Справа № 2-5512/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Лісовської О.В.

за участю секретаря - Грей О.П.

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської Катерини Михайлівни, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ясінської К.М., мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні в Дніпровському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває на виконавчий лист №2-5512/10 від 02.10.2010 року. Постановою державного виконавця від 08.08.2019 року разом з іншими рахунками було накладено арешт на зарплатний рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк» 27.03.2017 року. На зазначений рахунок скаржнику нараховується заробітна плата, яка являється його єдиним засобом для існування. ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця з заявою про зняття арешту з зарплатного рахунку, але 26.09.2019 року державним виконавцем було надано відповідь про те, що немає підстав для зняття арешту з зазначеного рахунку. На підставі викладеного, ОСОБА_1 звертається до суду з даною скаргою, в якій просить суд визнати незаконними дії державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ясінської К.М. при примусовому виконанні виконавчого документа № 2-5512/10 від 02.10.2010 року, що полягають у відмові зняти арешт з зарплатного рахунку, що відкритий в АТ «Ощадбанк»; зобов`язати державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ясінську К.М. зняти арешт із зарплатного (карткового) рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк» 27.03.2017 року.

У судовому засіданні скаржник та представник скаржника ОСОБА_2 скаргу підтримали та просили задовольнити її в повному обсязі.

Державний виконавець у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності державного виконавця.

Вислухавши пояснення скаржника, представника скаржника, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні в Дніпровському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві перебуває виконавчий лист №2-5512/10, виданий Деснянським районним судом м. Києва від 02.10.2010 року.

08.08.2019 року Постановою державного виконавця накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (а.с. 5).

На підставі даної постанови було накладено арешт у тому числі і на рахунок боржника ОСОБА_1 № НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк» на який йому перераховується заробітна платня, що підтверджується довідкою АТ «Державний ощадний банк України» від 05.09.2019 року (а.с. 6).

06.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві з заявою про зняття арешту із зарплатного рахунку (а.с. 7).

Листом Дніпровського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві № 48326 від 26.09.2019 року ОСОБА_1 повідомлено, що зняти арешт з коштів боржника не має можливості, оскільки відсутні підстави для зняття арешту (а.с. 8).

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 3 Закону України "Про державну виконавчу службу" виконання рішень, перелік яких встановлюється законом про виконавче провадження, покладається на державних виконавців відповідних відділів державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він собі вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

Відповідно до ч. 1 ст.2, ч. 2 ст.10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 статті 115, ч.5 ст.97 Кодексу законів про працю, ст. 22, ч. 1, 6 ст.24, ч. 3 ст.15 Закону України "Про оплату праці" визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Статтею 57 ЗУ "Про виконавче провадження"визначено, що арешт майна боржника направлений насамперед для забезпечення реального виконання рішення, тобто стягнення сум за виконавчим документом на користь стягувача.

В той же час при наявності законодавчого обмеження та заборони на стягнення таких коштів, накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржникам, що призводить до порушення конституційних прав громадян.

Тобто рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Крім того, ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати уразі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

За змістом ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зважаючи на те, що накладений на рахунок в банку арешт унеможливлює отримання заявником будь-яких коштів заробітної плати, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 447-451 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження", -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської Катерини Михайлівни - задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінської Катерини Михайлівни при примусовому виконанні виконавчого документа № 2-5512/10 від 02.10.2010 року, що полягають у відмові зняти арешт з зарплатного рахунку, що відкритий в АТ «Ощадбанк».

Зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Ясінську Катерину Михайлівну зняти арешт із зарплатного (карткового) рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Ощадбанк» 27.03.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлений 21 листопада 2019 року.

Суддя О.В.Лісовська