ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/1033/19 Доповідач - Хома М.В.
Категорія - 304090000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Сташків Б. І.,

секретар - Сович Н.А.

з участю представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" - адвоката Нужненка Ю.І., представника ОСОБА_1 - адвоката Парубія І.М., представника ОСОБА_2 - адвоката Ярмусь В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2016 року, ухвалене суддею Братасюком В.М. у цивільній справі №607/14527/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про визнання поруки припиненою,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ КБ "Надра") звернулось в суд із позовом про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 366 040,00 доларів США, що еквівалентно 8 060 735, 59 грн, з яких: 152 600,65 доларів США - заборгованість за кредитом; 139 962,57 доларів США - заборгованість за процентами; 58 062,32 доларів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 15 414,46 доларів США - штраф.

Позов обгрутнтовано тим, що 18 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра", яке в подальшому було перейменовано на ПАТ КБ "Надара", та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №1616/2008-Ф, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 154 144,58 доларів США зі сплатою 14,49% річних та кінцевим терміном повернення кредиту до 12 червня 2028 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 18 червня 2008 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язвся перед банком нести солідарну відповідальність за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати кредиту, процентів та пені.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором утворилась вищевказана заборгованість, яку банк просив стягнути солідарно із відповідачів.

В грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання поруки припиненою з 5 січня 2010 року.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що 7 серпня 2009 року Тернопільський міськрайонний суду Тернопільської області видав судовий наказ №2-н-866/09 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ВАТ КБ "Надра" заборгованості за кредитним договором №1616/2008-Ф в розмірі 1 400 488,78 грн. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 вересня 2009 року вказаний наказ було скасовано. Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 7 вересня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1427771,17 грн. В подальшому вказане заочне рішення було скасовано та ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2012 року позовну заяву ПАТ КБ "Надра" залишено без розгляду. Зважаючи на те, що банк не пред`явив до нього вимоги протягом шести місяців від дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу (5 серпня 2009 року), а тому зобов`язання за договором поруки припинилось 5 січня 2010 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором від 18 червня 2008 року №1616/2008-Ф, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 152600,65 доларів США, що еквівалентно 3360489,26 грн, за процентами - 139962,57 доларів США, що еквівалентно 3082180,28 грн, за пенею -110100 грн, що є гривневим еквівалентом 5 000 доларів США. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Визнано поруку ОСОБА_3 за договором поруки від 18 червня 2008 року припиненою з 22 травня 2013 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 9 червня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ КБ "Надра" відхилено. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 11 вересня 2019 року касаційну скаргу ПАТ КБ "Надра" задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 9 червня 2016 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Надра" про визнання поруки припиненою, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Надра" просить рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. Вказує, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, оскільки звернувшись у 2009 році із заявою про видачу судового наказу, банк пред`явив вимогу до поручителя до закінчення шестимісячного строку дії поруки.

Від ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надійшли відзиви на апеляційну скаргу, суть яких зводиться до того, що порука ОСОБА_2 є припиненою, а тому відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості за куредитним договором.

Заслухавши пояснення представника ПАТ КБ "Надра" - адвоката Нужненка Ю.І., який доводи апеляційної скарги підтримав, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Парубія І.М., представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Ярмуся В.Д., які проти задоволення апеляційної скарги заперечили та вважають, що порука ОСОБА_2 є припиненою, а тому підстави для стягнення з нього заборгованості відсутні, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 червня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», яке змінило назву на ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1616/2008-Ф, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 154 144,58 доларів США під 14,49 % річних з кінцевим терміном повернення до 12 червня 2028 року, та зобов"язалась щомісячно повертати кредитні кошти та сплачувати відсотки за користування ними. Мінімальна сума щомісячного платежу, яка включає повернення кредиту та сплату відсотків - 1990, 97 доларів США (п.3.3.1 кредитного договору).

Також 18 червня 2008 року на забезпечення виконання умов кредитного договору було укладено договір поруки між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 , який взяв на себе зобов"язання, що витікають з вищевказаного кредитного договору.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, належним чином умови кредитного договору, зокрема, п.3.3.1 щодо повернення кредитних коштіва та сплати процентів, ОСОБА_1 виконувала лише включно по жовтень 2008 року.

Після жовтня 2008 року ОСОБА_1 не вносила жодних коштів на погашення кредиту, а лише частково і несвоєчасно сплачувала нараховані відсотки.

У зв"язку з неналеженим виконанням умов кредитного договору банк 5.08.2009 року звернувся в суд із заявою про видачу судового наказу про дострокове стягнення усієї суми наданого кредиту разом із нарахованими відсотками, пенею та штрафом у загальному розмірі 1 400 448, 78 грн. (що еквівалентно 182 077, 46 доларів США, з яких 152 600, 65 доларів США - основна сума кредиту, 13 228, 10 доларів США - заборгованість по відсотках, штраф 15 414, 46 доларів США, 821, 66 дол США та 12, 60 дол.США - пеня).

Така заява була задоволена.

Судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду від 7.08.2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 1 440 448 грн. 78 коп., що в еквіваленті становить 182 077, 46 доларів США.

За заявою ОСОБА_1 судовий наказ був скасований у вересні 2009 року.

