційні втрати з березня 2010 року по травень 2016 року за прострочення сплати відсотків за кредитом в сумі 56 893 грн 89 коп.;

звернути стягнення на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 , а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці 1 485 кв. м, та складається з: А-2 - жилий будинок шлакоблок, обкладений цеглою, загальною площею 283,9 кв. м, у тому числі житловою площею 119,6, Б-сарай цегла, К - навіс металева сітка, П - погріб цегла, В - душ цегла, З - лазня цегла, Д - навіс металева сітка, Е - альтанка цегла, Ж - зливна яма залізобетон, У - вбиральня цегла, І-8, І, ІІ, ІІІ - інші споруди дерево, метал, залізобетоні плити; товари в обігу - мопеди в кількості 31 од., культиватори в кількості 2 од., виробництва КНР, що зберігаються за адресою: АДРЕСА_3 (магазин «Фортуна»), мопедів - 9 од., культиватор - 1 од. та 22 мопеди і 1 культиватор, що зберігаються за адресою: АДРЕСА_2 ), у рахунок погашення вказаної вище заборгованості, встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки - продаж шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною визначеною згідно з експертним висновком суб`єкта оціночної діяльності, що буде здійснений в процесі виконавчого провадження; стягнути з відповідачів на його користь понесені банком судові витрати.

У березні 2016 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 пред?явили до суду зустрічний позов до ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа - приватний нотаріус Попаснянського районного нотаріального округу Луганської області Мирошниченко Н. І., про визнання договору про іпотечний кредит, іпотечного договору, договорів поруки недійсними.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, щооригінали документів про надання кредиту та укладення наступних правочинів (поруки, іпотеки) відсутні, банком порушено положення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вказані договори містять несправедливі умови, реальна процентна ставка річних склала 16,95 % річних, що є значно більше, ніж передбачено договором про іпотечний кредит - 14,5 % річних. За змістом внесених змін до договору про іпотечний кредит позичальник отримав і зобов`язаний повернути банку не 66 тис. доларів США, а 62 686 доларів 08 центів США та 525 904 грн 87 коп., зобов`язаний сплачувати проценти як за кредит в іноземній валюті - 14,5%, так і за кредит в національній валюті - 16,00%. При цьому строк кредиту в іноземній валюті складає 240 місяців, в національній валюті - 226 місяців. За змістом додаткового договору № 2 змінилися умови кредитування, збільшилися майже вдвічі суми нарахування за обслуговування кредиту. При цьому не тільки змінилися умови кредитування, але й зовсім стали незрозумілими для позичальника, що протирічить статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і на підставі статті 18 цього Закону дає підстави вважати їх несправедливими, що призвело до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Ураховуючи викладене, позивачі просили суд визнати договір про іпотечний кредит від 19 вересня 2008 року зі змінами, іпотечний договір від 19 вересня 2008 року зі змінами, договори поруки від 19 вересня 2008 року, укладені між банком та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожним окремо недійсними.

Короткий зміст судових рішень

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 23 березня 2016 року позов ПАТ «Державний ощадний банк України» та зустрічний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 об?єднано в одне провадження.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 06 липня 2016 року у складі Калмикової Ю. О. у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України», суд першої інстанції виходив з того, що банком не були надані докази укладення між ним та відповідачами письмових договорів, при цьому відсутність оригіналу кредитної справи за договором іпотечного кредиту від 19 вересня 2008 року, а також оригіналів договорів поруки дає підстави вважати, що договір іпотечного кредиту відповідачем у письмовій формі не укладався та ним не підписувався, а також свідчить про відсутність з його боку дій, спрямованих на виникнення цивільних прав та обов`язків на підставі цього договору. Копії оскаржуваного договору та копії інших документів, на підписання яких одночасно із цим договором посилається банк, не є належним доказом, оскільки представником банка не надано достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що ці копії були зроблені з оригіналів вищезазначених документів, які є допустимими доказами відповідно до частини другої статті 64 ЦПК України 2004 року, до їх втрати. Також зазначено, що судом не можуть бути прийняті в якості належних та допустимих письмових доказів виписки по особовому рахунку за період з 31 грудня 2009 року по 16 березня 2012 року, з 16 березня 2012 року по 13 червня 2015 року, оскільки з них не вбачається, що саме відповідач здійснював оплати за кредитним договором, та заява про видачу готівки від 19 вересня 2008 року, оскільки не надано оригіналу кредитної справи.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 31 серпня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 06 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено. Стягнуто на користь ПАТ«Державний ощадний банк України» з солідарних боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за договором про іпотечний кредит від 19 вересня 2008 року станом на 08 червня 2016 року в загальному розмірі 725 418 грн 41 коп., з яких: борг по кредиту строковий в сумі 352 760 грн 29 коп., прострочений борг за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 86 941 грн 40 коп., строкові відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 1 345 грн 54 коп., прострочені відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 172 454 грн 05 коп., пеню за несплату кредиту з 01 червня 2012 року по 13 квітня 2016 року в сумі 2 317 грн 42 коп., пеню за несплату відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 13 квітня 2016 року в сумі 3 711 грн 71 коп., три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 червня 2012 року по 07 червня 2016 року в сумі 4 048 грн 17 коп., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 07 червня 2016 року в сумі 6 887 грн 45 коп., інфляційні втрати банку з липня 2012 року по травень 2016 року за прострочення сплати кредиту в сумі 38 058 грн 49 коп., інфляційні втрати банку з березня 2010 року по травень 2016 року за прострочення сплати відсотків за кредитом в сумі 56 893 грн 89 коп.

Звернуто стягнення на нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 , а саме: жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1 485 кв. м та складається з: А-2 - жилий будинок шлакоблок, обкладений цеглою, загальною площею 283,9 кв. м, у тому числі житловою площею 119,6 кв. м, Б-сарай цегла, К - навіс металева сітка, П - погріб цегла, В - душ цегла, З - лазня цегла, Д - навіс металева сітка, Е - альтанка цегла, Ж - зливна яма залізобетон, У - вбиральня цегла, І-8, І, ІІ, ІІІ - інші споруди дерево, метал, залізобетоні плити; товари в обігу - мопеди в кількості 31 од., культиватори в кількості 2 од., виробництва КНР, що зберігаються за адресою: АДРЕСА_3 (магазин «Фортуна»), мопедів - 9 од., культиватор - 1 од. та 22 мопеди і 1 культиватор, що зберігаються за адресою: АДРЕСА_2 ), у рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором про іпотечний кредит від 19 вересня 2008 року, станом на 08 червня 2016року в загальному розмірі 725 418 грн 41 коп., з яких: борг по кредиту строковий в сумі 352 760 грн 29 коп., прострочений борг за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 86 941 грн 40 коп., строкові відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 1 345 грн 54 коп., прострочені відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 172 454 грн 05 коп., пеню за несплату кредиту з 01 червня 2012 року по 13 квітня 2016 року в сумі 2 317 грн 42 коп., пеню за несплату відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 13 квітня 2016 року в сумі 3 711 грн 71 коп., три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 червня 2012 року по 07 червня 2016 року в сумі 4 048 грн 17 коп., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 07 червня 2016 року в сумі 6 887 грн 45 коп., інфляційні втрати з липня 2012 року по травень 2016 року за прострочення сплати кредиту в сумі 38 058 грн 49 коп., інфляційні втрати з березня 2010 року по травень 2016 року за прострочення сплати відсотків за кредитом в сумі 56 893 грн 89 коп.

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки - продаж шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною визначеною згідно з експертним висновком суб`єкта оціночної діяльності, що буде здійснений в процесі виконавчого провадження. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ї кримінальних справ від 19 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Луганської області від 31 серпня 2016 року в частині позовних вимог публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 31 серпня 2016 року в частині зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено без змін.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 10 листопада 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 06 липня 2016 року скасовано в частині позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки та в цій частині ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 ОСОБА_2 з кожного окремо на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором про іпотечний кредит від 19 вересня 2008 року станом на 08 червня 2016 року в загальному розмірі 725 418 грн 41 коп., з яких: борг по кредиту строковий в сумі 352 760 грн 29 коп., прострочений борг за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 86 941 грн 40 коп., строкові відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 1 345 грн 54 коп., прострочені відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 172 454 грн 05 коп., пеню за несплату кредиту з 01 червня 2012 року по 13 квітня 2014 року в сумі 2 317 грн 42 коп., пеню за несплату відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 13 квітня 2014 року в сумі 3 711 грн 71 коп., три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 червня 2012 року по 07 червня 2016 року в сумі 4 048 грн 17 коп., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 07 червня 2016 року в сумі 6 887 грн 45 коп., інфляційні втрати банку з липня 2012 року по травень 2016 року за прострочення сплати кредиту в сумі 38 058 грн 49 коп., інфляційні втрати банку з березня 2010 року по травень 2016 року за прострочення сплати відсотків за кредитом в сумі 56 893 грн 89 коп.

У рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за договором про іпотечний кредит від 19 вересня 2008 року станом на 08 червня 2016 року в загальному розмірі 725 418 грн 41 коп., з яких: борг по кредиту строковий в сумі 352 760 грн 29 коп., прострочений борг за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 86 941 грн 40 коп., строкові відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 1 345 грн 54 коп., прострочені відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 172 454 грн 05 коп., пеню за несплату кредиту з 01 червня 2012 року по 13 квітня 2014 року в сумі 2 317 грн 42 коп., пеню за несплату відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 13 квітня 2014 року в сумі 3 711 грн 71 коп., три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 червня 2012 року по 07 червня 2016 року в сумі 4 048 грн 17 коп., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 07 червня 2016 року в сумі 6 887 грн 45 коп., інфляційні втрати банку з липня 2012 року по травень 2016 року за прострочення сплати кредиту в сумі 38 058 грн 49 коп., інфляційні втрати банку з березня 2010 року по травень 2016 року за прострочення сплати відсотків за кредитом в сумі 56 893 грн 89 коп. звернуто стягнення на нерухоме та рухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме: жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці 1 485 кв. м. та складається з: А-2 - жилий будинок шлакоблок, обкладений цеглою, загальною площею 283,9 кв. м, у тому числі житловою площею 119,6 кв. м, Б - сарай цегла, К - навіс металева сітка, П - погріб цегла, В - душ цегла, З - лазня цегла, Д - навіс металева сітка, Е - альтанка цегла, Ж - зливна яма залізобетон, У - вбиральня цегла, І-8, І, ІІ, ІІІ - інші споруди дерево, метал, залізобетоні плити; товари в обігу - мопеди в кількості 31 од., культиватори в кількості 2 од., виробництва Китайського Народної Республіки, що зберігаються за адресою: АДРЕСА_3 (магазин «Фортуна»), мопедів - 9 од., культиватор - 1 од. та 22 мопеди і 1 культиватор, що зберігаються за адресою: АДРЕСА_2 (склад).

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки нерухомого майна та товарів в обігу - продаж шляхом проведення публічних торгів нерухомого майна за початковою ціною визначеною згідно з експертним висновком суб`єкта оціночної діяльності, що буде здійснений в процесі виконавчого провадження на момент його реалізації, товарів в обігу у розмірі 200 тис. грн, встановленої договором від 11 грудня 2009 року про внесення змін до іпотечного договору від 19 вересня 2008 року № 276.

Зазначено, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не підлягає виконанню на час дії мораторію, встановленому Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позичальник, як і поручителі, належним чином зобов?язання за договором про іпотечний кредит та договорами поруки не виконували, на вимоги банку не реагували, унаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої визначено відповідно до умов договору та вимог закону, і відповідачами не спростовано. Судом зазначено, що сам факт укладення з ПАТ «Державний ощадний банк України» іпотечного договору та додаткових договорів до цього договору позичальником не заперечується, як і не заперечується отримання кредитних коштів за договором про іпотечний кредит, визнається цільове використання кредитних коштів, а саме для придбання житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Відповідно до Тимчасового порядку надання та супроводження кредитів клієнтам роздрібного бізнесу, а також відкриття та обслуговування їх рахунків за участю бек-офісу, затвердженого постановою правління акціонерного товариства «Ощадбанк» від 05 лютого 2013 року № 64, як при передачі вже заведених кредитних справ до бек-офісу, так і в процесі формування справ, сканувались документи кредитних справ, які в подальшому зберігались на електронних носіях інформації банку. Відповідно до акту приймання-передачі пакетів матеріалів від 13 травня 2014 року відділу бек-офісу роздрібного бізнесу передано документи кредитної справи позичальника. Відтак, банком доведено факт укладення між банком та ОСОБА_1 договору про іпотечний кредит на умовах, визначених цим договором, а також додатковими договорами до цього договору.

Починаючи з червня 2012 року позичальник почав порушувати умови договору про іпотечний кредит, а тому банк скористався правом вимагати дострокового повернення кредиту, направивши позичальнику та поручителям вимогу від 03 березня 2014 року. Нарахування пені за порушення ОСОБА_1 зобов`язань за договором про іпотечний кредит здійснено з дотриманням положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та нарахована за борг за кредитом та пенею за період з 01 червня 2012 року по 13 квітня 2014 року.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційну скаргу

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просили оскаржуване рішення апеляційного суду як в частині позову банку, так і в частині їх зустрічного позов скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не застосовано Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який забороняє нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. При цьому судом стягнуто пеню за несплату кредиту, відсотків з 01 червня 2012 року по 13 квітня 2016 року, тобто за 4 роки. Крім того, також за вказаний період стягнуто на користь банку інфляційні втрати.

