Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 642/8082/16-ц

провадження № 61-27097св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року в складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенка І. С.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що вона є споживачем банківських послуг

ПАТ КБ «Приватбанк». На підставі анкети-заяви про надання банківських послуг відповідач відкрив картковий рахунок у відділенні банку та видав їй у користування банківську картку НОМЕР_1 № НОМЕР_2 . 18 червня 2015 року її особистий картковий рахунок № НОМЕР_2 було заблоковано. ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку припинив рух коштів на рахунку. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від

07 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 05 вересня 2016 року, визнано дії відповідача щодо зупинення проведення операцій за рахунком № НОМЕР_2, відкритому на її ім`я, на строк не більше 2-х днів протиправними; поновлено проведення операцій за рахунком її № НОМЕР_2 , відкритому у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Карла Маркса, 38д-д. До теперішнього часу вказане рішення суду не виконано.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, зокрема: залишок на рахунку - 111 407,00 грн, три відсотки річних за період з 19 червня 2015 року по 02 квітня 2017 року - 5 976,78 грн, інфляційні витрати за період з липня 2015 року по березень 2017 року - 21 122,76 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Під час розгляду справи судом першої інстанції цієї справи, позивач відмовилась від позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на її користь залишку на рахунку в розмірі 111 407,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 три проценти річних за період з 19 червня 2015 року по 02 квітня 2017 року в розмірі 5 976,78 грн, інфляційні втрати за період з липня 2015 року по березень 2017 року -

21 122,76 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникло грошове зобов`язання, яке банком не виконано, а тому є правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача коштів, передбачених статтею 625 ЦК України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року скасовано та у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вирішуючи спір, апеляційний суд, виходив із того, що відсутні правові підстави для задоволення позову, оскільки вимоги статті 625 ЦК України застосовуються лише у випадку не виконання грошового зобов`язання, проте за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2016 року, зобов`язання щодо видачі грошових коштів не виникало. Указаним рішенням лише визнано протиправними дії банку щодо зупинення проведення операцій за рахунком, відкритим на ім`я ОСОБА_1 та поновлено проведення операцій за цим рахунком.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи судом апеляційної інстанції та помилкового скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У грудні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що на підставі анкети-заяви про надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрив позивачу картковий рахунок у відділенні банку

№ 2, розташованого у Ленінському районі м. Харкова, вул. К. Маркса, 38 д-д та видав у користування банківську картку VisaPlatinum № НОМЕР_2 .

18 червня 2015 року особистий картковий рахунок позивача

№ НОМЕР_2 було заблоковано.

На момент блокування рахунку 18 червня 2015 року залишок на картковому рахунку № НОМЕР_2 складав 111 407,00 грн.

Не погоджуючись з діями банку, позивач звернулася за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня

2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2016 року, визнано дії відповідача щодо зупинення проведення операцій за рахунком

№ НОМЕР_2, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , на строк не більше 2-х днів протиправними; поновлено проведення операцій за рахунком ОСОБА_1

№ НОМЕР_2 , відкритому у відділенні 2 ПАТ КБ «ПриватБанк», розташованим за адресою: м. Харків, вул. К. Маркса, 38 д-д.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частинами першою - третьою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до частини другої статті 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Як наслідок, зобов`язання банку перед клієнтом своєю правовою природою є грошовим, а тому до відповідних відносин можуть бути застосовані правила статті 625 ЦК України.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення, та є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладені вимоги закону та встановлені обставини справи, апеляційний суд неправильно застосував до спірних правовідносин вимоги частини другої статті 625 ЦК України.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України 2004 року), з урахуванням встановлених обставин і вимог (статей 10, 60 ЦПК України

2004 року), встановивши наявність між сторонами грошового зобов`язання, яке виникло із укладеного між сторонами договору банківського рахунку та ураховуючи рішення суду, яке набрало законної сили, та яким встановлено протиправність дій відповідача щодо зупинення проведення операцій за рахунком відкритим на ім`я позивача, дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення за період з 19 червня 2015 року по по 02 квітня 2017 року трьох відсотків річних та за період з липня 2015 року по березень 2017 року інфляційних втрат з відповідача на користь позивача відповідно до вимог статті 625 ЦК України.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України.

Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палатиКасаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Харківської області від 21 вересня 2017 року скасувати та рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня

2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасоване рішення апеляційного суду втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило