Справа № 212/9496/13-ц
У Х В А Л А

08 січня 2019 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Власенко М.Д., розглянувши матеріали подання Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, -

встановив:

Головний державний виконавець Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, відносно ОСОБА_2.

В обґрунтування подання вказав, що на примусовому виконанні знаходиться зведене виконавче провадження № 55404579, до складу якого входять ВП № 55079493 з виконання виконавчого листа № 212/3360/16-ц,провадження №2/212/2080/16 виданого 21.03.2017 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти, сплачені на утримання майна в сумі 7154,75, збитки від інфляції простроченої суми у розмірі 176,54 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 509,68 та сплачений судовий збір - 551,20 грн., а також ВП № 54735051 з виконання виконавчого листа № 212/9496/13-ц, провадження №2/212/724/14 виданого 22.04.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти, сплачені на утримання майна в сумі 7355 гривень 99 копійок, а також 229 гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Боржник рішення суду не виконав, декларацію не подав, будь-яких дій спрямованих на його виконання за рахунок належного йому майна і доходів не здійснено, чим злісно ухиляється від виконання рішення суду.

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України щодо встановлення джерел отримання доходів боржником, а також відповідальному за базу НАІС «Автомобіль» щодо наявності зареєстрованих за боржником на праві власності транспортних засобів, Управління Держгеокадастру, Управління Держпродспоживслужби, майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Неодноразово на адресу боржника надсилались виклики та вимоги щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_2 на виклики та вимоги не з'явилася, про причини неявки не повідомила. При виході на територію, а саме, за адресою вказаною у виконавчому документі, зі слів ОСОБА_4 було встановлено, що вона ОСОБА_2 за адресою м. Бердянськ, вул. Бакинська, буд. 4 не проживає понад 2-х років, на даний час перебуває у Москві. Рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного майна і доходів.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець до суду не прибув, просив суд подання розглянути за його відсутності.

Справа розглядається за відсутності сторін, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При вивченні подання та доданих до нього матеріалів, встановлено, що воно не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що у Бердянському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває зведене виконавче провадження № 55404579, до складу якого входять ВП № 55079493 з виконання виконавчого листа № 212/3360/16-ц,провадження №2/212/2080/16 виданого 21.03.2017 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти, сплачені на утримання майна в сумі 7154,75, збитки від інфляції простроченої суми у розмірі 176,54 грн., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 509,68 та сплачений судовий збір у розмірі 551,20 грн., а також ВП № 54735051 з виконання виконавчого листа № 212/9496/13-ц, провадження №2/212/724/14 виданого 22.04.2014 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти, сплачені на утримання майна в сумі 7355 гривень 99 копійок, а також 229 гривень 40 копійок сплаченого судового збору.

Державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, посилаючись на те, що постановою про відкриття виконавчого провадження боржника було зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та повідомлено про відповідальність за неподання такої декларації або за внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Проте, боржник рішення суду не виконує, декларацію не надав, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснив.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 1 ст. 24 «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ч. 2 та п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, зобов'язання державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України, виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Згідно ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

З огляду на вказане, з урахуванням подання та доданих до нього документів, суд приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем не було надано жодного доказу на підтвердження доводів про те, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, оскільки не надано доказів про те, які заходи здійснювались державним виконавцем для виконання рішення суду, зокрема, доказів про те, що боржник отримував виклики державного виконавця, що він має намір покинути територію України.

Крім того, матеріали подання не містять також доказів про отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчих проваджень та як наслідок повідомлення боржника про існування вказаних виконавчих проваджень відносно нього. Згідно відомостей відділу реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Бердянської міської ради, станом на 19.11.2018 року відсутня інформація щодо реєстрації ОСОБА_2 в м. Бердянськ. Згідно акту державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції складеного 12.11.2018 року при виході за місцем проживання боржника за адресою м. Бердянськ, вул. Бакинська, буд. 4 зі слів ОСОБА_4 встановлено, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає понад 2-х років, на даний час перебуває в м. Москві, майна на яке можливо здійснити звернення стягнення не виявлено.

Отже, державним виконавцем не підтверджено факт обізнаності боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження, що виключає свідомість невиконання рішення суду та наявність в його діях/бездіяльності умислу.

У прохальній частині подання державний виконавець просить обмежити боржника у праві виїзду за кордон, при цьому подання не містить докази намірів на виїзд з України. При цьому, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, державний виконавець не прийняв до уваги, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від виконання. Сама по собі наявність зобов'язання про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, не може бути підставою для застосування норм ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні подання.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року зі змінами та доповненнями, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Бердянського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 08.01.2019 року.

Суддя М.Д.Власенко