Справа № 654/3087/19
Провадження №2/654/1061/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2019 року м. Гола Пристань
Голопристанський районний суд Херсонської області
у складі: головуючого судді Ширінської О.Х.,
при секретарі - Синевид І.І.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
представника Служби у справах дітей - Скакун Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 як законного представника неповнолітніх: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа - служба у справах дітей Голопристанської районної державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила права користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначила, що має у власності будинок АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку також зареєстровані діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які однак, фактично не проживають за місцем реєстрації із серпня 2013 року. Їх мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також була прописана за вищевказаною адресою та самостійно 07.04.2015 знялася з місця реєстрації, але дітей з реєстрації не зняла.
Дані обставини перешкоджають їй вільно користуватися і розпоряджатися власним майном, у зв`язку з чим просить визнати дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1 .
У судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення повісток за останнім відомим місцем проживання.
Представник третьої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.
Оскільки існують всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд за згоди позивача вирішує спір за наявними у справі матеріалами і ухвалює заочне рішення.
Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Власником будинку АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , згідно рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 18.06.2007 року, яке набрало законної сили 28.06.2007 року; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За даними довідки Чулаківської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 05.07.2019 №02-38/964, згідно господарської книги № 12, особовий рахунок № НОМЕР_1 числиться житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (з серпня 2013 року не проживає за місцем реєстрації); ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (з серпня 2013 року не проживає за місцем реєстрації); ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (не проживає за місцем реєстрації з 15.06.2016).
Згідно з довідкою Чулаківської сільської ради №02-38/1090 від 24.07.2019, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибули 05.03.2008 з Херсонської області Бериславського району, с. Бургунка до с. Чулаківка, Голопристанського району, а 07.04.2015 ОСОБА_2 знову вибула до с. Бургунка.
Органом опіки та піклування Голопристанської РДА надано суду висновок №01-28-526/0/19/608-18 від 17.10.2019, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає можливим визнати неповнолітніх ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням АДРЕСА_1 , оскільки вони разом зі своєю матір`ю вибули до с. Бургунка, Бериславського району, Херсонської області; за місцем реєстрації більше не проживають, в утриманні будинку участі не беруть.
Пунктом 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право на захист права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, а саме, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
За змістом ст. ст. 71, 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, провадиться в судовому порядку внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього.
При вирішенні питання про зняття з місця реєстрації неповнолітніх дітей з будинку позивача, суд враховує норми ч. 2 ст. 2 Конвенції «Про права дитини від 20 листопада 1989 року», підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, набрала чинності для України 27.09.1991 року (далі по тексту - Конвенція), відповідно до якої Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї.
Згідно статті 27 Конвенції Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.
Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.
За статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.
Згідно статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
У відповідності до статті 18 Закону діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.
Таким чином, саме батьки дитини несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини та дотримання прав дитини, в тому числі на належне житло, а право дитини на житло залежить від правомірності користування цим житлом її батьками, з якими дитина має право проживати.
Беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, враховуючи, що малолітні ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з 2013 року не проживають за адресою позивача, а відповідач, як представник малолітніх дітей добровільно не бажає зняти їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою, чим перешкоджає позивачеві в праві користування і розпорядження своїм майном, суд вважає за доцільне позов задовольнити та визнати малолітніх відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, належним на праві власності ОСОБА_1 ..
Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 141, 229, 258-259, 263-268, 280-284, 288-289 ЦПК України, ст.ст. 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду протягом тридцятити днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційного скарги через Голопристанський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 21.11.2019.

Суддя: О.Х. Ширінська