Вважали, що апеляційний суд безпідставно вказав, що пеня стягується не за той період, що вказана в розрахунку на першій сторінці, а за інший період (з 01 червня 2012 року по 13 квітня 2014 року). При цьому судом не надано належної правової оцінки тому факту, що в розрахунку заборгованості зазначені різні періоди нарахування, а сума збігається.

Крім того, посилались на те, що у зв?язку із зміною обсягу зобов?язань за договором про іпотечний кредит без згоди поручителів, порука є припиненою.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 грудня 2017 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу 415/1901/14-ц із Лисичанського міського суду Луганської області.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

19 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Державний ощадний банк України»), правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит, за яким останній отримав кредит у розмірі 66 тис. доларів США зі сплатою 14,5 % річних строком до 19 вересня 2028 року на придбання житла, розташованого по АДРЕСА_1 .

11 грудня 2009 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким пункт 1.5 договору викладено у новій редакції, та визначено інший розмір щомісячного платежу за кредитом з грудня 2009 року.

Також у той же день між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору, яким встановлено ліміт кредиту в іноземній валюті у розмірі 62 686 доларів 08 центів США зі сплатою 14,5 % річних та ліміт кредиту в національній валюті у розмірі 525 904 грн 87 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16 % річних, який надано для дострокового погашення кредиту в іноземній валюті.

Крім того, 11 грудня 2009 року було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору, яким досягнуто домовленості про перенесення строку погашення планового платежу за кредитним договором в сумі 13 962 грн 06 коп. за грудень 2009 року-травень 2010 року на червень 2010 року-вересень 2028 року з щомісячним погашенням кредиту рівними частинами в сумі 2 390 грн 48 коп. та сплатою нарахованих процентів за користування кредитом.

Для забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_1 та ВАТ «Державний ощадний банк України» та було укладено іпотечний договір від 19 вересня 2008 року (зі змінами), за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку банку житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 на земельній ділянці 1 485 кв м., а також рухоме майно - товари в обігу, розташовані по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_3 .

Також 19 вересня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки, за якими поручителі кожний окремо зобов`язались відповідати солідарно із позичальником за своєчасне та повне виконання зобов`язань за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що уклали та можуть бути укладені в майбутньому.

Крім того, сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до частини першої статті 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобов`язань (пункт 7.8 договору про іпотечний кредит).

У зв?язку із неналежним виконанням зобов?язань за кредитним договором та договорами поруки, ПАТ «Державний ощадний банк України» надіслало відповідачам повідомлення від 03 березня 2014 року з вимогою про дострокове повернення суми кредитної заборгованості, які залишились без задоволення.

Позичальник, як і поручитель, зобов?язання за кредитним договором та договором поруки належним чином не виконували, унаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 08 червня 2016 року, за розрахунком банку, складала 725 418 грн 41 коп., з яких: борг по кредиту строковий в сумі 352 760 грн 29 коп., прострочений борг за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 86 941 грн 40 коп., строкові відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 1 345 грн 54 коп., прострочені відсотки за кредитом з 01 червня 2013 року по 07 червня 2016 року в сумі 172 454 грн 05 коп., пеню за несплату кредиту з 01 червня 2012 року по 13 квітня 2016 року в сумі 2 317 грн 42 коп., пеню за несплату відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 13 квітня 2016 року в сумі 3 711 грн 71 коп., три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01 червня 2012 року по 07 червня 2016 року в сумі 4 048 грн 17 коп., три проценти річних за прострочення сплати відсотків за кредитом з 01 лютого 2010 року по 07 червня 2016 року в сумі 6 887 грн 45 коп., інфляційні втрати з липня 2012 року по травень 2016 року за прострочення сплати кредиту в сумі 38 058 грн 49 коп., інфляційні втрати з березня 2010 року по травень 2016 року за прострочення сплати відсотків за кредитом в сумі 56 893 грн 89 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду частково не відповідає.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що позичальник, як і поручителі, зобов?язання за кредитним договором і договорами поруки належним чином не виконували, унаслідок чого виникла заборгованість.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Застосовуючи наведені норми права, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, яка переглядається, апеляційний суд не врахував, щопред?явивши вимогу до позичальника і поручителів від 03 березня 2014 року, які були ними отримані (а.с. 34, т. 1) про дострокове повернення кредиту, банк змінив строк виконання зобов?язань за кредитним договором, а тому відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та пеню після спливу тридцятиденного строку після отримання відповідачами зазначених вище вимог про дострокове повернення кредиту (пункт 3.4 договору про іпотечний кредит). Відтак, розрахунок заборгованості, наведений апеляційним судом, не відповідає вимогам закону, оскільки така заборгованість розрахована станом на 08 червня 2016 року.

Ураховуючи викладене, оскільки суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що позичальник, як і поручителі зобов?язання за кредитним договором належним чином не виконували, унаслідок чого виникла заборгованість, проте неправильно застосував норми матеріального права, у зв?язку з чим визначив невірний розмір кредитної заборгованості, тому рішення суду апеляційної інстанції слід змінити в мотивувальній частині з підстав, зазначених у цій постанові, та у резолютивній частині, визначивши суму боргу за кредитом та відсотками на момент пред?явлення банком вимог до позичальника та поручителів.

Встановлено, що 03 березня 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» пред?явило вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які були ними отримані (а.с. 34, т. 1) про дострокове повернення кредиту, у зв?язку з чим банк змінив строк виконання зобов?язань за кредитним договором.

Станом на 08 червня 2016 року, за розрахунком банку, загальна заборгованість по кредиту складала 725 418 грн 41 коп., з яких: відсотки складали 173 799 грн 59 коп., тоді як станом на 08 квітня 2014 року, за розрахунком банку, заборгованість за відсотками складала 21 421 грн 24 коп.

Отже, різниця між відсотками за вказаний період становить 152 378 грн 35 коп. (173 799 грн 59 коп. - 21 421 грн 24 коп.). Тому загальна сума заборгованості за кредитом станом на 08 квітня 2014 року становить 573 040 грн 06 коп. (725 418 грн 41 коп. - 152 378 грн 35 коп.).

Відтак, резолютивну частину рішення апеляційного суду слід змінити в частині розміру боргу за кредитом та відсотками, визначивши її у вказаному вище розмірі.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Щодо вимог касаційної скарги в частині зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ї кримінальних справ від 19 липня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Луганської області від 31 серпня 2016 року в частині позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Рішення апеляційного суду Луганської області від 31 серпня 2016 року в частині зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено без змін.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 328 ЦПК України 2004 року суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадках, якщо є ухвала про відхилення касаційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме рішення чи ухвалу.

Аналогічне положення міститься у пункті 3 частини другої статті 394 ЦПК України.

Як убачається зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ї кримінальних справ від 08 грудня 2017 року касаційне провадження у справі відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка містить вимоги про скасування рішення апеляційного суду Луганської області від 10 листопада 2017 року як в частині позову ПАТ «Державний ощадний банк України», так і в частині зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Разом з тим, зі змісту рішення апеляційного суду Луганської області від 10 листопада 2017 року убачається, що рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 06 липня 2016 року не переглядалося, оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ї кримінальних справ від 19 липня 2017 року рішення апеляційного суду Луганської області від 31 серпня 2016 року в частині зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено без змін.

Ураховуючи викладене,колегія суддів вважає, що касаційне провадження в частині зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 підлягає закриттю як помилково відкрите.

Щодо судових витрат

Пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в

позові - на позивача.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення касаційної скарги, зміну рішення суду в частині розміру заборгованості за кредитом у сумі 573 040 грн 06 коп., що становить 78,99 % від суми заборгованості за кредитним договором, заявленої банком до стягнення, рішення суду апеляційної інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, у зв?язку з чим з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» підлягає стягненню судовий збір по 3 613 грн 69 коп. з кожного.

Крім того, з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 2 762 грн 42 коп., що становить 21 % від сплаченого заявником судового збору за подання касаційної скарги.

Частиною десятою статті 141 ЦПК України визначено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

За таких обставин розмір судового збору, який підлягав стягненню з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» пропорційно задоволених позовних вимог складає 851 грн 24 коп. (3 613,69 грн - 2 762,45 грн).

У частиніпершій статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням касаційної скарги ПАТ «Державний ощадний банк України»на сплату судового збору за подання позовної заяви, апеляційної скарги підлягають частковому відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 141, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційне провадження у справі в частині зустрічного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа - приватний нотаріус Попаснянського районного нотаріального округу Мирошниченко Наталія Ігорівна, про визнання договору про іпотечний кредит, іпотечного договору, договорів поруки недійсними закрити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 10 листопада 2017 рокузмінити, визначивши загальну суму заборгованості за договором про іпотечний кредит від 19 вересня 2008 року у розмірі 573 040 грн 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі 851 грн 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір у розмірі по 3 613 грн 69 коп. з кожного.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта