Ухвала

Іменем України

10 січня 2019року

м. Київ

справа № 619/3569/18

провадження № 61-48723ск18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

Білоконь О. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області, у складі судді Остропільця Є. Р., від 10 вересня

2018 року та постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С., від 07 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності договору,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та застосувати наслідки недійсності правочину.

У вересні 2018 року ОСОБА_6 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідач наразі здійснює продаж квартири, яка є предметом спору, а відчуження спірної квартири може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 10 вересня 2018 року заяву ОСОБА_6 задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. Заборонено вчинення будь-яких дій на відчуження вказаної квартири, реєстрації (перереєстрації) права власності за будь-якою фізичною чи юридичною особою на квартиру, заборонено вчинення

будь-яких дій по реалізації квартири АДРЕСА_1.

Постановою Харківської апеляційного суду від 07 листопада 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалу суду першої інстанції у частині накладення арешту на квартиру скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_6 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру відмовлено.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що у заяві про забезпечення позову позивач просила лише накласти арешт на спірну квартиру, проте суди попередніх інстанцій за власною ініціативою наклали заборону на вчинення будь-яких дій на відчуження вказаної квартири, вийшовши за межі заяви. Судами не встановлено чи дійсно існує реальна загроза невиконання рішення суду. Підстави та предмет позову є надуманими.

Відповідно до частини першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Суди встановили, що позивач заявила вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та застосування наслідків недійсності правочину. У заяві про забезпечення позову заявник зазначила, що відповідач має намір продати спірну квартиру.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд, враховуючи характер спору і зміст заявлених позовних вимог, дійшов обґрунтованого висновку про те, що забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій щодо відчуження спірної квартири є співмірним із заявленими позовними вимогами заходом забезпечення позову, не перешкоджає власнику володіти й користуватись спірним житловим приміщенням, і такий захід є достатнім і необхідним за обставинами спору, який виник між учасниками справи.

Апеляційний суд навів обґрунтування своїх висновків. Судами попередніх інстанцій вжито захід забезпечення позову, який не є занадто обтяжливим для відповідача та спрямований на попередження недобросовісної поведінки відповідача, недопущення з його боку дій, які можуть ускладнити виконання у майбутньому ймовірного судового рішення.

Доводи касаційної скарги щодо безпідставності позовних вимог

ОСОБА_6 підлягають перевірці під час розгляду справи по суті.

У відповідності до частини першої статті 159 ЦПК України у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржених судових рішень та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосування судом першої інстанції у незміненій під час апеляційного перегляду частині ухвали та апеляційним судом норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення судами попередніх інстанцій.

Згідно з частиною п'ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п'ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 10 вересня

2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2018 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності договору - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. В. Білоконь

С. Ф. Хопта