Постанова

Іменем України

19 листопада 2019 року

місто Київ

справа № 642/2638/17

провадження № 61-1845св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр

медико-соціальної експертизи»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року у складі судді Кіся П. В. та постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Кіся П. В., Бровченка І. О., Хорошевського О. М.,

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 29 травня 2017 року звернулася до суду з позовом до Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Харківської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, в якому просила поновити порушене право на доступність отримання безкоштовно послуг як особи зі статусом інваліда, у межах надання медичної допомоги, у фізкультурно-спортивних об`єктах, в їх складі басейнах, у тому числі приватної форми власності; визнати протиправним рішення Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Харківської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації від 23 листопада 2016 року № 9 про відмову у включенні до її індивідуальної програми реабілітації інваліда заняття з плавання та його скасувати; зобов`язати Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» Харківської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації включити до її індивідуальної програми реабілітації як інваліда заняття з плавання з тренером та необхідним спортивним інвентарем, не менше трьох, чотирьох разів на тиждень у зручний для неї час із зазначенням місця отримання послуг, з урахуванням зручної транспортної доступності басейну, зокрема в структурному підрозділі «Фізкультурно-спортивний клуб «Локомотив» Регіональної філії «Південна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Позивач обґрунтовувала заявлені вимоги тим, що вона є особою з інвалідністю третьої групи загального захворювання. Згідно з висновком Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» для неї розроблена програма реабілітації щодо її захворювання та призначено заняття спортом. У програму не включено право позивача на безоплатне відвідування занять з плавання у басейні незалежно від форм власності. Зазначені дії відповідача, на переконання ОСОБА_1 , суперечать Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Закону України

«Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач зазначив, що не має таких повноважень як надання позивачу права на безкоштовне відвідування басейну в межах програми реабілітації.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 08 вересня 2017 року здійснено заміну відповідача Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний-центр медико-соціальної експертизи» Харківська міжрайонна медико-соціальна експертна комісія Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації на Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи».

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовувалось тим, що Медико-соціальна експертна комісія на виконання вимог законодавства та з урахуванням стану здоров`я позивача під час встановлені групи інвалідності, а також під час медичного обстеження, у розділі 6 індивідуальної програми позивача не визначила обов`язок для ОСОБА_1 заняття фізкультурно-спортивною реабілітацією, а тому заняття з плавання як вид реабілітації суперечить її стану здоров`я. Відповідно до висновку Державної установи «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М. І. Ситенка Національної академії медичних наук України» від 30 грудня 2015 року № 784519 рекомендовано позивачу водні процедури, басейн, проте у висновку не зазначено про плавання як вид реабілітації, а тому правова позиція позивача у справі є безпідставною.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року залишено без руху. Надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали апеляційного суду і попереджено, що у разі невиконання вимог ухвали апеляційну скаргу буде визнано неподаною та повернуто апелянту.

Відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору, апеляційний суд зробив висновок, що передбачені законом підстави для задоволення такої заяви ОСОБА_1 відсутні, так як нею не надано достатнього обсягу доказів, які б свідчили про її тяжкий матеріальний стан та які б виключали можливість зловживання правом на звільнення від оплати судового збору (дані податкової інспекції про відсутність доходів, довідки відповідних реєстраційних органів про відсутність нерухомого майна, дані Національної поліції про наявність транспортних засобів, довідки відділу соціального захисту тощо).

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року заяву ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено частково. Відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року до ухвалення судового рішення у справі судом апеляційної інстанції. Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 02 жовтня 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду обґрунтовувалася тим, що саме ОСОБА_1 , а не суд повинна доводити у визначеному законом порядку обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, однак нею відповідних доказів не надано, вона не зверталася до суду з клопотанням про витребування таких доказів у разі існування труднощів надавати їх самостійно, не заявляла клопотання про призначення експертизи з метою спростування висновків фахівців, які розробляли індивідуальний план реабілітації.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Короткий зміст вимог касаційних скарг ОСОБА_1 .

У касаційних скаргах, поданих до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку у листопаді 2017 року та до Верховного Суду у лютому 2018 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року відповідно, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційні скарги

Касаційна скарга на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року обґрунтовується тим, що суд апеляційної інстанції, встановивши, що заявник надала докази скрутного майнового стану не в достатньому обсязі, зобов`язаний був залишити апеляційну скаргу без руху з метою надання ОСОБА_1 доказів скрутного майнового стану. Зазначає, що розмір судового збору, який необхідно сплатити за подання апеляційної скарги у справі, що переглядається, становить 199 % від місячного розміру її пенсії (1 412, 00 грн). Вважає оскаржувану ухвалу апеляційного суду незрозумілою, оскільки у цьому судовому рішенні не зазначено, які саме докази потрібно надати суду для вирішення клопотання про звільнення її від сплати судового збору.

Касаційна скарга на постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року обґрунтовується тим, що заявник не отримувала повістку про виклик до апеляційного суду у судове засідання, призначене 20 грудня 2017 року, справу розглянуто судом апеляційної інстанції без її участі, за відсутності доказів належного сповіщення про розгляд справи судом.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» надало відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року, просив оскаржуване судове рішення залишити без змін. Відповідач зазначив, що індивідуальний план реабілітації ОСОБА_1 розроблявся професійно та не потребує внесення змін до неї.

ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року залишено без руху.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів») заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду у січні 2018 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року, а ухвалою від 13 березня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом правила частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судової ухвали визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана постанова апеляційного суду має відповідати вимогам статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі на постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року

Відповідно до частини першої статті 304 ЦПК України 2004 року справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Згідно зі статтею 305 ЦПК України 2004 року апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (стаття 27 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до частин третьої-шостої статті 74 ЦПК України 2004 року судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення - особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. Особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2017 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Харківської області на 16:10 год. 23 листопада 2017 року.

У матеріалах справи відсутні відомості про сповіщення заявника про розгляд апеляційної скарги 23 листопада 2017 року.

Згідно з довідкою секретаря судового засідання від 23 листопада 2017 року (а. с. 90) у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу не здійснювалося, розгляд справи відкладено на 20 грудня 2017 року о 15: 15 год.

Розгляд справи апеляційним судом, з урахуванням вимог статті 3 ЦПК України, мав здійснюватися за правилами ЦПК України, а не ЦПК України 2004 року.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Таким чином і за правилами ЦПК України 2004 року, і за правилами ЦПК України розгляд цієї справи мав відбутися з належним повідомленням учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання.

Згідно з частиною п`ятою статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Відповідно до частини першої статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомленні ним причини неявки буде визнано судом поважними.

У матеріалах справи наявний конверт з поштовим відправленням ОСОБА_1 , який повернувся до апеляційного суду з відміткою про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а. с. 91).

Відповідно до довідки секретаря судового засідання від 20 грудня 2017 року у зв`язку з неявкою у судове засідання усіх осіб, які беруть участь у розгляді справи, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Отже, у матеріалах справи відсутні відомості про повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, що свідчить про обґрунтованість доводів заявника про її неповідомлення про апеляційний розгляд справи та порушення її прав.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) таке конституційне право має бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, розглянувши справу за відсутності ОСОБА_1 , щодо якої відсутні докази належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки заявника у судове засідання не з`ясував, чим порушив її право на участь у судовому розгляді, не забезпечив її можливості надати суду докази та навести міркування з приводу апеляційної скарги, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції щодо права особи на справедливий судовий розгляд (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Віктор Назаренко проти України» від 03 жовтня 2017 року (заява № 18656/13) та у справі «Лазаренко та інші проти України» від 27 червня 2017 року (заява № 70329/12)).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Встановленні порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права є істотними, мають наслідком обов`язкове скасування постанови Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року, а тому Верховний Суд, відповідно до правил частини четвертої статті 401 ЦПК України уповноважений скасувати оскаржуване судове рішення з направлення справи на новий апеляційний розгляд у попередньому судовому засіданні без призначення справи до судового розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року

В оцінці доводів касаційної скарги щодо законності та обґрунтованості ухвали Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року Верховний Суд врахував, що апеляційним судом по суті розглянуто клопотання заявника про звільнення її від сплати судового збору, враховано надані нею докази, за результатами чого апеляційний суд не встановив підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, проте, з урахуванням майнового стану заявника, апеляційний суд вирішив відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а тому відсутні правові підстави вважати, що право ОСОБА_1 на справедливий суд було обмежено.

Відповідно до статті 82 ЦПК України 2004 року та статті 8 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, вирішення питання про відстрочення сплати судових витрат є правом суду, а не обов`язком, оскільки належить до дискреційних повноважень суду та вирішення цього питання залежить від майнового стану сторони.

Враховуючи, що апеляційний суд, досліджуючи питання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, відстрочення сплати судового збору, дослідив зібрані у справі докази, надав їм належну правову оцінку, а тому відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції.

Верховним Судом під час оцінки законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали апеляційного суду також враховано висновки про скасування оскаржуваної постанови Апеляційного суду Харківської області з направленням справи на новий апеляційний розгляд, за результати якого апеляційний суд має здійснити розподіл судових витрат у справі.

Встановивши, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин із дотриманням норм процесуального права, а інших доводів незаконності та необґрунтованості оскаржуваної ухвали у касаційній скарзі не наведено, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року підлягає залишенню без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2017 року залишити без змін.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року задовольнити.

Постанову Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді С. О. Погрібний

А. С. Олійник

В. В. Яремко