Справа № 445/1835/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/811/1715/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

адвоката Стефанишина А.Я. - представника позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , на заочне рішення Золочівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2018 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення позивачці перешкод у здійсненні нею права власності на користування житловим будинком АДРЕСА_1 (в подальшому - „спірний будинок") шляхом виселення відповідачки зі згаданого спірного житлового будинку.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_4 з 2011 року є власником спірного житлового будинку, що підтверджується відповідними документами. Відповідачка ОСОБА_3 вселилася у спірний житловий будинок без жодної на це правової підстави ще при житті попередньої власниці, яка у ньому фактично не проживала, і на вимогу позивачки виселитися із вказаного будинку відмовляється (а.с. 2-4).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка ОСОБА_4 померла (а.с. 43) і до участі у справі в якості її правонаступника було допущено її сина - ОСОБА_5 .

У листопаді 2018 року відповідачка ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_5 про визнання за позивачкою права власності на спірний житловий будинок за набувальною давністю.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_3 , провівши ремонтні роботи, починаючи з 1998 року відкрито та безперешкодно проживає у спірному житловому будинку разом із сім`єю (а.с. 115-116).

Оскаржуваним заочним рішенням первісний позов задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_5 права власності на користування житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_3 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання за нею право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю відмовлено повністю.

Вирішено питання судових витрат (а.с. 144-146).

Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 03 квітня 2019 року залишено без задоволення заяву представника ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Золочівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2018 року(а.с. 154-163, 210-211) і згаданий представник оскаржив це рішення в загальному порядку.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити, покликаючись на порушення норм процесуального і матеріального права (а.с. 218-226).

Апелянт ОСОБА_3 і її представник, будучи своєчасно (19 вересня 2019 року) належним чином повідомленими про апеляційний розгляд справи 18 листопада 2019 року (а.с. 257, 258), в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи - на підставі наявних у ній даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представника позивача за первісним позовом, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 356 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).

В той же час, доводи апеляційної скарги на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2018 року фактично повторюють доводи, які наведені у зустрічному позові, однак уапеляційній скарзі не зазначено в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (зокрема - які саме обставини по справі встановлені, досліджені чи оцінені неправильно); які нові обставини та (чи) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи; не наведено заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 травня 2016 року є власником спірного житлового будинку (а.с. 51).

Як також стверджується матеріалами справи, відповідачка за первісним позовом (апелянт) ОСОБА_3 оспорювала в судовому порядку реєстрацію права власності на спірний будинок за ОСОБА_6 (мамою первісної позивачки ОСОБА_4 та бабцею її правонаступника ОСОБА_5 ) та всі наступні правовстановлюючі документи на цей будинок на згаданих осіб, однак рішенням Золочівського районного суду Львівської області ід 13 березня 2018 року (залишеним без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 17 вересня 2018 року та постановою Верховного Суду від 22 березня 2019 року) їй було відмовлено у задоволенні позовних вимог (а.с. 267-275).

Апелянт ОСОБА_3 так само оспорювала в судовому порядку рішення Франківського районного суду міста Львова від 23 грудня 2010 року, яким ОСОБА_4 (первісний позивач за даним позовом) було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її матері ОСОБА_6 , однак ухвалою Львівського апеляційного суду від 22 липня 2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 23 грудня 2010 року було закритим: з тих підстав, що згадане рішення суду не стосується прав та інтересів ОСОБА_3 , оскільки остання не є ні спадкоємцем померлої ОСОБА_6 , ні власником будинку АДРЕСА_1 (а.с. 276-277).

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , залишити без задоволення, а заочне рішення Золочівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2018 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 25 листопада 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.