УХВАЛА

15 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 386/113/16-ц

провадження № 61-34682св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на постійне користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права постійного користування землею в порядку спадкування за законом.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті його батька - ОСОБА_2 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 37,1 га, яка розташована на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області. Земельна ділянка була надана для ведення селянського (фермерського) господарства, що підтверджується державним актом на право постійного користування серія КР 0037 від 09 липня 1998 року.

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Васильківського районного нотаріального округу Київської області Тенюк Є. В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, проте постановою приватного нотаріуса від 08 лютого 2016 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв`язку з тим, що земельна ділянка не перебувала у власності померлого.

Посилаючись на те, що право постійного користування земельною ділянкою не відноситься до переліку прав, визначених статтею 1219 ЦК України, які не входять до складу спадщини, а також на те, що право членів фермерського господарства передавати земельну ділянку у спадщину передбачено пунктом «а» частини першої статті 14 Закону України «Про фермерське господарство», просив суд визнати за ОСОБА_1 право постійного користування земельною ділянкою площею 37,1 га на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Голованівського районного суду від 29 липня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право на постійне користування земельною ділянкою площею 37,1 га в межах згідно з планом, на території Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області для ведення селянського (фермерського) господарства в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була надана йому на праві постійного користування згідно з державним актом на право користування землею серії КР №0037 від 09 липня 1998 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину; земельна ділянка була надана спадкодавцю у постійне користування на підставі державного акта для ведення селянського (фермерського) господарства; належне спадкодавцю право користування земельною ділянкою на момент відкриття спадщини не припинилося і входить до складу спадщини, а отже перейшло до позивача. У зв`язку з неможливістю оформлення права на спадкове майно в нотаріальному порядку, суд вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Додатковим рішенням Голованівського районного суду від 14 вересня

2016 року на підставі статті 88 ЦПК України покладено на ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 31 травня 2017 року апеляційну скаргу заступника керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області задоволено.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від

29 липня 2016 року скасовано.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання права постійного користування землею в порядку спадкування за законом відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважав, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право. Крім того, між власником спірної земельної ділянки (орган місцевого самоврядування) та головою ФГ «ВІТА» не укладався договір, положеннями якого передбачалася можливість передачі в порядку спадкування права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), а тому згідно з вимогами частин першої, другої статті 407 ЦК України, відсутні правові підстави для визнання за спадкоємцем права користування чужою земельною ділянкою.

При цьому апеляційний суд посилався на правовий висновок Верховного Суду України, зроблений у постанові від 05 жовтня 2016 року у справі

№ 6-2329цс16.

Додатковим рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від

21 червня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь прокуратури Кіровоградської області 606,32 грн судового збору.

08 серпня 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 31 травня 2017 року та залишити в силі рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29 липня 2016 року. При цьому посилається на порушення апеляційним судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції не правильно застосував норми матеріального права та проігнорував положення статей 407 ЦК України, 102-1 ЗК України, якими передбачено передачу в порядку спадкування права користування земельною ділянкою.

Оскільки смерть особи не є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, а тому суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в справі № 386/113/16-ц та витребувано її матеріали з Голованівського районного суду Кіровоградської області.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2019 року справу № 368/54/17 (провадження № 61- 35217св18) за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держгеокадастру в Кагарлицькому районі, про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держгеокадастру в Кагарлицькому районі, про визнання права на земельну ділянку, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність від правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постановах від 05 жовтня 2016 року, провадження 6-2329 цс16 та

23 листопада 2016 року, провадження 6-3113цс15, 31 жовтня 2018 року у справі № ь178/447/16-ц, який застосовує при вирішенні вказаної категорії спорів Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду.

Крім того, передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду мотивована необхідністю забезпечення розвитку права, захисту прав фермерських господарств на земельні ділянки, надані засновникам таких господарств у довічне успадковане володіння, забезпечення розумної передбачуваності судових рішень.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що у вказаних постановах Верховний Суд України виходив із того, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належало таке право.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 березня 2009 року у справі № 178/922/15 про визнання довічного спадкового володіння земельною ділянкою в порядку спадкування з посиланням, зокрема, на пункт 8 Постанови Верховної ради України від 13 березня 1992 року «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» дійшов висновку, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою, не входить до складу спадщини і припиняється зі смертю особи, якій належить таке право.

Верховний Суд вважає, що необхідно розрізняти два види права на земельну ділянку: право постійного користування та право довічного успадковуваного володіння, оскільки останнє має інший правовий режим.

На думку Верховного Суду, у справі № 368/54/17, що передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, суди застосовують норми Земельного кодексу України (зокрема, статтю 92), які регулюють відносини щодо права постійного користування земельною ділянкою, не досліджуючи правову природу права довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою як самостійного права.

З огляду на положення чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що на сьогодні законодавство не передбачає таке речове право як успадковане володіння землею, але таке право виникло у спадкодавця на підставі законодавства і припинити таке право можливо лише на підставах визначених законом. Крім того, таке право володіння зберігається у користувачів земельної ділянки, а в чинному законодавстві відсутні норми, які регулюють право довічного успадковуваного володіння, тому до таких правовідносин мають застосовуватися норми, які були чинними на момент існування на законодавчому рівні такого права.

За таких обставин, прийняття судами рішень про відмову в позові порушує баланс індивідуального та публічного інтересу (принцип пропорційності) та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основположних свобод.

У справі, яка переглядається, правовідносини є подібними тим, що є предметом спору у справі № 368/54/17.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року прийнято до розгляду справу № 368/54/17 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держгеокадастру в Кагарлицькому районі, про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління Держгеокадастру в Кагарлицькому районі, про визнання права на земельну ділянку та призначено справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку письмового провадження на 13 листопада 2019 року.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 253 ЦК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 368/54/17.

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтями 260, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження № 61-34682св18 у справі № 386/113/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Клинівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання права на постійне користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом, до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду в касаційному порядку справи № 368/54/17.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров