Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2019 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування заявлених вимог вказала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбу з 16.01.2015 року. За час спільного проживання в шлюбі подружжя за спільні кошти придбало автомобіль марки «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_1 за 210000,00 грн, шини, вартістю 5600,00 грн., диван, вартістю 6000,00 грн., човен марки «Bark», вартістю 3000,00 грн. та риболовні приналежності. Згідно розписок, за час спільного проживання з відповідачем по справі, позивач взяла в борг у своєї матері ОСОБА_5 2800 доларів США, 600 доларів США та 6000,00 грн. для купівлі автомобіля, його ремонту та закриття ФОП відповідача. Відповідач відмовляється відшкодовувати частину грошових коштів, які сторони спільно отримали в борг, вказані грошові кошти позивач повертатиме одноособово. Наразі між сторонами виник спір щодо поділу майна подружжя, змушує позивача звернутись до суду з вищевказаним позовом та просить суд визнати автомобіль об`єктом спільної сумісної власності, за позивачем право власності на автомобіль, а за відповідачем - на побутові та рибальські предмети, стягнути з позивача на користь відповідача грошову компенсацію в розмірі 45000,00 грн., а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати.

14.11.2018 року на адресу суду від Догру Б ОСОБА_6 надійшла зустрічна позовна заява, в обґрунтування заявлених вимог вказав, що кошти на купівлю автомобіля марки «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_1 , дивана та човна він отримав від продажу автомобіля марки«Volkswagen Passat», який він купив до реєстрації шлюбу з позивачем за первісним позовом. Диван, човен та приналежності для риболовлі на даний час знаходяться в будинку, де живе ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , зазначає, що на дане майно він не претендує та не заперечує, щодо його залишення в ОСОБА_1 , заперечує з приводу того, що ОСОБА_1 брала в борг грошові кошти в її матері ОСОБА_5 та просив суд автомобіль «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_1 визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнати за ним право власності на Ѕ частину цього транспортного засобу.

08.02.2019 року від представника позивача за первісним позовом на адресу суду надійшов відзив на зустрічний позов відповідача, в якому просить суд відмовити в зустрічному позові в частині визнання права власності на Ѕ частину автомобіля марки «Volkswagen Polo» д.н.з. НОМЕР_1 за ОСОБА_7 Б ОСОБА_6 , враховуючи те, що позивач за зустрічним позовом керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння та порушує правила дорожнього руху, вважає за доцільне визнати права власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_1

14.02.2019 року від представника відповідача за первісним позовом на адресу суду надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов, в якій заперечив щодо фактів, наведених у відзиві та пояснив суду, що якби відповідач позичав гроші в ОСОБА_5 , то про це могли б свідчити розписки, написані ним власноручно та вважає, що слід визначити ідеальні частки подружжя в спірному майні без його реального поділу і залишити майно в спільній частковій власності подружжя.

Відповіднодо ухвали суду від 02.10.2018 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві та просили суд первісний позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечували.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення первісного позову в повному обсязі заперечував, позовні вимоги визнав частково, з підстав викладених в зустрічній позовній заяві.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

16.01.2015 року сторони по справі зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 04.06.2015 року, виданим повторно.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Дата реєстрації 07.11.2017 року. Підставою для реєстрації вищевказаного автомобіля за ОСОБА_1 став договір купівлі-продажу №8043/2017/696960 від 07.11.2017 року, що був складений, оформлений та підписаний в сервісному центру РСЦ МВС в м.Київ.

Крім того, в судовому засіданні за клопотанням сторін по справі були допитані свідки, які пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача за первісним позовом, в судовому засіданні показала, що на покупку першого автомобіля марки «Volkswagen Polo», вартістю 5000,00доларів США дала сторонам по справі 1000,00 доларів США, після продажу даного авто, був придбаний автомобіль «Volkswagen Passat CC», який відповідач оформив на себе, після продажу якого, відповідач віддав їй 700,00 доларів США. В листопаді 2017 року був придбаний автомобіль «Volkswagen Polo», який є предметом спору, відповідач заїхав на ньому в річку, що призвело до гідроудару двигуна, внаслідок чого був куплений новий двигун, на що вона позичила відповідачу 600,00 доларів США.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що сім`ю ОСОБА_5 знає з грудня 2017 року, купила в них будинок. Також додала, що їй відомо, що сторони по справі проживали в будинку ОСОБА_5 , яка їх фінансово підтримувала, зокрема давала грошові кошти на покупку автомобіля, проте яку саме суму їй не відомо.

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статті 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (статті 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Частиною 4 та 5 ст.71 СК України встановлено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно вимог ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (співвласників), належить їм на праві спільної власності.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

В судовому засіданні встановлено, та даний факт не заперечується сторонами по справі, що автомобіль марки «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, синього кольору, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 , був придбаний сторонами в період шлюбу.

Відповідач за первісним позовом категорично відмовляється від грошової компенсації, крім того, така грошова компенсація ОСОБА_1 не вносилась на депозитний рахунок суду, за таких умов, суд приходить до висновку, що спірний автомобіль підлягає розподілу по Ѕ частці за кожним з подружжя без стягнення компенсації.

Аналогічний висновок міститься в правовій позиції ВСУ у справі № 6-2565цс16 - вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.ч. 4, 5 ст.71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Приймаючи до уваги те, що спірний автомобіль підлягає розподілу по Ѕ частці за кожним з подружжя без стягнення компенсації, то суд не бере до уваги існуючі грошові зобов`язання перед третіми особами, на які посилається сторона позивача за первісним позовом.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодних доказів на підтвердження придбання в період спільного проживання в шлюбі у власність шин та предметів для риболовлі, а тому суд не вбачає законних підстав для включення зазначеного майна до переліку спільної сумісної власності подружжя та не вбачає правових підстав для його поділу між сторонами.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача за первісним позовом на те, що в березні 2017 року згідно розписки вона взяла в борг грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. в ОСОБА_5 для закриття ФОП відповідача, адже стороною позивача не надано суду жодного доказу в розумінні статей 76-81 ЦПК України на підтвердження тому, що ці грошові кошти були передані у власність відповідачу Догру Б.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням закріплених в п.6 ст.3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, заслухавши пояснення свідків, а також приймаючи до уваги вимоги зустрічної позовної заяви, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_1 слід задовольнити в повному обсязі, а первісна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, в частині визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та оскільки ОСОБА_9 не претендує на визнання дивана та човна об`єктами права спільної сумісної власності, суд приходить до висновку про необхідність залишення вказаного майна у власності ОСОБА_1 .

Що стосується спірного автомобіля, то суд зазначає, що оскільки транспортні засоби є неподільними речами, сторони не дійшли згоди з приводу виділення у власність одному з них спірного автомобіля, а також розміру компенсації на користь іншого за втрачену частку у праві спільної сумісної власності, така компенсація не вносилась на депозитний рахунок суду, суд дійшов висновку про визнання за кожним зі сторін по 1/2 частки на легковий автомобіль «Volkswagen Polo», д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат, а тому суд приходить до висновку, що понесені сторонами судові витрати слід залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 263-268 Цивільно-процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання автомобіля об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності задовільнити.

Визнати автомобіль Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ОСОБА_10 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 .

Визнати за Догру Бедірханом право власності на 1/2 частину автомобіля Volkswagen Polo д.н.з. НОМЕР_1 , 2012 року випуску, колір синій, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_4 .

В решті позовних вимог відмовити.

Понесені сторонами судові витрати залишити за сторонами.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повной текст рішення складено та підписано 20.11.2019 року.

Суддя: О. А. Смоляр