Провадження № 2/638/169/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Подосокорської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача про закриття провадження на підставі ч.1 ч.1 ст.255 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача додатково включити його до переліку вкладників, мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПУАТ «Фідобанк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку фізичної особи від 17.05.2016 року № НОМЕР_1, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за рахунок відповідача в межах гарантованої суми вкладу 200000 грн.

Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження по даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, посилаючись на те, що даний спір стосується владної функції Фонду щодо визначення осіб, які мають право на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів фонду, та визначення розміру гарантованої суми відшкодування, відтак спір є публічно - правовим, а тому не підсудний цивільній юрисдикції.

Представник позивача надала заяву про розгляд справи 03.01.2019 року за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України в редакції, чинній на час звернення до суду з даним позовом, до адміністративних судів могли бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пункт 1 частини першої статті 3 КАС України у вказаній редакції визначав справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами частини першої статті 17 КАС України у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України у чинній редакції, передбачає, що публічно-правовим є, зокрема, спір в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб'єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб'єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Цивільний процесуальний кодекс (далі - ЦПК) України в редакції, чинній на час звернення до суду з даним позовом, передбачав, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (частина перша статті 15).

ЦПК України в чинній редакції, також встановлює, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб'єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Закон установлює правові, фінансові й організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, НБУ, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з частиною другою статті 6 Закону Фонд приймає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими до виконання банками, юридичними та фізичними особами.

Перелік функцій, що їх виконує Фонд, наведений у частині другій статті 4 Закону, згідно з якою Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами (пункт 4 вказаної частини).

Отже, Фонд створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб і виведення неплатоспроможних банків з ринку та здійснює у цій сфері нормативне регулювання, тобто наділений публічно-владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень у розумінні КАС України.

Оскільки Фонд є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, суд вважає, що спір стосовно формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування (в межах встановленого законом граничного розміру) за вкладами за рахунок коштів Фонду, та затвердження реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення гарантованих виплат, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративного суду.

Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постановах, зокрема, від 18 квітня 2018 року у справі № 813/921/16, від 23 травня 2018 року у справі № 820/3770/16, від 6 червня 2018 року у справах № 727/8505/15-ц, № 813/6392/15 та № 813/6392/15, від 13 червня 2018 року у справі № 820/12122/15.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що даний спір підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства та є справою адміністративної юрисдикції.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.255,258,259,260,261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання вчинити певні дії - закрити.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає вирішенню в порядку адміністртаивного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Головуючий