Провадження № 2/712/2068/18
Справа № 712/9052/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ТІТОВА О.І.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення аліментів.

До початку судового засідання від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати через установу юстиції ОСОБА_4 інформацію щодо встановлення місця праці і розміру заробітної плати ОСОБА_3.

Позивач та його представник в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач до судового засідання не зявився, в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справи в його відсутність.

Представник відповідача та його адвокат в судовому засіданні при вирішення клопотання поклались на розгляд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2, звернулась до суду з клопотанням, в якому просить звернутися з судовим дорученням до компетентного органу юстиції ОСОБА_4 щодо отримання інформації відносно встановлення місця праці і розміру заробітної плати громадянина України ОСОБА_3 на території ОСОБА_4.

В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що нею направлено до ОСОБА_4 відповідний запит на підприємство, на якому працює відповідач, але відповіді не отримала.

Позивач до суду надав відзив на позов, в якому частково визнав позовні вимоги про стягнення аліментів в сумі 1 500 грн., та надав договір оренди житлового приміщення в місті Харків, де тимчасово проживає разом зі своєю майбутньою дружиною.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 498 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому ЦПК України або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому Цивільно-процесуальним кодексом України або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено, - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону України "Про міжнародне приватне право" у разі, якщо при розгляді справи з іноземним елементом, у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Порядок надання правової допомоги у сімейних справах між Україною та ОСОБА_4 регламентує Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 24.05.1993 року, який набув чинності 14.08.1994 року.

Згідно ч.1 статті 2 даного Договору Суди і органи прокуратури Договірних Сторін, що далі іменуються "установи юстиції" надають взаємно правову допомогу у цивільних та кримінальних справах.

Обсяг правової допомоги визначено у статті 4 Договору, відповідно до якої Договірні Сторони надають взаємно правову допомогу щодо підготовки, пересилки та вручення документів, виконання обшуку, вилучення та видачі речових доказів, проведення експертизи, огляду, допиту сторін, свідків, експертів, підозрюваних, обвинувачених і підсудних, а також виконання інших процесуальних дій.

Звертаючись до суду з даним клопотанням, позивач та ї представник стверджують, що є всі підстави вважати, що відповідач постійно проживає та працює в ОСОБА_5, однак, жодних доказів цього суду не надали.

За приписами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

При поданні позовної заяви та протягом розгляду цивільної справи позивач та його представник не скористались своїм процесуальним правом та не надали до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування, а саме: не надано доказів працевлаштування та проживання відповідача ОСОБА_3 саме на території ОСОБА_4, оскільки лист направлений через ПАТ «Укрпошта» на підприємство до ОСОБА_4 свідчить лише про його направлення, та в жодному разі не підтверджує факт перебування відповідача саме на території ОСОБА_4, до якої він міг би поїхати, а від так вважати що відповідач виїхав саме на заробітки чи іммігрував до ОСОБА_4 у суду немає жодних підстав.

З урахуванням вказаного, та з метою економії процесуального часу, суд приходить до висновку, що клопотання позивача та його представника є необґрунтованим та безпідставним, а тому вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76-77, 80-81, 83-84, 222, 258-260, 498 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_2 про судове доручення до іноземного суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ: