Головуючий суду 1 інстанції - Осіпенко Л.М.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Провадження № 22-ц/810/858/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Дронська І.О., Єрмаков Ю.В.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

представник заявника - ОСОБА_2

заінтересована особа - Білоцерківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник ОСОБА_2

на ухвалу

Сватівського районного суду Луганської області від 24 вересня 2019 року, постановленої у складі судді Посохова І.С., в залі судових засідань Сватівського районного суду Луганської області у смт Сватове

у справі за заявою

ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Київської області про встановлення факту родинних відносин та проживання розам зі спадкодавцем на момент смерті, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 , звернулася до Сватівського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту родинних відносин та проживання розам зі спадкодавцем на момент смерті.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 24 вересня 2019 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_2 , заінтересована особа: Білоцерківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області про встановлення факту родинних відносин та проживання разом зі спадкодавцем на момент смерті передано до Троїцького районного суду Луганської області.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 24 вересня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявник фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 .

Вказує, що згідно чинного законодавства заяви фізичних осіб про встановлення факту, що має юридичне значення, можуть подаватись до суду за фактичним місцем проживання заявників, оскільки вимога реєстрації такого місця проживання заявників для відповідного подання заяви до суду в даному випадку законом не встановлена (ч. 1 ст. 316 ЦПК України), на відміну від встановленої законом підсудності справ за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України).

На думку скаржника, оскільки згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України підсудність заяви визначається саме за місцем проживання заявника, а не за місцем його зареєстрованого місця проживання, судом дійшов помилкового висновку про передачу справи на розгляд до Троїцького районного суду Луганської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про передачу справи на розгляд до Троїцького районного суду Луганської області, суд виходив з тих обставин, що так як місцем реєстрації та проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , справа належить до територіальної підсудності Троїцького районного суду Луганської області.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Так, із матеріалів справи вбачається, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. При цьому місцем проживання заявника було зазначено: АДРЕСА_1 .

Згідно акту від 23.05.2019 року, вбачається що ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Оцінюючи аргументи заявника та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

У відповідності до ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно фотокопії паспорта ОСОБА_1 наявної в матеріалах справи, останній прописаний за адресою: АДРЕСА_2 .

Слід зазначати, що дана обставина не свідчить про те, що місце реєстрації ОСОБА_1 збігається з фактичним місцем його проживання.

За змістом ст. 33 Конституції України передбачено, що кожний, хто на законних підставах перебуває на території України, має право вільно пересуватися, вибирати місце проживання, залишати територію України. Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід`ємне право кожної людини закріплено також Загальною декларацією прав людини 1948 р. (ч. 1 ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права 1966 р. (ст. 12), Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 р. (ст. 2) та іншими міжнародно-правовими актами.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» прямо передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, встановлено, що на час звернення ОСОБА_1 до Сватівського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, фактичним місцем проживання заявника було АДРЕСА_1 .

У відповідності до ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

При таких обставинах, ОСОБА_1 звернувся до Сватівського районного суду Луганської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, з дотриманням правил підсудності за місцем свого проживання.

Згідно із п.1, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставинах ухвала Сватівського районного суду Луганської області від 24 вересня 2019 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції - Сватівського районного суду Луганської областідля продовження розгляду.

Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сватівського районного суду Луганської області від 24 вересня 2019 року задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 24 вересня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2019 року

Головуючий

Судді: