КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 361/1843/19 Головуючий у суді першої інстанції: Петришин Н. М.

апеляційне провадження №: 22-ц/824/14632/2019 Доповідач: Гаращенко Д.Р.

13 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

Суддя-доповідач Гаращенко Д. Р.

суддів Невідомої Т. О., Левенця Б. Б.

при секретарі Гавриленко М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Крилової Олени Леонідівни представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі - АТ КБ «Приват Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Просило стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 33 849,86 грн. та судові витрати у розмірі 1921 грн.

Свої вимоги мотивувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.01.2018 р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 24 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначило, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http//privatbank.ua, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік.

Також, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним Договором не виконав, а тому станом на 17.02.2019 року заборгованість відповідача з урахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова), складає 33 849 (тридцять три тисячі вісімсот сорок дев`ять) грн. 86 коп.

15 серпня 2019 року заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором 24 882, 85 грн. Вирішено питання про судовий збір.

27 вересня 2019 року представник АТ КБ «Приват Банк» Крилова О. Л. подала апеляційну скаргу, просила скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначила, що судом першої інстанції було неповно встановлені обставини справи, що призвело до не вірних висновків та прийняття не правильного по суті рішення.

ОСОБА_3 вказала, що відповідно до положень ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша кредитна організація, зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплати відсотки.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», надання безпроцентних кредитів забороняється, за винятком передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Основними вимогами банку за кредитним договором до боржника є повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування і ця умова є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції, не мав жодних підстав відмовляти у стягнення відсотків по кредиту, встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув.

В судове засідання сторони не з`явились про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 січня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, а саме грошових коштів, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір банківського обслуговування, що підтверджується підписом у заяві.

На обґрунтування своїх вимог позивачем додано до позову Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку» та розрахунок заборгованості.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17.02.2019 року у відповідача виникла заборгованість, яка становить 33 849 (тридцять три тисячі вісімсот сорок дев`ять) грн. 86 коп., та складається із:

-24 882,85 грн. - заборгованість за кредитом;

-6 878,92 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг:

-500 грн. - штраф (фіксована частина)

-1 588,09 грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив, а з огляду на викладені обставини, вимоги АТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення із відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитом, та штрафів, не підлягають задоволенню з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Враховуючи те, що фактично отримані та використані Позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також беручи до уваги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, що свідчить про порушення його права, суд вважає, що кредитор вправі звернутися до суду за захистом своїх прав шляхом зобов`язання позичальника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредиту.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає. що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Дослідивши підписану сторонами 22 січня 2018 року анкету-заяву про приєднання до Умові та Правил надання банківських послуг, судом першої інстанції встановлено, що в ній не зазначена процентна ставка.

Крім того, у цій анкеті-заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22 січня 2018 року, АТ КБ «Приватбанк» надає та посилається на Витяг з «Тарифів Банку», Витяг із «Умов та правил надання банківських послуг».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про не прийняття до уваги зазначені докази, так як матеріали справи не містять підтверджень, того, що саме з цим Витягом з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач ознайомився і погодився з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про те, що до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22 січня 2018 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14 березня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Витяг з «Умов та правилам надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які розміщені на банківському сайті: www.privatbank.ua, та містяться у матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому це не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22 січня 2018 року шляхом підписання анкети-заяви.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави стверджувати щодо обумовленості сторонами у письмовому вигляді про ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Саме до такого висновку прийшла колегія суддів Великої Палати Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року (№ 14-131цс19).

Так4орж колегія су3ддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивача не пред`явив вимог згідно зі ст. 625, 1048 ЦК України про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів не приймає доводів апелянта про помилковий висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту з підстав викладених вище.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення не впливають, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий Д. Р. Гаращенко

Судді Т. О. Невідома

Б. Б. Левенець