РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

учасники справи:

позивач - АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК",

відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

представники позивача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,- ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 13662,89 грн. та судові витрати.

04 грудня 2018 року представником відповідача адвокатом ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, який мотивовано тим, що на дату смерті ОСОБА_6 (10.05.2016 року), відповідач ОСОБА_2 не проживав разом із спадкодавцем за адресою АДРЕСА_1, а тому не приймав спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Крім того, він не подавав заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, що також підтвердужується листом Другої Рівненської державної нотаріальної контори ГТУЮ у Рівненській області.

Ухвалою суду від 21 вересня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 17 жовтня 2018 року з повідомленям (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень.

В судових засіданнях оголошувалися перерви у зв"язку із неявкою учасників процесу.

28 грудня 2018 року до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування доказів, в обгрунтування клопотання вказали, що відповідач ОСОБА_6 помер і необхідно витребувати інформацію про смерть та про осіб, які подали заяву про прийняття спадщини, а також які вже прийняли спадщину, наявне спадкове майно, його вартість тощо. Судом протокольною ухвалою від 10 січня 2019 року відмовлено в задоволенні даного клопотання у зв"язку із тим, що представником позивача не зазначено неможливості самостійно отримати відповідні докази, вони просять отримати інформацію про особу, яка не є відповідачем у даній справі та судом визнано дане клопотання необгрунтованим.

В судовому засіданні відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, просили в задоволенні позову відмовити.

Представником позивача подано клопотання (вх.925/19 від 09 січня 2019 року), у якому просили відкласти розгляд справи та надати термін для підготовки банком відповіді на відзив.

З огляду на відсутність доказів про поважність причин неявки, суд визнає причину неявки представника позивача неповажною та вважає можливим закінчити розгляд справи на підставі зібраних доказів, обсяг яких є достатнім для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, в силу ст. 223 ч. 3 ЦПК України. Крім того, у позивача було достатньо часу для підготовки відповідної заяви по суті справи.

Заслухавши виступ відповідача, представника відповідача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_6, 21.11.2012 року був укладений кредитний договір № б/н. Згідно з умовами кредитного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

10 траня 2016 року позичальник, ОСОБА_6 помер, що підтверджує свідоцтвом про смерть від 11.05.2016 року.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 21.11.2012 року становила 13662,89 грн., яка складається з наступного: 3179,64 грн. - заборгованість за кредитом; 9406,21 грн. - заборгованість за відсотками; 1077,04 грн. - заборгованість з комісії та пені.

Позивач зазначає, що ОСОБА_6 постійно проживав разом із ОСОБА_2, а тому є його спадкоємцем.

25 березня 2018 року позивачем було направлено до Другої Рівненської державної нотаріальної контори за вихідним номером SAMDN8806 від 25.03.2018 року претензію кредитора, в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с.40).

12 квітня 2018 року на адресу позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", Другою Рівненською державною нотаріальною конторою було скеровано лист за № 461/01-16 від 12.04.2018 року, з якого вбачається, що згідно даних Алфавітних книг обліку спадкових справ, спадкова справа до майна ОСОБА_6, померлого 10.05.2016 року, Другою рівненською державною нотаріальною конторою не заводилась.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач у своєму позові зазначає, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач, ОСОБА_2. Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена адреса АДРЕСА_2.

Однак, судом було вставнолено, що 24 червня 2011 року відповідач був знятий з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_1 та зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 05 липня 2011 року, що повністю спростовує доводи позивача про прийняття останнім спадщини після смерті ОСОБА_6.

Судом встановлено, що 25.06.2018 року позивачем було направлено ОСОБА_2 лист-пренезію, згідно якого позивач пред»явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Згідно із статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спдкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов"язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов"язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов"язанням.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов"язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержанного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Виходячи з наведенного, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов'язані із з"ясуванням вартості отриманого останніми майна та визначення колу спадкоємців.

Згідно п.32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", з урахуванням положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

На підтвердження позовних вимог, позивачем було надано лише копії паспортів позичальника та відповідача, з яких вбачається, що останні були зареєстровані за однією адресою проживання, а саме АДРЕСА_3, що було спростовано відповідачем і прийнято судом до уваги.

Крім того, з листа Другої Рівненської державної нотаріальної контори № 461/01-16 від 12.04.2018 року встановлено, що згідно даних Алфавітних книг обліку спадкових справ, спадкова справа до майна ОСОБА_6, померлого 10.05.2016 року. Другою рівненською державною нотаріальною конторою не заводилось. За умови оплати витягів зі СР, претензію банку до спадкоємців буде розглянуто по суті та заведено спадкову справу.

Спадкоємці ОСОБА_6 до нотаріальної контори з будь-якими заявами, станом на 12.04.2018 року, не зверталися. Крім того, відповідач вказав, що після смерті його барата - ОСОБА_6 із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, так як будь-яке спадкове майно відсутнє.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно до чч.1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", пред"являючи позов про стягнення боргу з ОСОБА_2, не надав суду жодних доказів, відомостей щодо прийняття відповідачем спадщини, складу спадкового майна, його вартості або оцінки, з обгрунтованим клопотаннями про витребування вказаних доказів не звертався.

Оскільки позивачем, не було надано документальних підтверджень щодо наявності спадкового майна, одержаного у спадщину, та його вартість, то у суду відсутні законні підстави ухвалити рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог відмовити.

У зв"язку з відмовою в задоволенні позовних вимог та згідно ст. 141 ЦПК України не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 89, 141, 263-265, 280-281, 288-289 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_1 "ПРИВАТБАНК" , 44094. м.Дніпро, вул.Набережгна Перемоги, буд.50, , МФО 305299.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії МЮ 057880 виданий 01.09.2005 Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, ІПН НОМЕР_1, проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. буд.44, кв.89.

Повний текст судового рішення складено 10 січня 2019 року.

Суддя -