Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.01.2019 Справа №607/24600/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Чех Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання останнього таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1. В обґрунтування заявлених вимог вказують на те, що вищевказана квартира належить їм на праві приватної власності. У даній квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_3, як член сім'ї, однак останній за даною адресою не проживає більше 10 років, витрат на комунальні послуги не несе, та не з'являється, щоб знятися з реєстраційного обліку, а тому просить визнати його таким, що втратив право на користування житлом, у зв'язку з необхідністю припинення нарахувань по комунальних послугах на відсутнього члена сім'ї.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, однак подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують з підстав, викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання суд не повідомив. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечують позивачі.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданим 29.01.1993 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується записами будинкової книги виданої на вказане житлове приміщення та довідкою ДП «Дружба сервіс-житло 2» від 26.11.2018 року.

Згідно акту комісії ДП «Дружба сервіс-житло 2» від 22.11.2018 року та письмових пояснень свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає більше 10 років.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Суб'єктами права приватної власності, згідно ст.325 ЦК України, є фізичні та юридичні особи. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 не проживає більше року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача відповідачем, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 282, 284, 287, 289 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручену у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 09.01.2019 року

Головуючий суддяР. М. Грицак