Справа № 752/5749/17
Провадження №: 2/752/480/19
14.11.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Рєзнік В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
14.11.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачами зазначено, що квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві приватної власності. У належній їм на праві приватної власності квартирі зареєстровано місце проживання відповідачки ОСОБА_3 колишнім чоловіком позивачки ОСОБА_1 , однак фактично відповідачка ніколи не проживала у квартирі. Оскільки відповідачка, ніколи не проживала у спірній квартирі, не є їх членом сім`ї, з останньою вони не мали будь-яких домовленостей щодо її проживання та реєстрації тому, як вона була зареєстрована без їх згоди співвласників на підставі того, що на час реєстрації була малолітньою, відповідно їх згода на вселення малолітньої дитини до батька згоди не потребувалося. Знятися з реєстраційного обліку в добровільному порядку відповідачка не бажає, чим прорушує їх права власників. Просили визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування належною їм на праві спільної часткової власності квартирою АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні позивачі відсутні, подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, повідомивши суд, що заявлені позовні вимоги до ОСОБА_3 підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач у судове засідання не з`явилася , про дату та місце судового засідання повідомлялася за зареєстрованим у встановленому законом порядку її місцем проживання, однак судову повістку повернуто до суду відділом зв`язку з зазначенням причин «за закінченням терміну зберігання».
З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням в заочному порядку, ухвливши заочне рішення на підставі даних матеріалів справи.
Дослідивши матріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
У квартирі АДРЕСА_1 , зареєстровано місце проживання відповідачки ОСОБА_3 (а.с.8,14).
За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Звертаючись до суду, з позовом позивачі стверджують, що відповідачка у належному їм на праві спільної часткової власності житловому приміщенні не проживає без поважних причин з моменту реєстрації, витрати по утриманню житлового приміщення не несе.
Зазначені позивачами обставини, як підстави позову підтверджені: актами про непроживання ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 , від 01 вересня та 02 грудня 2016 року,03 березня 2017 року (а.с.40-42).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Зважаючи на те, що відповідачка у справі не проживає на житловій площі за місцем реєстрації без поважних причин, а наявність будь-яких інших домовленостей між сторонами у справі щодо можливостей проживання відповідачки у належному на праві власності позивачам житловому приміщенні судом не встановлено, а за відсутності у судовому засіданні відповідачки суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачами підстави для позову, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,317,319,321,325,405 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,208,213,224 ЦПК України, суд -
позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення складено 14.11.2019 року.

Суддя К.Г. Плахотнюк