ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Харків

Справа № 621/676/17

Провадження № 22-ц/818/4516/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

секретаря: Кучер Ю.Ю.

Учасники справи :

Позивач: ОСОБА_1 ,

Відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

Треті особи: приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєв Володимир Іванович; Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, треті особи: приватний нотаріус Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєв Володимир Іванович; Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк",

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" на рішення Зміівського районного суду Харківської області від 9 липня 2019 року, ухваленого суддею Овдієнком В.В., -

в с т а н о в и в :

У березні 2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, а 20.06.2018, 13.08.2018, 30.05.2019 - з уточненими позовними заявами, в останній редакції просила визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області В. І. Гаврильєвим 21.10.2006 (зареєстрований в реєстрі за № 2947), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, площею 0, 2500 га, кадастровий номер :01:002:0028, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області В. І. Гаврильєвим 21.10.2006 (зареєстрований в реєстрі за № 2944), укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позов мотивований тим, що з 19.07.2003 по 05.05.2006 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_2 , мають спільну дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час зареєстрованого шлюбу вони разом, за їхньою взаємною згодою, за рахунок спільного сімейного бюджету придбали житловий будинок з надвірними будівлям АДРЕСА_1 .

Придбання вказаного нерухомого майна підтверджується договором купівлі-продажу від 17.02.2005, який був посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В. В., зареєстрований в реєстрі № 360. В день придбання вказаного будинку вони разом із ОСОБА_2 , перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, за рахунок коштів спільного сімейного бюджету придбали земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер: :01:002:0028, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Право власності на будинок та земельну ділянку було оформлено та зареєстровано на ім`я її чоловіка ОСОБА_2 . Коли вони розлучалися, вони досягли згоди про те, що після досягнення їхньою дочкою повноліття, її батько, відповідач за цим позовом, подарує їй їхнє спільне майно, а саме будинок і земельну ділянку. Натомість в лютому 2017 року від матері ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вона дізналась про те, що її колишній чоловік ОСОБА_2 порушив їхню домовленість, порушив її права на частку в спільному майні подружжя, без її відома та згоди подарував будинок і земельну ділянку своїй матері, договори дарування були посвідчені приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Гаврильєвим В. І.

На підтвердження того, що саме вона є власницею і будинку і земельної ділянки, ОСОБА_3 надала їй для огляду нотаріально посвідчені договори дарування, з яких їй вдалося зробити копії. Це стало для неї несподіванкою, і саме з лютого 2017 року вона дізналась про те, що її права на частку у спільному майні подружжя грубо порушені відповідачем ОСОБА_2 , і це стало приводом для її звернення до суду.

Враховуючи положення статей 60, 63, 68 Сімейного Кодексу України та викладені фактичні обставини, вважала за необхідне просити суд визнати недійсними договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями та договір дарування земельної ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказані договори суперечать положенням законодавства України, порушують її майнові права та законні інтереси. Відповідач у справі ОСОБА_3 достовірно знала, що і будинок і земельна ділянка придбані нею з ОСОБА_2 , її сином, під час їхнього зареєстрованого шлюбу, за їхні спільні кошти сімейного бюджету; що у них з ОСОБА_2 була згода про передачу права власності на вказане майно їхній дочці ОСОБА_5 ; що вона не давала згоду ОСОБА_2 на відчуження зазначеного спільного майна подружжя.

Таким чином відповідачі укладаючи оспорювані нею договори діяли недобросовісно, що призвело до порушення її законних прав та інтересів, як співвласника будинку та земельної ділянки (том 1 а. с. 4-9, 157-159, 171-172, том 2 а. с. 47).

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_3 не заперечувала зазначені у позові обставини, просила вирішити спір в інтересах дитини.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 9 липня 2019 року, повний текст якого складено 18 липня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 21.10.2006, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Гаврильєвим В. І. (реєстр № 2947). Визнано недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір дарування земельної ділянки № 28 , площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:002:0028, з цільовим призначенням "Для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд", розташованої по АДРЕСА_1 , посвідчений 21.10.2006 приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Гаврильєвим В. І. (реєстр №2944). Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з кожного по 540 (п`ятсот сорок) грн 00 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції про визнання договорів дарування недійсними мотивоване тим, що договори дарування всупереч вимогам ч. 2 ст. 369 ЦК України були укладені ОСОБА_2 за відсутності згоди співвласника ОСОБА_1 , не маючи для цього відповідних повноважень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ПАТ «Укргазбанк» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Позивач ОСОБА_1 не зверталась до суду за стягненням аліментів, чим фактично позбавила дитину права на утримання впродовж 14 років, тому це ставить під сумнів мету майнових вимог ОСОБА_1 у справі щодо захисту прав дитини.

Судом не було з`ясовано, чому ОСОБА_1 не зверталась до суду за азхистом своїх прав починаючи з 2006 року. Оскільки згідно з законом з заявою про застосування строків позовної давності можуть звертатися виключно сторони у справі, а позивач та відповідач у цій справі зацікавлені в задоволенні позовних вимог, то через відсутність спору про право, перебіг строку позовної давності в такому випадку ніколи не сплине, що нівелює позовну давність за своєю суттю.

Дії ОСОБА_3 є протиправними, такими, що мають на меті зробити неможливим звернення стягнення на предмет іпотеки та як результат нанесення банку і державі збитку в особливо великих розмірах, оскільки понад 94,94% пакету акцій банку належить державі в особі Міністерства фінансів України.

Суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що ОСОБА_3 в порушення умов іпотечного договору самовільно переобладнала житловий будинок літ. Б-2 під магазин-кафе, без згоди на те іпотекодержателя та змінила предмет іпотеки, чим порушила права Банка, та отримала правовстановлюючі документи на право власності. Адресу нежитлової будівлі-магазину- кафе змінено рішенням виконавчого комітету за заявою ОСОБА_3 . За вказаними обставинами, 19.02.2019 року до Харківської місцевої прокуратури № 1 надійшов матеріал УСБУ в Харківській області щодо заволодіння групою осіб грошовими коштами Харківської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК», шляхом шахрайства в особливо великих розмірах. Вказане кримінальне правопорушення внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

ОСОБА_3 до апеляційного суду надано відзив, в якому вона просить ухвалити рішення, яким захистити інтереси неповнолітньої ОСОБА_4 .

Представником ОСОБА_1 до апеляційного суду надано відзив, в якому вона просить

залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановленні під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2003 до 05.05.2006, що підтверджується даними свідоцтва про розірвання шлюбу Серія НОМЕР_2 , рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01.02.2006, Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 28.03.2017, копії яких залучені до матеріалів справи (том 1 а. с. 13, 19-20 том 2 а. с. 33).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а. с. 14).

З нотаріальної справи за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В. В., від 17.02.2005 за р. № 360, вбачається, що ОСОБА_6 , від імені ОСОБА_7 , передав ОСОБА_2 у власність житловий будинок літ А-1 з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій він розташований, ОСОБА_2 прийняв вказані об`єкти та сплатив за житловий будинок літ А-1 з надвірними будівлями 5 000 грн 00 коп., за земельну ділянку 1 000 грн 00 коп. Також в нотаріальній справі є заява ОСОБА_1 , в якій вона надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_2 на купівлю житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки (том 1 а. с. 68-83).

21.10.2006 ОСОБА_2 подарував своїй матері ОСОБА_3 житловий будинок літ А-1 з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій він розташований, що підтверджується договором дарування житлового будинку з надвірними будівлями, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В. І. (зареєстрований в реєстрі за № 2947), договором дарування земельної ділянки, площею 0, 2500 га, кадастровий номер :01:002:0028, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В. І. (зареєстрований в реєстрі за № 2944) та документами, на підставі яких вони посвідчувались. Під час укладання цих договорів ОСОБА_2 у заяві на адресу приватного нотаріуса Гаврильєва В. І. повідомив, що житловий будинок та земельна ділянка придбані ним за власні кошти не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі (том 1 а. с. 15-18, 86-102).

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3

30.07.2007 між ПАТ АБ "Укргазбанк" та ОСОБА_3 був укладений Іпотечний договір, згідно з яким предметом іпотеки є житловий будинок АДРЕСА_2 . Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області № 621/1025/15-ц від 13.06.2017 на нерухоме майно ОСОБА_3 накладено арешт (том 1 а. с. 136-141).

З листа Зміївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 8977/В-2 від 19.06.2018 вбачається, що відповідно до інформації Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, станом на 19.06.2018, виконавчих документів про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до відділу не надходило (том 1 а. с. 173).

Актуальна інформація про право власності з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно свідчить , що 21.04.2016 зареєстровано додаткові відомості: житловий будинок літ. А-1 зруйновано згідно технічного звіту від 4.12.2015 , виданого ТОВ Зміївське районе підприємство містобудування, архітектури та землевпорядкування та акту обстеження від 2.12.2015, виданого КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" (том 1, а.с.136-137).

Згідно з частиною першої статті 3 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення з позовом до суду) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач просила визнати договори дарування житлового будинку та земельної ділянки недійсними і інших позовних вимог на свою користь не заявляла, тобто за умов задоволення позову право власності на житловий будинок і земельну ділянку переходить від матері знов до сина, який як стверджує позивач не виконав своїх обіцянок і не подарував житловий будинок їх доньці.

Судова колегія вважає, що позивач обрала можливий спосіб захисту, але він не приводить до захисту її прав , або її дитини, оскільки ні її право ні право її дитини у разі задоволення позову не поновлюється, поновлюється право відповідача ОСОБА_2 . З цих саме підстав не може бути вирішено справу в інтересах дитини, як про те зазначає відповідач ОСОБА_3 , оскільки таких позовних вимог не заявлялось.

Судовим розглядом встановлено, що житловий будинок літ А-1, який було придбано позивачем у шлюбі з відповідачем і потім подаровано своїй матері, зруйновано, отже житловий будинок відсутній.

Доводи представника позивача, що позивач в майбутньому має намір звернутися до суду з позовними вимогами про визнання права власності, судова колегія відхиляє, оскільки системно проаналізувавши фактичні обставини справи, зазначає про таке.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, а матеріали справи свідчать, що спору між позивачем і відповідачами немає. Відповідачі проти задоволення позову не заперечували, рішення суду про задоволення позову не оскаржили.

Доводи ПАТ АБ "Укргазбанк" наведені в обгрунтування пропуску позовної давності є переконливими. Дійсно відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, а Банк було залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка в силу закону позбавлена можливості заявити про застосування позовної давності.

Відсутність такої заяви з боку відповідачів дає підстави вважати про їх зацікавленість у задоволенні позову, оскільки матеріали справи містять відомості про зруйнування житлового будинку літ. А-1 та переобладнання житлового будинку літ. Б-2 під магазин-кафе, без згоди на те іпотекодержателя та отримання правовстановлюючих документів на право власності і зміну адреси нежитлової будівлі магазину- кафе.

Судова колегія вважає, що оскаржуваним рішенням суду порушуються права ПАТ АБ "Укргазбанк", а він в свою чергу не будучи залученим до участі у справі в якості відповідача позбавлений можливості в повній мірі скористатися наданими законом правами.

За таких обставин, судова колегія вважає рішення суду першої інстанції передчасним і таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат ( ч. 13 ст.141 ЦПК України).

За подання апеляційної скарги ПАТ АБ "Укргазбанк"сплатило 1 920 грн, які підлягають стягненню з позивача на користь третьої особи.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк"- задовольнити.

Рішення Зміівського районного суду Харківської області від 9 липня 2019 року - скасувати і ухвалити нове. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 1 920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 25 листопада 2019 року