Справа №: 343/2223/18
Провадження №: 2/0343/68/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2019 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської області в складі:

головуючого - судді Лицура І.М.,

секретаря - Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину нерухомого майна за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивачки та заперечень відповідача:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати за нею право власності на ? частку будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку, літньої кухні, стайні, стодоли, 2 шоп, вбиральні, криниці, воріт, 2 огорож, а також незавершеного будівництвом гаража, готовністю 28%, та майстерні, готовністю 40%. Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3, в зв'язку з чим відкрилась спадщина, до складу якої входить ? частка будинковолодіння по АДРЕСА_1. За життя мати склала заповіт, відповідно до якого все своє майно заповіла їй. Власником іншої ? частки вказаного будинковолодіння є її брат ОСОБА_2, відповідач по справі. З метою оформлення права власності на спадкове майно вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак у видачі такого свідоцтва їй відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на дане майно. Так як в позасудовому порядку вона не має можливості оформити свої спадкові права, то змушена звернутися в суд з даним позовом.

Відповідач подав до суду відзив, в якому вказав, що позовні вимоги визнає частково, щодо визнання за позивачкою права власності на незавершені будівництвом гараж та майстерню заперечує, оскільки ? частка житлового будинку та літньої кухні належать йому на праві власності, так як він успадкував їх після смерті батька, а гараж та майстерня побудовані ним за власні кошти, тому вважає, що вказані господарські споруди та будівлі необхідно виключити з переліку спадкового майна, на яке претендує позивачка.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зіславшись на вищевикладені обставини, просила позов задоволити та визнати за нею право власності на ? частку будинковолодіння, що знаходиться по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку, літньої кухні, стайні, стодоли, 2 шоп, вбиральні, криниці, воріт, 2 огорож, а також незавершеного будівництвом гаража, готовністю 28%, та майстерні, готовністю 40%. При цьому пояснила, що вони з відповідачем дійшли згоди щодо користування господарськими будівлями та спорудами й поділять їх в подальшому в добровільному порядку.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, обґрунтувавши свої заперечення викладеними у відзиві на позовну заяву аргументами. Просив позов задоволити частково, виключити з переліку спадкового майна, право власності на яке просить визнати позивачка, приміщення незавершеного будівництвом гаража, готовністю 28%, та майстерні, готовністю 40%, оскільки ці допоміжні споруди не належали батькам, а збудовані ним особисто за власні кошти, відмовивши в цій частині позову.

Заяви та клопотання учасників справи:

Сторони заяв та клопотань не подавали.

Процесуальні дії:

Ухвалою суду від 27.11.2018 року відкрито провадження в даній справі.

18 грудня 2018 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.03.2018 року серії НОМЕР_2 (а.с. 4), ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно заповіту від 21.09.2015 року, посвідченого секретарем Старомізунської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, який зареєстрований в реєстрі за № 32 і не змінювався та не скасовувався (а.с. 5), ОСОБА_3 все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1

Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 22.10.2018 року ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» (а.с. 9-11), до складу будинковолодіння АДРЕСА_1 входить житловий будинок, літня кухня, стайня, стодола, 2 шопи, вбиральня, криниця, ворота, 2 огорожі, а також незавершені будівництвом гараж та літня кухня, готовністю 28%, й майстерня, готовністю 40%.

Довідка ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» № 425 від 22.10.2018 року (а.с. 8) підтверджує, що реєстрація права власності на вказану вище частку будинковолодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась.

Згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 29.03.2012 року в справі № 2-366/2012 (а.с. 27), за ОСОБА_2 визнано право власності на ? частину житлового будинку загальною площею 79,3 кв.м., житловою площею 49,8 кв.м., допоміжною площею 29,5 кв.м., (літ.А), та ? частину літньої кухні (літ. Б) , яке знаходиться в АДРЕСА_1, що належала його батькові ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Своє право власності на вказану частку майна відповідач зареєстрував, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 46287154 від 26.10.2015 року (а.с. 20-21).

Як вбачається з постанови № 328/02-31 від 26.09.2018 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Депутат О.З. (а.с. 7), позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3 в зв'язку відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкодавцю ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, оскільки своє право на вказану частку нерухомого майна спадкодавець ОСОБА_3 не зареєструвала.

Судом встановлено, що згідно запису в погосподарській книзі № 2 за 2016-2023 роки, особовий рахунок НОМЕР_3, за померлою ОСОБА_3 числиться ? частина будинковолодіння в АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 1858 від 15.08.2018 року, виданою Старомізунською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області (а.с. 6). Зазначено, що будинковолодіння побудовано в 1986 році.

Оцінка суду:

Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Статтею 1217 Цивільного кодексу України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1223 даного Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Статтею 1218 цього ж Кодексу встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Крім того, виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5, що було чинне на час будівництва спірного будинковолодіння, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

Згідно зі ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Пунктом 6 Постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», встановлено, що право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці.

Відповідно до п.7 Постанови пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

В судовому засіданні встановлено, що незавершені будівництвом гараж та літня кухня, готовністю 28%, а також майстерня, готовністю 40%, що знаходяться в АДРЕСА_1, є самочинно побудованими, про що, зокрема, вказано у виданій ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» довідці № 425 від 22.10.2018 року (а.с. 8), де зазначено, що на земельній ділянці ОСОБА_2 самочинно ведеться будівництво літньої кухні літ. «Ж1».

Таким чином вказані споруди не входять до складу спадкового майна, оскільки не належали спадкодавцю ОСОБА_3, тому що вони самочинно збудовані відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується і даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого 22.10.2018 року ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» (а.с. 9-11), де вказано рік побудови цих споруд: 2011-2012 роки, на відміну від решти будівель, які збудовані в 1986 році.

Будь-яких доказів, які б могли спростувати даний висновок, позивачка не надала, а тому суд вважає, що вказані споруди слід виключити зі складу спадкового майна після смерті спадкодавця ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовивши їй в цій часті позову.

Що стосується вимоги позивачки про визнання за нею права власності на решту спадкового майна після смерті її матері ОСОБА_3, то вона підлягає до задоволення, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 від спадкового майна не відмовлялася, однак не має змоги оформити свої спадкові права, так як за життя спадкодавець не отримала правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, а тому за нею слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частку будинковолодіння АДРЕСА_1, до складу якого входить житловий будинок, літня кухня, стайня, стодола, 2 шопи, вбиральня, криниця, ворота, 2 огорожі, що належала її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, ст.ст. 182,331,376,392,1217,1218,1223,1261,1296 ЦК України, Постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», Постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», керуючись ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1, до складу якого входить житловий будинок, літня кухня, стайня, стодола, 2 шопи, вбиральня, криниця, ворота, 2 огорожі, що належала її матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовивши в решті позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_2, ІПН: НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 16.04.1999 року.

Відповідач: ОСОБА_2, що проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Суддя: