Справа № 661/4571/19
Провадження № 2/661/1212/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді: Бойко М.Є.,

за участю секретаря: Антоненко І.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона є власницею цієї квартири, відповідач в ній не проживає, особистих речей там не зберігає, але в добровільному порядку знятись з реєстрації за цією адресою відмовляється. Разом з тим, як зазначила позивачка у своїй заяві, відповідач не приймає участі в утриманні цієї квартири, що тягне за собою для неї понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та суттєво обмежує її права як власника на розпорядження своїм майном, а тому остання змушена звернутись до суду із даним позовом.

В судове засідання позивачка не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, але надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував, просив суд розглядати справу в його відсутність.

За таких обставин та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання не фіксувалось звукозаписувальним технічним засобом.

Дослідивши матеріали справи та, з урахуванням вимог ч.4 ст.206 ЦПК України щодо визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом з матеріалів справи встановлено, що на підставі договору дарування від 13.12.1993 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2018 року.

Згідно довідки №04-04/10928 від 27.09.2019 року, виданої відділом реєстрації Новокаховської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, у вищезазначеній квартирі зареєстровані: позивачка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16).

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Отже, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо його відсутності у спірному жилому приміщенні та повне визнання ним позовних вимог, судом встановлено, що ОСОБА_2 , який зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , за місцем своєї реєстрації не проживає понад рік без поважних причин.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, з огляду на вищевикладені обставини, суд вважає, що ОСОБА_2 слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , оскільки він понад один рік в ній відсутній без поважних причин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 206, 258, 259, 265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ознайомитись з текстом судового рішення в електронній формі сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair/sud2117.

Суддя М. Є. Бойко