У подальшому спір про дострокове стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усієї суми наданого кредиту разом з нарахованими відсотками та штрафними санкціями розглядався у позовному провадженні.

7 вересня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом було ухвалене заочне рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 177 974, 04 долари США ( в тому числі 152 600, 65 доларів США наданого кредиту).

Зазначене заочне судове рішення було скасоване 27.06.2012 року, а 30.10.2012 року позов банку залишено без розгляду у зв"язку з повторною неявкою позивача.

Повторно банк звернувся з позовом у суд 27.08.2015 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 31.03.2016 року позовні вимоги банку до ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з останньої заборгованість у розмірі 152 600, 65 доларів США за тілом кредиту, 139 962, 57 доларів США нарахованих процентів та 110 100 грн. пені, що еквівалентно 5 000 доларів США.

Судове рішення у цій частині вступило у законну силу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2 та задовольняючи його зустрічний позов про визнання поруки припиненою, суд першої інстанції прийшов до висновку, що банк втратив право на пред"явлення позовних вимог до поручителя після сплину 6 місяців з дати, коли представником банку отримано копію ухвали суду про залишення без розгляду справи за позовом ПАТ КБ "Надра" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, а саме з 21.11.2012 року, а тому наявні підстави для припинення поруки відповідно до вимог ст. 559 ЦК України з 22.05.2013 року.

Переглядаючи судові рішення першої та апеляційної інстанцій за касаційною скаргою ПАТ КБ "Надра", Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 року вказав, що суди не надали належної оцінки тому факту, що кредитор в установленому законом порядку пред"явив вимогу до поручителя протягом строку дії поруки, оскільки у 2009 році звернувся до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогою про стягнення кредитної заборгованості в судовому, а не досудовому порядку. Тобто, банк реалізував своє право вимоги про погашення заборгованості до поручителя протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов"язання, що у даній справі змінений банком, а отже, пред"явлення у подальшому до поручителя інших позовів з вимогами виконання зобов"язання за кредитним договором не мають правового значення для вирішення питання про припинення поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов"язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

З врахуванням наведеного, переглядаючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового про відмову у задоволенні цих вимог, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України логічним є висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Враховуючи, що у 2009 році банк звернувся до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогою про стягнення кредитної заборгованості в судовому, а не досудовому порядку, тобто кредитор в установленому законом порядку пред`явив вимогу до поручителя протягом строку дії поруки, а тому висновок суду першої інстанції про те, що банк пропустив шестимісячний строк для пред`явлення позову до поручителя, у зв`язку з чим порука припинилася, є помилковим.

Враховуючи наведене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

Перевіряючи правильність вирішення судом першої інстанції позовних вимог банку до поручителя ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Банк скористався таким правом, пред"явив у 2009 року вимогу до боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 про дострокове повернення частини позики, що залишилася, тобто змінив строк виконання основного зобов"язання.

Отже, з серпня 2009 року припинився обов"язок ОСОБА_1 повертати кредит періодичними щомісячними платежами, а виник обов"язок достроково повернути усю суму кредиту.

Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Оскільки строк на пред"явлення вимог до поручителя банком не пропущено, заборгованість за тілом кредиту у сумі 152 600, 65 доларів США, а також пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів у розмірі 110 100 грн., що еквівалентно 5 000 доларів США стягнуто із ОСОБА_1 , тому з врахуванням вимог ч.2 ст. 554 ЦК України зазначена сума повинна бути стягнута у солідарному порядку з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 .

Що ж стосується стягнення нарахованих процентів за користування кредитним коштами станом на 22.07.2015 року, то така вимога до ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, про що зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, пункти 48-55, 66-68, 83).

Оскільки 5.08.2009 року була пред"явлена вимога про дострокове повернення усієї суми кредиту, тому відсутні підстави для нарахування процентів після зазначеної дати, та відповідно, немає підстав для стягнення процентів з відповідача ОСОБА_2 .

Щодо вимог ч.2 ст. 554 ЦК України про обсяг відповідальності поручителя щодо відсотків слід зазначити, що боржник ОСОБА_1 не оскаржувала судового рішення про стягнення з неї нарахованих відсотків, рішення в цій частині вступило у законну силу, а тому при новому апеляційному перегляді перевіряються підстави для стягнення відсотків виключно з поручителя ОСОБА_2 .

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_2 слід скасувати з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнути з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_1 заборгованість заборгованість за договором кредиту №1616/2008-Ф від 18.06.2008 року, що складає 152 600, 65 доларів США (що еквівалентно 3 360 489, 26 грн.) за тілом кредиту та 110 100 грн. пені, що є гривневим еквівалентом 5 000 доларів пені за прострочення сплати кредиту. У задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_2 , зокрема, про стягнення відсотків - відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2016 року - скасувати в частині вирішення позовних вимог Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості та в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_1 заборгованість заборгованість за договором кредиту №1616/2008-Ф від 18.06.2008 року, що складає 152 600, 65 доларів США (що еквівалентно 3 360 489, 26 грн.) за тілом кредиту та 110 100 грн. пені, що є гривневим еквівалентом 5 000 доларів пені за прострочення сплати кредиту.

У задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_2 - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про визнання поруки припиненою - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 листопада 2019 року.

Головуюча

Судді