Єдиний унікальний номер 227/2756/18
Номер провадження 22-ц/804/135/19

Номер провадження 22-ц/804/135/19 Доповідач Канурна О.Д.
Справа № 227/2756/18
У Х В А Л А
09 січня 2019 року м. Бахмут Донецька область
Донецький апеляційний суд у складі:
головуючого судді Канурної О.Д.,
суддів: Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.,
за участю секретаря Розпутько Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області у залі судових засідань № 3 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року у цивільній справі № 227/2756/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку, (суддя першої інстанції Мацишин Любов Степанівна), -
В С Т А Н О В И В:
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку.
Зазначав, що працював у ПАТ "Укрзалізниця". 17 липня 2017 року був звільнений у звязку із скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Проте, з березня 2017 року по липень 2017 року заробітна плата за час знаходження підприємства в простої виплачена не була. Відповідно до наданих розрахунків заробітної плати йому належить до виплати за час простою наступні суми виплат: березень 2045,97 грн., квітень 3625,19 грн., травень 3625,19 грн., липень 213,12 грн., а всього 9509,47 грн.
Позивач просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року, всі належні йому компенсації та середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за кожен день до часу фактичного розрахунку чи постановлення рішення судом.
Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональна філія «Донецька залізниця» структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку, задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у сумі 22596,55 грн., яка включає компенсацію за невикористану відпустку 6691,23 грн., матеріальну допомогу 128,66 грн., вихідну допомогу 9399,60 грн., суму за оплату простоїв за період березень липень 2017 року у розмірі 9509,47 грн. без утримання податку й інших обовязкових платежів.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 704,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ПАТ "Укрзалізниця" подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13.09.2018 року по справі № 227/2756/18 в частині стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у сумі 22596,55 грн., яка включає компенсацію за невикористану відпустку - 6691,23 грн., матеріальну допомогу - 128,66 грн., вихідну допомогу - 9399,60 грн., суми за оплату простоїв за період березень-липень 2017 року у розмірі 9509,47 грн., та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при прийнятті рішення по справі в частині задоволення позовних вимог неправильно застосував норми матеріального права, а саме: не взяв до уваги положення Науково-Правового висновку Торгово- промислової палати України, яким визнано, що терористична загроза та загроза територіальній цілостності України, що супроводжується актами тероризму, є надзвичайними, непередбачуваними та невідворотними обставинами, що обєктивно унеможливлюють виконання обовязків відповідачем, передбачених трудовим договором; неправильно розтлумачив положення ст.ст. 104, 107 ЦК України (щодо припинення юридичної особи), Постанови КМУ № 200 та Постанови КМУ № 604 (щодо ненастання правонаступництва на даний момент).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2018 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі та надано позивачу строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі до 26 листопада 2018 року (а.с. 139 - 140).

21 листопада 2018 року від позивача електронною поштою надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого він просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, судове рішення скасувати частково і ухвалите нове рішення в частині стягнення з відповідача суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за кожен день до часу фактичного розрахунку чи постановлення рішення судом, в іншій частині рішення залишити без змін (а.с. 149-159).

В судове засідання апеляційного суду 09 січня 2019 року позивач ОСОБА_1

не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення 20 грудня 2018 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади. (а.с. 184).

Представник відповідача - ПАТ "Укрзалізниця" не зявився в судове засідання, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 186).

Представник відповідача апеляційний суд про причини неявки у судове засідання не повідомив і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу № 95-12 від 11 серпня 1972 року ОСОБА_1 14 серпня 1972 року зарахований на посаду електрослюсара підземного ІІІ розряда ПАТ «Укразалізниця» та продовжував перебувати у трудових відносинах до 17 липня 2017 року.

11 липня 2016 року на підставі наказу № 303 від 15 квітня 2016 року ПАТ «Укрзалізниця» у звязку з реорганізацією «Державного підприємства «Донецька залізниця» наказом № 2/ос продовжено з 11 липня 2016 року дію безстрокових трудових договорів без зміни назви посад, посадового окладу (тарифної ставки, істотних умов праці) у структурному підрозділі Донецька дирекція залізничних перевезень «регіонального філіалу «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», в тому числі ОСОБА_2, начальнику ремонтно-технічної дільниці.

