КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 357/5798/19

провадження № 22-ц/824/14300/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення 17 613, 44 грн додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що на утримання сина, який з ним проживає ним були витрачені додаткові кошти на навчання у розмірі 7000 грн, за проживання у гуртожитку з вересня 2018 року по грудень 2018 року у розмірі 1600 грн, за проживання у гуртожитку за січень-лютий 2019 року у розмірі 1000 грн, за харчування в їдальні - 6000 грн, за камуфляжну форму - 2995 грн, за зимові «берци» - 1780 грн, за проїзд з м . Білої Церкви до м. Вінниці та з м. Вінниці до м. Біла Церква - 855,86 грн, всього на суму 35 226,83 грн, половину з яких просить стягнути з відповідача на підставі статті 185 Сімейного кодексу України (надалі - СК України).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 21 серпня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовлено.

Не погоджуючись із указаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У доводах апеляційної скарги зазначає, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах. Наявність понесених ним витрат документально підтверджена.

Зазначає, що оскільки судом першої інстанції при прийнятті рішення невірно застосовано норму статті 185 СК України, просить це рішення скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення його позовних вимог.

Відповідач не скористалась своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні відповідач та її представник проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Позивач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомляв.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 11 листопада 2000 року по 21 лютого 2017 року.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з батьком.

Рішенням Білоцерківського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року було присуджено стягнення аліментів із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з бажанням сина навчатись у Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони, батьком були понесені витрати на оплату підготовчих курсів з 01 жовтня 2017 року по 30 квітня 2018 року у ІМЯО КПІ ім. Ігоря Сікорського, вартість яких склала 2 835 грн, що підтверджено довідкою № 5 від 05 лютого 2018 року.

З 01 вересня 2018 року по 01 березня 2019 року ОСОБА_3 навчався у Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони за професією 5169 «Охоронник», «Охоронець». Згідно з умовами договору від 28 серпня 2018 року витрати на оплату навчання склали 5 000 грн.

Згідно із довідкою №85 від 15 березня 2019 року, ОСОБА_3 є студентом за контрактом першого курсу Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони і навчається за професією 262 «Правоохоронна діяльність». Термін навчання з 11 березня 2019 року по 07 червня 2019 року.

Витрати на навчання ОСОБА_3 у період з 11 березня 2019 року по 07 червня 2019 року склали 2 000 грн, що підтверджено договором №21 від 19 березня 2019 року.

Позивач надав суду квитанції на підтвердження понесення витрат на оплату за проживання у гуртожитку, харчування сина ОСОБА_3 у їдальні, проїзд із м. Біла Церква до м. Вінниця тощо. Зазначені витрати включено позивачем до ціни позову, половина розміру яких склала 10 545, 93 грн.

Крім того, позивачем були понесені витрати на навчання ОСОБА_3 на курсах підготовки водія, вартість яких склала 4300 грн, що підтверджено договором № 110.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із обставин, що частина витрат була понесена батьком у період, коли син досягнув повноліття, а інша частина витрат не є витратами, які відповідно до статті 185 СК України слід визнати додатковими.

Колегія суддів з таким висновком погоджується у повному обсязі.

Згідно з вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба