Постанова

Іменем України

21 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 159/517/16-ц

провадження № 61-25377св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня

2017 року в складі судді Денисюк Т. В. та рішення Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року в складі колегії суддів:

Русинчука М. М., Матвійчук Л. В., Осіпука В. В., та касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року в складі колегії суддів: Русинчука М. М., Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 16 грудня 2014 року ОСОБА_1 підписав заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої йому відкрито картковий рахунок і видано картку для виплат терміном дії до листопада 2017 року.

Вказує, що 16 грудня 2014 року ОСОБА_1 поповнив картку власними коштами на суму 594 666 грн і того ж дня здійснив за межами території України покупки товарів. Після здійснення конвертації валюти на запит іноземного банку для розрахунку за товар на рахунку відповідача не вистачило власних коштів, у зв`язку з чим банком надано кредит на загальну суму 179 221,67 грн.

Станом на 31 грудня 2015 року кредит відповідачем не повернуто, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 405 336,42 грн, яка складається з тіла кредиту - 179 221,67 грн, відсотків за користування кредитом - 205 262,07 грн, комісії - 1 074,76 грн, штрафів: 500 грн та 19 277,29 грн.

На підставі викладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути із

ОСОБА_1 заборговані у розмірі 405 336,42 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області

від 06 березня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором від 16 грудня 2014 року, яка станом на 31 грудня 2015 року становить 405 336,42 грн та складається з 179 221,67 грн заборгованості за кредитом, 205 262,07 грн заборгованості за відсотками, 1 074,76 грн заборгованості за комісією, 500 грн та 19 277,92 грн штрафів.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 6 769 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 за укладеним 16 грудня 2014 року з банком договором було допущено несанкціонований овердрафт, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку він не погасив, тому заявлений банком позов про стягнення заборгованості з відповідача підлягає до задоволення.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року змінено в частині розміру стягнутої заборгованості.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за несанкціонованим овердрафтом за договором від 16 грудня 2014 року станом на 31 грудня 2015 року в розмірі 240 750,60 грн, яка складається

з: 179 221,67 грн заборгованості за кредитом, 60 454,17 грн заборгованості за відсотками; 1 074,76 грн заборгованості за комісією, а також судові витрати у розмірі 3 611,26 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що списання з картки відповідача грошових коштів виходячи з конвертаційного курсу долара США внаслідок чого у нього виник несанкціонований овердрафт, було проведено відповідно до умов і правил надання банківських послуг

у ПАТ КБ «ПриватБанк», з якими відповідач був ознайомлений і погоджувався.

Апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та комісією, а також дійшов висновку про зменшення розміру відсотків та про відмову у стягненні штрафу.

Так, односторонньої зміни процентної ставки з 01 квітня 2015 року на 3,5 % в сторону збільшення не може бути застосовано через її нікченість, тому розрахунок заборгованості за відсотками необхідно проводити за базовою місячною ставкою - 2,7 %, що становить 32,4 % річної процентної ставки.

Не підлягає до задоволення вимога банку щодо стягнення на його користь з відповідача передбаченого пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг штрафу в розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків

та комісій, оскільки стосується заборгованості щодо кредитного ліміту, який ОСОБА_1 не встановлювався.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що банк не надав суду жодних доказів, що відповідач зобов`язаний сплатити йому грошові кошти, зазначені у позовній заяві, оскільки між сторонами не було укладено кредитного договору. Позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами.

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» мотивована тим, що відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, що підтверджується зібраними у справі доказами, тому зобов`язаний був їх виконувати.

Банк мав право збільшувати процентну ставку в односторонньому порядку, повідомлення про підвищення відсоткової ставки направлено позичальнику у вигляді смс-повідомлення. З виписки по рахунку вбачається, що банк неодноразово повідомляв позичальника щодо зміни відсоткової ставки та поточну ставку відповідно до умов публічного договору.

Оскільки за даним кредитом пеня не нараховувалася, штрафи за невиконання зобов`язання підлягають стягненню у повному обсязі. Умовами надання кредиту, передбачено стягнення штрафу за невиконання зобов`язань, а тому як кредитний договір, так і умови його надання повинні виконуватися клієнтом в обов`язковому порядку.

Доводи інших учасників справи

Учасники справи не скористалися своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційних скарг, відзиву на касаційні скарги до касаційного суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року і витребувано цивільну справу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року і витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

16 травня 2018 справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 385/1345/16-ц (провадження № 61-27698св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про зняття арешту з майна останнього та оголошення про заборону на його відчуження.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд при вирішенні заяви про зняття арешту з майна та оголошення про заборону на його відчуження

Клопотання ОСОБА_1 про зняття арешту з майна та оголошення про заборону на його відчуження мотивоване тим, що на даний час спір, який є предметом судового розгляду у даній справі, врегульований між сторонами, зокрема, відповідачем погашено заборгованість за вказаним кредитним договором, про що свідчить довідка, видана позивачем.

Разом з тим, зазначене клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд касаційної інстанції під час розгляду касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження обмежені правилами Глави 2 Розділу V ЦПК України «Касаційне провадження».

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК Кодексу під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень та функцій Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення питання про зняття арешту з майна та оголошення про заборону на його відчуження на цій стадії розгляду справи за поданим клопотанням відповідача.

Вирішення питання про скасування арешту, накладеного в межах виконавчого провадження, правилами зазначеної Глави ЦПК України не передбачене та до компетенції Верховного Суду не відноситься; заявник допустив помилку в обранні порядку, способу та виду провадження, в якому заявлено таке клопотання, що не позбавляє його права на подібне звернення, здійснене належним способом.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд при вирішенні заяви про відмову від касаційної скарги

Так, до суду касаційної інстанції надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року на підставі частини четвертої статті 398 ЦПК України, посилаючись на те, що заборгованість за кредитним договором сплачена позивачеві.

З метою встановлення дійсного волевиявлення щодо здійснення процесуальних прав Верховний Суд надіслав лист ОСОБА_1 про необхідність підтвердження наміру відмовитися від касаційної скарги.

На вказаний лист ОСОБА_1 подав до Верховного Суду засвідчену

07 листопада 2019 року приватним нотаріусом Ковельського міського нотаріального округу Волинської області Козоріз Н. С. заяву, в якій зазначено про повне усвідомлення наслідків, які виникають у разі відмови від касаційної скарги, та підтвердив свою відмову від поданої ним касаційної скарги.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини четвертої статті 398 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, має право відмовитися від неї, а інша сторона має право визнати касаційну скаргу обґрунтованою в повному обсязі чи в певній частині до закінчення касаційного провадження. У разі відмови від касаційної скарги суд, за відсутності заперечень інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги, постановляє ухвалу про закриття касаційного провадження.

У заяві про відмову від касаційної скарги ОСОБА_1 вказав, що наслідки закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги йому відомі.

Згідно з частиною п`ятою статті 398 ЦПК України у разі закриття касаційного провадження у зв`язку з відмовою від касаційної скарги на судові рішення повторне оскарження цих рішень особою, що відмовилася від скарги, не допускається.

З урахуванням того, що заява про відмову від касаційної скарги подана до закінчення касаційного провадження, вона підлягає задоволенню, а касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня

2017 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року - закриттю.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів касаційного провадження, до касаційної скарги додано оригінал квитанції від 26 червня 2017 року № 5 про сплату судового збору у розмірі 8 122,80 грн.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, оскільки касаційне провадження підлягає закриттю, також поверненню підлягає судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року, з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 16 грудня 2014 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг

у ПАТ КБ «ПриватБанк». На підставі вказаної заяви банком на ім`я

ОСОБА_1 було відкрито банківський рахунок та видано пластикову кредитну картку для виплат.

ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, погодився із запропонованими умовами, що засвідчив власним підписом в анкеті-заяві.

Умовами та правилами надання банківських послуг, зокрема

пунктом 1.1.1.52 передбачено, що овердрафт - це короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів понад залишок по рахунку або встановленого банком ліміту овердрафту є несанкціонованим овердрафтом.

Пунктом 1.1.2.25 умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт доручає банку оформити заявку на продаж/купівлю іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України від імені клієнта, в межах сум, які виставлені до оплати банку або третій особі у випадку, якщо валюта здійснюваної операції відмінна від валюти картрахунку по обмінному курсу банку на дату проведення, з відшкодуванням ПАТ КБ «ПриватБанк» витрат на сплату зборів, комісій та вартості наданих послуг, діючим на момент опрацювання операції. Курс купівлі/продаж, діючий на момент опрацювання операцій банком, може не співпадати з курсом, діючим при її проведенні. Курсова різниця, що виникла внаслідок цього не може бути предметом претензії сторони клієнта.

Згідно з пунктом 1.1.3.1.6 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих у національній валюті кредитного ліміту, в межах сум, які підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з карткового рахунку у випадку настання строків платежів по іншим договорам клієнта у розмірах, визначених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту клієнта. Банк проводить списання коштів в грошовій одиниці України/іноземній валюті з любого рахунку клієнта в розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України по договору, та купівлі/продажу іноземної валюти на Міжбанківському Валютному Ринку України. Списання коштів з любого рахунку клієнта, відкритого банком, здійснюється меморіальним ордером.

Відповідно до пункту 1.1.3.2.33 умов та правил надання банківських послуг для виконання безготівкових переводів клієнта у валюті яка відрізняється від валюти рахунку клієнта банк має право здійснювати купівлю/продаж іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України від імені і за дорученням клієнта (по курсу МВРУ для даної операції на дату її проведення), з відшкодуванням банку витрат на сплату зборів, комісій та вартості наданих послуг.

Пунктом 2.1.1.11.4 умов та правил надання банківських послуг визначено, що у випадку якщо валюта операції відрізняється від перерахованих валют, немає прив`язаного рахунку в даній валюті або на рахунку відсутні кошти, здійснюється перебір рахунків в наступній послідовності: першим завжди перевіряється первинно відкритий рахунок і доступність на ньому коштів, потім перевіряються прив`язані рахунки по зростанню валют: 1 - долар США, 2 - євро, 3 - гривня України.

Згідно з пунктами 2.1.1.11.5 умов та правил надання банківських послуг у випадку якщо валюта здійснюваної операції відрізняється від валюти картрахунку, сума операції конвертується в валюту картрахунку по обмінному курсу ПАТ КБ «ПриватБанк», діючому на дату проведення банком операції або по обмінному курсу, встановленому тим банком, фінансовою установою або платіжною системою та/або мережею, через які така операція здійснюється.

Суди встановили, що 16 грудня 2014 року ОСОБА_1 поповнив картку власними коштами на суму 594 666 грн.

Відповідно до товарних чеків та виписки по рахунку ОСОБА_1 16 грудня 2014 року через термінал в Республіці Польща з використанням міжнародної платіжної системи MasterCard розрахувався за придбання товарів:

о 20.17 год. на суму 30 400 злотих, валюта трансакції становила

149 606,30 грн; о 20.18 год. на суму 30 400 злотих, валюта трансакції становила 149 606,30 грн; о 20.19 год. на суму 30 400 злотих, валюта трансакції становила 149 606,30 грн; о 20.20 год. на суму 29 600 злотих, валюта трансакції становила 145 669,29 грн.

У ПАТ КБ «Приватбанк» 17 грудня 2014 року надійшов запит на списання з рахунка відповідача коштів за вказаними операціями за кордоном.

Відповідно до умов міжнародної платіжної системи запит сформовано у доларах США за три операції по 9 484,48 дол. США та за одну операцію на 9 234,89 дол. США.

За курсом міжнародної платіжної системи та курсом банку конвертацію проведено з розрахунку 0,0487 дол. США за гривню, внаслідок чого списанню підлягало: один раз 189 628,13 грн та тричі по 194 753,18 грн, а всього 773 887,67 грн.

Суди встановили, що на рахунку відповідача були наявні 594 666 грн власних коштів, а операції ним вчинено понад цю суму на 179 221,67 грн, що є несанкціонованим овердрафтом.

Станом на 16 грудня 2014 року та на 17 грудня 2014 року готівковий курс становив 16,53 грн за дол. США та 16,54 грн за дол. США, відповідно. Курс конвертації по картках як на 16 грудня 2014 року, так і на 17 грудня

2014 року становив 20,53 грн за долар США (або 0,0487 дол. США за гривню).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду відповідає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу (частина перша

статті 1069 ЦК України).

Як встановлено судами, на рахунку відповідача були наявні 594 666 грн як власні кошти, а операції (платежів) ним вчинено на 773 887,67 грн, тобто на 179 221,67 грн більше, ніж знаходилося на рахунку.

Суди також встановили, що відповідач не повернув банку вказане тіло кредиту у розмірі 179 221,67 грн, проценти за користування цими коштами та комісію.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків

в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначені Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Разом з тим, частиною третьою статті 1056-1 ЦК України визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Отже апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів у їх сукупності дійшов правильного висновку, щодо неможливості застосування односторонньої зміни процентної ставки з 01 квітня 2015 року в сторону збільшення. При цьому безпідставними є доводи позивача про нарахування штрафних санкцій від суми заборгованості по кредитному ліміту, оскільки сторонами не погоджено та банком не було встановлено кредитному ліміту на платіжну картку, яка видана позивачу. Разом з тим, зі ОСОБА_1 на користь банка підлягає до стягнення тіло кредиту та проценти за користування коштами, розмір яких погоджено сторонами.

При цьому апеляційний суд навів розрахунок при задоволенні грошової вимоги, дослідив його обґрунтованість та правильність, а результат указаної процесуальної дії виклав у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Рішення суду апеляційної інстанції є достатньо мотивованим і таким, що відповідає нормам закону.

Доводи касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 394, 398, 400, 401, 415, 416 ЦПК України та пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зняття арешту з майна та оголошення про заборону на його відчуження відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про відмову від касаційної скарги на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області

від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від касаційної скарги

на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області

від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року.

Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2017 року та рішення Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України

у місті Києві повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 8 122 грн (вісім тисяч сто двадцять дві) гривень 80 коп., що внесений згідно з квитанцією від 26 червня 2017 року № 5 на рахунок

№ 0007, отримувач - УДКСУ у Печерському районі, код банку отримувача - 820019, код отримувача - 38004897.

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Волинської області від 08 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. М. Фаловська

А. І. Грушицький

В. В. Сердюк