Справа № 396/1915/18
Провадження № 2/396/765/18
РІШЕННЯ

Іменем України

09.01.2019 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря судового засідання: Пономаренко Р.В.

позивача ОСОБА_1,представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/1915/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на те, що ОСОБА_1 надав в борг відповідачу грошові кошти в сумі 6800 доларів США з кінцевою датою повернення боргу 14.09.2018 року та кошти в сумі 1000 доларів США з кінцевою датою повернення боргу 11.09.2018 року. Зазначені обставини підтверджуються доданими до заяви, розписками, які власноручно підписані ОСОБА_3 У визначені строки борг не повернуто, тому просить стягнути з відповідача борг в сумі 221520,00 грн. та понесенні судові витрати. Крім того позивач вказав, що у зв"язку з неповерненням боргу він зазнав моральних страждань, зокрема, втратив душевний сокій, постійно перебував у роздратованому стані, не мав засобів для забезпечення належного рівня життя своїй сім»ї, а тому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, яку він оцінює в 50000 грн.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду від 07.11.2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 04.12.2018 року (а.с. 20).

04.12.2018 року ухвалою Новоукраїнського районного суду закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 09.01.2019 року.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач, був належним чином повідомлений за місцем реєстрації, відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України згідно повідомлення про вручення поштового відправлення копію позовної заяви з додатками та ухвалу суду від 07.11.2018 року ОСОБА_3 отримав 13.11.2018 року, що підтверджується підписом( Арсенюк) в повідомленні. Крім того відповідач був повідомлений шляхом оголошення на веб-сайті "Судова влада" в судові засідання призначені на 04.12.2018 року та 09.01.2019 року не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив, відзив до суду не подав. Поштові повідомлення, які були направлені відповідачу за адресою його місця реєстрації повернулись з відміткою «за не запитом».

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, ухвалив проведення судового засідання 09.01.2019 року у відсутність відповідача та дослідивши та проаналізувавши наявні по справі письмові докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 2 ст. 640 ЦК України, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У справі № 6-63 цс13 , № 6-50 цс 16 та в інших справах Верховний Суд України зробив правовий висновок у відповідності до якого: «Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.»

Судом встановлено, що згідно розписки від 16.07.2018 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 взяв в борг кошти у ОСОБА_1 в сумі 6800 (шість тисяч вісімсот) доларів США. Зобов'язується повернути кошти 14 вересня 2018 року. Кошти отримані ОСОБА_3 власноручно перераховані (а.с. 8). Крім того згідно розписки від 24.07.2018 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 взяв в борг кошти у ОСОБА_1 в сумі 1000 (одна тисяча) доларів США. Зобов'язується повернути кошти 11 вересня 2018 року. Кошти у розмірі 1000 доларів США ОСОБА_3 перераховані і отримані повністю (а.с. 7).

У відповідності до Академічного тлумачного словника української мови (19701980) слово «повертати, віддавати» (в контексті розписки) необхідно тлумачити як «Віддавати назад що-небудь узяте».

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргову розписку, суди встановивши справжню правову природу укладеного договору, а також надавши оцінку всім наявним доказам.

Оцінюючи зміст розписки, суд приходить до висновку, що за формою та змістом вказані розписки містять всі необхідні умови передбачені договором позики, а саме містять посилання на отримання цих коштів, суму позики та строк позики та їх повернення, тому повинні бути розцінені саме як документ-договір позики.

Разом із тим, беручи до уваги, що предметом укладеного між сторонами договору позики є грошові кошти в іноземній валюті, необхідно зазначити наступні обставини.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим, ч. 2 ст. 533 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Таким чином, незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня.

Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у статті 1048 ЦК України, та при застосуванні статті 625 ЦК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п. 14 Постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Оскільки судом встановлено наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 7800 доларів США та враховуючи зміст позовних вимог, відповідно до яких позивач просить стягнути кошти в національній валюті, а тому цю суму боргу слід перевести в національну валюту з урахуванням офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України на 09 січня 2019 року (день винесення рішення), а не на час звернення з позовом до суду, як просить позивач, який складає 28,02 гривень за 1 долар США.

Таким чином сума основного боргу, що підлягає до стягнення з відповідача, в переведенні на національну валюту становить 7800 доларів США *28,02=218556,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 7800 доларів США основного боргу, що за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на 09 січня 2019 року, складає 218556,00 гривень.

Вирішуючи позов в частині відшкодування завданої моральної шкоди, суд дійшов такого.

Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, знищення чи пошкодження її майна.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана особі, зокрема, неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 обовязковому з"ясовуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв'язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Обґрунтовуючи суму моральної шкоди позивач жодним розрахунком її не обґрунтовує.

Суд вважає згідно вимог п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 27 березня 1992 року суму моральної шкоди в розмірі 50000 грн. завищеною.

Разом з тим, враховуючи практику Європейського Суду, зокрема рішення від 28.05.1985 року справа Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі, де враховано, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою незавжди можуть бути доведені чимось конкретним - суд розцінює як суттєві моральні страждання - порушення звичного ритму життя позивача, витрачання ним час на спілкування з відповідачем, нервовий стрес викликаний недотриманням відносно нього взятих відповідачем на себе забов"язаннями та вважає можливим і достатнім стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 3000 гривень.

Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відшкодування судових витрат понесених позивачем пропорційно сумі задоволення позовних вимог, що складає сплачена сума судового збору в розмірі 2715,20 грн (221556 : 271520х2715,20)= 2215 грн. 56 коп.

Керуючись ст.ст. 207, 625, 1046, 1047, 1050 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою АДРЕСА_2, заборгованість за договором позики в сумі, що станом на 09.01.2019 року згідно курсу НБУ складає 218556 (двісті вісімнадцять тисяч п"ятсот п"ятдесят шість) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою АДРЕСА_2, моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп., в іншій частині моральної шкоди 47000 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою АДРЕСА_2, суму понесених судових витрат в розмірі 2215 (дві тисячі двісті п"ятнадцять) грн. 56 коп.

Всього підлягає стягненню 223771 (двісті двадцять три тисячі сімсот сімдесят одна) грн. 56 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду або через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 11.01.2019 року.

Головуючий: О. А. Гарбуз