Справа № 125/439/18
Провадження № 22-ц/801/121/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 рокуСправа № 125/439/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (суддя-доповідач) Шемети Т. М.,

суддів Панасюка О. С., Зайцева А. Ю.,

учасники справи:

позивач (особа яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_3,

відповідач ОСОБА_4,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року, ухвалене в складі судді Хитрука В. М. у м. Бар, дата складення повного тексту рішення невідома, -

в с т а н о в и в:

В лютому 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та висував вимогу про стягнення з відповідача на його користь 40 000 гривень за товар, який не відповідає умовам договору купівлі - продажу.

Обґрунтовуючи позов, зазначив, що купив у відповідача за 40 000 гривень автомобіль «Opel Kadett» державний номерний знак НОМЕР_2 Однак при проведенні державної реєстрації автомобіля у територіальному сервісному центрі № 6842 МВС України в Хмельницькій області експертом було виявлено сліди механічного втручання в ідентифікаційний номер кузова та встановлено недійсність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яке було вилучено, згодом було вилучено і автомобіль, та поміщено на штраф майданчик Дунаєвецького відділення поліції, де автомобіль знаходиться до цього часу. Дунаєвецьким відділенням поліції відкрито кримінальне провадження за ст. 290 КК України, за фактом виявлення слідів механічного втручання в ідентифікаційний номер кузова автомобіля «Opel Kadett» державний номерний знак НОМЕР_2 В ході перевірки ОСОБА_4, даючи пояснення, визнав, що продав позивачу автомобіль за 1 400 доларів США.

Позивач вважає, що оскільки якість товару була істотного порушена, виявлено недоліки, які не можна усунути, тому він має право відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми(частина 2 статті 678 ЦК України).

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів факту укладення з відповідачем ОСОБА_4 договору купівлі-продажу автомобіля та факту отримання відповідачем грошових коштів, відповідач не був власником транспортного засобу, про який йдеться.

З таким рішенням позивач ОСОБА_3 не погодився, 26 листопада 2018 року подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не врахував, що між ним на відповідачем фактично відбулось укладення договору купівлі - продажу автомобіля, за яким було узгоджено істотні умови договору, зокрема ціну, було передано автомобіль, свідоцтво про реєстрацію ТЗ, довіреність. Суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків, які підтвердили передачу грошей а також особисті пояснення відповідача, надані у Барському відділенні поліції, у яких ОСОБА_4 підтвердив той факт, що він продав ОСОБА_3 автомобіль та отримав за нього кошти.

Відповідач ОСОБА_4 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, мотивуючи тим, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази стосовно купівлі позивачем у нього автомобіля та сплату йому 40 000 гривень, лише покази родичів позивача. Стверджує, що він не є власником автомобіля, заперечує, що продавав позивачу спірний автомобіль, він дав йому цей автомобіль лише тимчасово покорситуватися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

По справі встановлено наступне:

-06.06.2017 року за статтею 290 КК України було внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань повідомлення начальника територіального сервісного центру (ТСУ) № 6842 Романюка ВВ. О. про те, що 06 червня 2017 року при проведенні огляду експертом територіального сервісного центру № 6842 МВС України в Хмельницькій області автомобіля «Опель Кадет» д.р.н. НОМЕР_2 виявлено сліди механічного втручання в ідентифікаційний номер кузова(а.с. 63), що також підтверджено протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 69);

-Висновком експерта від 16.06.2017 року № 82 кдтз встановлено, що «1. Частина металевої пластини, на якій нанесено ідентифікаційні позначення номера кузова «НОМЕР_3» автомобіля «OPEL KADET» з прикріпленими до нього д.н.з. НОМЕР_2 вварена в кузов автомобіля не заводським способом(кустарно). 2. Первинні ідентифікаційні позначення номера двигуна «НОМЕР_4» є первинними і змінам не піддавались.» (а.с. 66).

Між позивачем та відповідачем виник спір з приводу стягнення з відповідача на користь позивача 40 000 гривень за товар, який не відповідає умовам договору купівлі - продажу.

Питання якості переданого товару, наслідків передання товару неналежної якості, врегульовано статтями 673, 678, 679 ЦК України.

Відповідно до частини 1 та пункту 2 частини 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правове регулювання відносин пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладання, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Докази мають бути належними та допустимими (ст. ст. 77, 78 ЦПК України)

В справі що розглядається, позивач мав би довести факт укладення купівлі-продажу автомобіля йому відповідачем.

Виходячи з положень пункту 3 частини 1 статті 208 ЦПК України, правочин між фізичними особами на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. З огляду на це, договір купівлі-продажу автомобіля мав би бути вчинений у письмовій формі.

Натомість матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про виникнення між сторонами справи договірних відносин та передачу грошових коштів.

Правові наслідки недодержання вимоги щодо письмової форми правочину закріплені в статті 218 ЦК України, в абзаці другому частини першої якої зазначено, що в разі заперечення однією із сторін факту вчинення правочину може доводитися виключно письмовими доказам, засобами аудіо-відеозапису, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

За таких обставин, посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд не взяв до уваги свідчення свідків, не заслуговує на увагу, суд вірно вважав ці докази недопустимими, виходячи з положень частини другої статті 78 ЦПК України.

В матеріалах справи відсутні докази того, що автомобіль належав відповідачеві ОСОБА_4 або той мав право ним розпоряджатися на законних підставах, що також свідчить про неможливість виникнення договірних відносин між сторонами.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює, дійшов вірного висновку про те, що позивач не довів факту укладення з відповідачем ОСОБА_4 договору купівлі-продажу автомобіля та факту отримання відповідачем грошових коштів, між сторонами не склалися правовідносини щодо купівлі-продажу автомобіля, відтак правомірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Пунктом першим частини другої статті 19 ЦПК України передбачено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць з 1 січня 2018 року встановлений у розмірі 1 762, 00 гривень .

Враховуючи, що положення статті 19 ЦПК України в структурі законодавчого акту розташовані серед Загальних положень цього Кодексу, суд вправі відносити справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду. При цьому, за змістом пункту 1 частини 6 статті 19 ЦПК України справи, зазначені в цьому положенні, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред'явленого позову та його предмета, без необхідності ухвалення окремого судового рішення щодо віднесення зазначеної справи до відповідної категорії.

З огляду на те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі, ціна позову у якій 40 000 грн, що становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому не підлягає касаційному оскарженню (п. 2 ч. 3 с. 389 ЦПК України).

Оскільки оскаржене судове рішення залишено без змін, а скарга без задоволення, то судовий збір за її подання покладається на особу, яка її подала ( п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 141, 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча підпис Т. М. Шемета

Судді підпис О. С. Панасюк

підпис А. Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом

головуючий суддя Т. М. Шемета