РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/2417/19

21.11.19

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

Суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Сєчко В.Л. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Козятині цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 82073,69 грн. Свої вимоги мотивував тим, що що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 26.10.2012 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18629,25 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

У порушення діючого законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала в повні мірі, у зв`язку з чим банк має право вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 20.08.2019 відповідач має заборгованість перед позивачем в сумі 82073,69 грн., яка складається з: 17803,14 грн.- заборгованості за кредиту; 20265,68 грн.- заборгованості по процентам за користування кредитом; 35852,96 грн. - заборгованості за пенею та комісією; 8151,91 грн.-штрафу відповідно до пункту 2.2 Угоди .

Відповідач була належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відзив до суду не подавала, а тому суд ухвалює рішення на підставі доказів наданих позивачем.

З`ясувавши обставини справи і дослідивши докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню .

Судом встановлено, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н від 26.10.2012 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 18629,25 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з Умовами та правилами, Тарифами складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 24 місяці - до 31.10.2014.

Відтак, у межах строку кредитування до 31.10.2014 року відповідач мав повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платіжками до 25 числа кожного місяця. Починаючи з 31.10.2014, відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платіжками, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи викладено , оскільки строк кредитування закінчився 31.10.2014, то стягненню підлягають відсотки в сумі 4661,23 грн, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26.10.2012 , що узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду викладеною у справі № 444/9519/12

Згідно із п. 2.2. Генеральної угоди при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у Генеральній угоді, умовах та правилах, більше ніж на 31 день по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту настає на 32 день з моменту настання порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 9551,91 грн.

Відповідно до ч.1 ст.546 та ст.. 549 ЦК України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до п.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов`язання. Враховуючи, що норма, яка встановлює таке положення , не є диспозитивною , тобто сторони не в змозі змінити її положення та встановити у договорі штраф у вигляді твердої суми або в кратному відношенні до суми зобов`язання суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення фіксованої частини штрафу в сумі 8151,91 грн. не підлягає задоволенню.

У відповідність до п. 2.8. Генеральної угоди сторони погодили те, що при порушенні Позичальником зобовязань по сплаті заборгованості за кредитом, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення.

Також договором передбачена комісія за кредитне обслуговування в розмірі 1 % від суми заборгованості

Пунктом 2.4 глави 2 розділу II Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління Національного банку України від 18.06.03 року № 255 (в подальшому - Правила № 255), визначає комісійні доходи і витрати банку як операційні доходи й затрати за наданими або отриманими послугами, сума яких обчислюється пропорційно сумі активу або зобов`язання чи вважається фіксованою. Комісії, що отримуються (сплачуються) під час надання послуг встановлені підпунктом б) пункту 2.4 розділу II Правил № 255. За смисловою ознакою, виходить, комісія за надання та обслуговування кредиту це плата за послуги банку. Позивач не надав розрахунків заборгованості за комісією, лише розрахунок заборгованості за пенею та комісією , а тому сума 3944,50 грн., яку позивач просить стягнути як пеню і комісію, являється тільки пенею.

Пенею є неустойка , що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання , ч.1 ст.549 ЦК України .

Відповідно до ст. 258 ч. 2 п 1 ЦК України, відносно неустойки у вигляді пені та штрафу встановлений скорочений строк позовної давності в один рік. Норма ст. 266 ЦК встановлює, що строк позовної давності стосовно додаткових позовних вимог (стягнення неустойки та інші), які є похідними від основної вимоги, спливає одночасно із спливом строку позовної давності щодо основної вимоги. Таким чином, право на стягнення неустойки (штрафу, пені) припиняється разом з вимогою, якою забезпечене таке стягнення. Виходячи із згаданої вище норми, з урахуванням норми п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК, неустойка (штраф, пеня) підлягає стягненню у межах трирічного строку позовної давності за період фактичного невиконання зобов`язання, але не більше ніж за один рік, що також відповідає правовим позиціям висловлених ВСУ у справі № 6-100цс14.

Згідно умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання сплачувати відсотки за користування кредитом та проводити погашення кредиту.

Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав в повні мірі. Відповідно до ст. ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту.

Правовідносини які склалися між сторонами регулюються ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами ст. 536 ЦК України. Аналізуючи наведені докази суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню та стягненню підлягає заборгованість станом на 20.08.2019 в сумі 39555,25грн. , яка складається з : 17803,14 грн. - заборгованості за кредитом; 4661,23 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 17090,88 грн. - заборгованість за пенею.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 536,546,549,551 1050, 1054 ЦК України, ст.. 61 Конституції України ст. 259,263-265,279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь АТ КБ «ПриватБанк» (, рахунок № НОМЕР_2 погашення заборгованості та судових витрат, МФО 305299) 17803,14 грн. - заборгованості за кредитом; 4661,23 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 17090,88 грн. - заборгованість за пенею, всього 39555 ( тридцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять ) гривень 99 копійок , а також 1931 ( одну тисячу дев`ятсот двадцять одну ) гривню за сплату судового збору .

Рішення суду може бути оскаржене протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Вінницького апеляційного суду через Козятинський міськрайонний суд Вінницької області .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АТ КБ «ПривтБанк», адреса: вул..Набережна Перемоги,50 м. Дніпро, МФО 305299

Відповідач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 21.11.2019.

Суддя - підпис - В.Л. Сєчко

З оригіналом вірно. Суддя Секретар

Дата документу 21.11.19