Справа № 463/206/19 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/811/2209/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Шеремети Н. О., Цяцяка Р. П.

при секретарі: Куцику І. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 27 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в:

11.01.2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, визначеного судовим наказом Личаківського районного суду м.Львова від 17 листопада 2017 року у справі №463/5580/17. Просила постановити рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн., але не менше одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, а також кошти в сумі 2 750 грн., як додаткові витрати, пов`язані з відвідуванням дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дошкільного навчального закладу, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовувала тим, що на підставі судового наказу, виданого Личаківським районним судом м. Львова 17.11.2017 року, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач сплачує аліменти в розмірі 813 грн. Вважає, що зазначена сума аліментів є недостатньою для утримання доньки та забезпечення повноцінного життя і розвитку дитини відповідного віку.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів та вирішено стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000, 00 грн (дві тисячі гривень) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні позовної вимоги про стягнення коштів у сумі 2 750 грн, як додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно і до досягнення дитиною повноліття - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 768, 40 грн судового збору.

Рішення суду в частині незадоволених позовних вимог оскаржила ОСОБА_5 .

Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що, вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_4 часто хворіє, у зв`язку з чим нею постійно затрачаються додаткові кошти на обстеження, лікування та придбання усіх необхідних лікарських засобів, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями довідок, висновками лікарів, квитанціями. Зазначає, що відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 від 27.06.2019 року, виданої ПП «Медичний центр «ІНТЕРСОНО», за 12 місяців було зафіксовано 4 звернення за медичною допомогою з діагнозом - гострий обструктивний бронхіт, з приводу якого 5 разів проводилось стаціонарне лікування дитини, надавалися рекомендації з лікувальння, проводилися спостереження у дитячого пульмонолога, підтримуюча терапія, фізреабілітація та санаторно-курортне оздоровлення. Вважає, що районним судом не враховано, що у 2017 році відповідач продав автомобіль марки HONDA вартістю 269 661 грн. 90 коп. на користь матері ОСОБА_6 , що підтверджується договором купівлі-продажу автомобіля. Крім того, у користуванні відповідача перебуває автомобіль марки HONDA моделі СR-V 2007 року випуску, а також автомобіль HONDA моделі НОМЕР_1 . Зазначає, що згідно інформації зі сторінки у соцмережі Facebook відповідач ОСОБА_2 протягом 2017-2018 рр. часто подорожував, що свідчить про покращення його матеріального становища. Вважає, що суд першої інстанції не врахував, що на її утриманні, крім доньки, також перебуває і її батько ОСОБА_7 , який є інвалідом II групи.

Просить рішення суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати та постановити нове рішення, яким позов в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 2 750 грн. як додаткові витрати на малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно і до досягнення дитиною повноліття задовольнити, в решті рішення суду залишити без змін.

У засіданні колегії суддів представник ОСОБА_3 ОСОБА_8 скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила скаргу задоволити, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності по наявних матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17, згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 (а.с. 3).

Дитина проживає з матір`ю - позивачкою ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні.

На підставі судового наказу, виданого Личаківським районним судом м. Львова 17.11.2017 року, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4).

Матеріалами справи встановлено, що 07.05.2018 року між ОСОБА_3 та ТзОВ «Компанія «Україна-ЛВ-Тур» в особі директора НВК «Загальноосвітня середня школа І ступеня - дошкільний навчальний заклад «Дивосвіт» укладено договір про надання освітніх послуг навчальним закладом ОСОБА_4 , відповідно до умов якого вартість освітніх послуг становить 5500,00 грн. (з червня 2018 року по серпень 2019 року).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, грошові кошти у сумі 2 750 грн., як додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 , становлять половину вартості навчання ОСОБА_4 у дошкільному навчальному закладі «Дивосвіт».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 2 750 грн., як додаткових витрат на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції правильно виходив з того, що витрати, пов`язані з навчанням дитини в дошкільному закладі не є особливою обставиною, та не відносяться до додаткових витрат в розумінні ст.185 СК України, а тому правові підстави для їх стягнення з відповідача відсутні.

Ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій позивачкою не надано належних доказів на підтвердження необхідності навчання дитини у навчальному закладі «Загальноосвітня середня школа І ступеня - дошкільний навчальний заклад «Дивосвіт» з вартістю освітніх послуг 5500,00 грн. (з червня 2018 року по серпень 2019 року).

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 27 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21.11.2019 року.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Шеремета Н. О.

Цяцяк Р. П.