Справа № 455/898/18
Провадження № 2/455/226/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

25 листопада 2019 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

розглянувши в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу №455/898/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 18.07.2018 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він являється власником житлового будинку в. АДРЕСА_1 .

21.11.1999 року його дочка ОСОБА_3 одружилася з відповідачем ОСОБА_2 та стали проживати у його житловому будинку. Даний будинок він придбав разом із дружиною згідно договору купівлі-продажу від 21.05.1977 року.

Відповідач з 2006 року у його будинку не проживає, не цікавиться останні 12 років ні сім`єю, ні дітьми, забрав свої особисті речі, залишив його будинок, своїх малолітніх дітей та сім`ю. З того часу відповідач не з`являється у його будинку, не вів і не веде з ним спільного господарства.

Його дочка ОСОБА_4 в даний час порушила справу про розірвання шлюбу. Через реєстрацію відповідача у його житловому будинку, він не може оформити субсидію на комунальні платежі.

Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 30.10.2018 року дану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 10 годину 30 хвилин 04.01.2019 року. Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення.

Ухвалою суду від 04.01.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судове засідання на 25.11.2019 року на 11 годину 00 хвилин.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, будь-якої угоди з відповідачем про порядок користування житловим приміщенням не укладав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений, в тому числі через оголошення на сайті Старосамбірського районного суду Львівської області, заперечення чи відзив на позовну заяву не надав, заяву про розгляд справи у його відсутності не надіслав, повідомлення про причини неявки суду також не надав.

Відповідачу ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано 05.11.2018 року та повторно 11.01.2019 року. В матеріалах справи знаходяться докази того, що відповідачу неодноразово надсилалася дана ухвала, що підтверджує довідка Укрпошти, форма 20, вказана причина повернення судової повістки «за закінченням встановленого строку зберігання», «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.31-33). Однак, за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області (а.с.26) вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 , іншої адреси місця проживання відповідач суду не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню у тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

За змістом ст. 156 ЖК УРСР члени сім"ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК УРСР - дружина наймача, їх діти і батьки, може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Згідно з ч.1 ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою статті 71 ЖК УРСР.

Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового кодексу УРСР вбачається, що член сім`ї втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад шість місяців.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом.

Відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.6).

З довідки адресно-довідкого підрозділу ГУДМС УДМС України у Львівській області (а.с.26) вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 .

З довідок, виданих виконавчим комітетом Страшевицької сільської ради (а.с.19-20) та акту обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку АДРЕСА_1 від 04.07.2018 року (а.с.18) вбачається, що ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, але за місцем реєстрації не проживає з 2006 року.

Як було встановлено в судовому засіданні шлюб між ОСОБА_2 та дочкою позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , був розірваний 03.10.2018 року Старосамбірським районним судом Львівської області, що підтверджується рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 03.10.2018 року (а.с.48).

Із пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , сусідів позивача, відомо, що відповідач ОСОБА_2 більше 13 років не проживає в будинку позивача, ніколи не появляється, не відвідує дітей, з цього часу спільного господарства з позивачем чи його донькою не ведуть, позивач та відповідач стали чужими людьми.

У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам.

У суді не було здобуто доказів на предмет того, що відповідач з 2006 року проживав у будинку позивача, вів з ним чи з його дочкою господарство. Будь-яких доказів про те, що позивачем йому створювались перешкоди на проживання у даному будинку, відповідач суду не представив і такі в суді здобуті не були. А тому наведені вище докази достовірно підтверджують відсутність відповідача без поважних причин понад шість місяців за місцем реєстрації, тобто в АДРЕСА_1 , відповідач не веде спільного господарства з позивачем, будь-яку угоду з позивачем про порядок користування житловим приміщенням не укладав, отже, у відповідності зі ст.71 ЖК УРСР відповідач втратив право на користування жилим приміщенням у будинку позивача. Останні неявки відповідача у судове засідання суд розцінює як його байдуже ставлення до вирішення питання щодо користування спірним житловим приміщенням.

Отже, факт реєстрації місця проживання відповідача у належному позивачу житловому приміщенні порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, в тому числі оформлення субсидії та реалізації його майнових прав як власника будинку.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати - судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с.1).

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч.2 ст. 64, ч.1 ст.71, ст. ст. 156, ч.1 ст.163 Житлового кодексу УРСР, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст.13, ч.4 ст.19, 81, ч.1 ст.141, 263- 265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Лінина Старосамбірського району Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , судові витрати в розмірі в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Старосамбірський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Л.Й.Ніточко