05 травня 2017 року позивач був повідомлений під розписку, що відповідно до рішення правління ПАТ «Укрзалізниця» з 17 липня 2017 року його посада начальника дільниці виробничої дільниці звязку №1 підлягає ліквідації та виведенню зі штатного розпису та запропоновано переведення на вакантні посади, які є в наявності у підрозділах регіональної філії «Донецька залізниця» «ПАТ «Укрзалізниця» і що у разі відмови, буде звільнений за п.1 ст. 40 КЗпП.

17 липня 2017 року на підставі наказу від 10 липня 2017 року № 6180/ДН-ос позивач звільнений у звязку зі скороченням штату, п.1 ст. 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 з наказом ознайомлений 17 липня 2017 року.

З матеріалів справи та доводів апеляційної скарги відповідача апеляційним судом встановлено, що апеляційному суду необхідно, зокрема, вирішити питання про правильне застосування судом першої інстанції норм ст. 94 КЗпП України та відповідно ст. 1 Закону України "Про оплату праці" та зробити висновок, чи має позивач ОСОБА_1 право на заробітну плату у разі неможливості виконання ним трудових обов'язків в період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року внаслідок припинення діяльності виробничого підрозділу «Іловайська дистанція сигналізації та зв'язку» структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" на території проведення антитерористичної операції, а саме, на окупованій території, а якщо так, то на підставі яких норм права та в якому розмірі.

Згідно ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2018 року у справі № 582/1001/15-ц (провадження № 61-4439св 18) колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухваленій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду - постанові Верховного Суду від 19.04.2018 року у справі № 826/584/16, згідно якої у разі невиконання працівником трудових обовязків не з вини останнього, не оформлення підприємством у встановленому порядку простою чи відпустки без збереження заробітної плати працівнику підлягає виплаті заробітна плата в повному обсязі. Враховуючи численні випадки припинення діяльності підприємств (в тому числі державних установ) на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил), правове врегулювання характеру трудових відносин, що виникають між працівником та підприємством внаслідок вимушеного припинення діяльності підприємства, містить виключну правову проблему та необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики як в порядку цивільного, так і адміністративного судочинства, у звязку з чим колегія суддів дійшла висновку передати на розгляд до ОСОБА_3 Верховного Суду справу № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Верховному Суду необхідно вирішити, зокрема, питання про правильне застосування норм статей 34, 113 КЗпП України, статей 1 та 12 Закону України "Про оплату праці", статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки", зокрема, шляхом розяснення:

1. Чи вважається простоєм не з вини працівника неможливість виконання ним трудових обовязків внаслідок припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил), який оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу);

2. Чи вважається припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил) простоєм, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з вини працівника, коли за працівником зберігається середній заробіток.

3. Чи допускається оформлення підприємством працівнику відпустки без збереження оплати праці на період припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил) без відповідної заяви працівника про це та без обмеження такої відпустки конкретним строком.

Ухвалою ОСОБА_3 Верховного Суду від 13.07.2018 року справа № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року прийнята до розгляду (провадження № 14-286цс18).

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 10 частини 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду.

Згідно із п. 14 частини 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини 1 ст. 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи, що у цивільній справі № 227/2756/18, що перебуває в провадженні Донецького апеляційного суду, правовідносини, що виникли між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем - ПАТ "Укрзалізниця" щодо оплати праці в період з 16 березня 2017 року по 17 липня 2017 року після припинення діяльності виробничого підрозділу «Іловайська дистанція сигналізації та зв'язку» структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" на території проведення антитерористичної операції (на окупованій території), є подібними з правовідносинами у справі № 582/1001/15-ц, яка переглядається у касаційному порядку ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду, апеляційний суд вважає, що існують підстави для зупинення провадження у справі № 227/2756/18.

Керуючись пунктом 10 частини 1 ст. 252, пунктом 14 частини 1 ст. 253, частиною 2 ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Зупинити апеляційне провадження у справі № 227/2756/18 за апеляційною скаргою відповідача - Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 13 вересня 2018 року за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за затримку розрахунку до закінчення перегляду в касаційному порядку ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду справи № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

ОСОБА_5

ОСОБА_6

Повний текст судового рішення складено 10 січня 2019 року

Суддя О.Д.Канурна