УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Тиріної В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сватове Луганської області подання державного виконавця Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, в обґрунтування якого зазначив, що на виконанні у Сорокинському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходиться виконавчий лист № 426/1151/17, виданий 12.04.2018 року Сватівським районним судом Луганської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь Харківського національного університету Повітряних сил імені ОСОБА_4 заборгованості, повязаної з його утриманням під час навчання в університеті у розмірі 84 632,63 грн.

30.05.2018 року, державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. На виклик державного виконавця боржник ОСОБА_2 до Сорокинського МРВ ДВС ГТУЮ у Луганській області не зявився, свої зобовязання зі сплати боргу за виконавчим провадженням не виконав та не надав відомостей про доходи, свій майновий стан. Державним виконавцем було направлено запити до обліково - реєструючих установ щодо перевірки майнового стану боржника. Як вбачається з відповіді Пенсійного фонду України відомості про осіб боржників які отримують пенсію та які працюють за трудовими, цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи ОСОБА_3 інформацію не знайдено; відповідно до відповіді Державної фіскальної служби України про номери рахунків, відкритих фізичними особами-підприємцями та про джерела отриманих доходів боржників фізичних осіб інформація відсутня; відповідно до відповіді Територіального сервісного центру транспортні засоби за ОСОБА_2 не зареєстровані; згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_3 інформація відсутня.

05.12.2018 року, державним виконавцем складено акт, в якому встановлено, що при примусовому виконанні рішення Сватівського районного суду Луганської області боржник ОСОБА_3 до відділу не зявився, підтверджуючих документів про сплату заборгованості не надав, у боржника рухомого та не рухомого майна, офіційних доходів не виявлено, боржник знаходиться на території, яка тимчасово не підконтрольна Українській владі.

В поданні зазначає, що боржник ОСОБА_3 до 13.12.2018 року добровільно та своєчасно не сплатив заборгованість на користь стягувача, що є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України, яке можливе на підставі судового рішення за поданням державного виконавця.

Сторони виконавчого провадження в судове засідання не з`явились, жодних заяв, клопотань від них не надходило.

Суд, дослідивши та оцінивши подання та додані до нього матеріали, дійшов до наступних висновків:

Судом встановлено, що 12 квітня 2018 року, Сватівським районним судом Луганської області був виданий виконавчий лист у справі № 426/11517/17 за позовом Харківського університету Повітряних сил імені ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми витрат, повязаних з утриманням у Харківському університеті Повітряних сил у розмірі 83 032,63 грн., та судових витрат у розмірі 1600,00 грн. (а.с. 74).,

30.05.2018 року, державним виконавцем Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56492866 щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь Харківського національного університету Повітряних сил витрат, повязаних з його утриманням під час навчання у розмірі 84 632,63 грн. (а.с. 75).,

Відповідно до виклику державного виконавця №1794/165-41 від 30.05.2018 року ОСОБА_3 було зобовязано зявитися до виконавця 06.06.2018 року о 10-00 год., щодо сплати боргу за виконавчим документом № 426/11517/17 або надати підтверджуючий документ про сплату. (а.с. 76).,

Як вбачається з відповіді Територіального сервісного центру № 4443 № 31/12/4443-4093 від 21.06.2018 року, за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 77); відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_3 інформація відсутня (а.с. 78); згідно відповіді Пенсійного фонду України № від 07.06.2018 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи відносно ОСОБА_3 інформацію не знайдено (а.с. 80); відповідно до відповіді Пенсійного фонду України № НОМЕР_1 від 07.06.2018 року про осіб-боржників, які отримують пенсії відносно ОСОБА_3 інформації не знайдено (а.с.81); відповідно до відповідей Державної фіскальної служби України № НОМЕР_2 від 04.06.2018 року про номери рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями, № НОМЕР_3 від 04.06.2018 року про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб відомості щодо ОСОБА_3 відсутні. (а.с. 82,83).,

Відповідно до Акту від 05.12.2018 року, винесеним державним виконавцем встановлено, що при примусовому виконанні рішення Сватівського районного суду Луганської області боржник ОСОБА_3 до відділу не зявився, підтверджуючих документів про сплату заборгованості не надав. Відповідно до відповідей на запити, у боржника офіційних доходів не виявлено, рухомого та не рухомого майна також не виявлено, боржник знаходиться на території, яка тимчасово не підконтрольна Українській владі. (а.с. 79).,

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам'ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з'ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі висновки ЄСПЛ ще раніше зробив у справі «Ігнатов проти Болгарії» («Ignatov v. Bulgaria», 02.07.2009), де неможливість судового оскарження тривалого обмеження указаного вище права людини, що полягало у забороні видачі закордонного паспорту, була визнана порушенням ст.2 Протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв'язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв'язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Застосовуючи зазначені стандарти до цієї справи, суд звертає увагу на те, що стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачає можливість тимчасового обмеження права громадянина України, який має паспорт, на виїзд за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов'язань. Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань та/або судового рішення, а за ухилення від їх виконання. При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків. Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадянна виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у таких випадках:

- якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України (п. 2);

- якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань (п. 5);

- якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Проте, як вбачається з матеріалів справи, подання державного виконавця взагалі не містять висновків (обґрунтувань) щодо ухилення ОСОБА_3 від виконання зобов'язань, як і не містить інформації, що останній був обізнаний про відкриття виконавчих проваджень та набув статусу боржника (відсутні докази отримання постанов про відкриття виконавчого провадження, викликів до виконавчої служби).

Тобто, подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України мотивоване тим, що боржником не сплачено своєчасно заборгованість, проте, в чому полягає ухилення боржника від виконання цих зобов'язань, що б могло бути підставою для застосування такого обмеження, державним виконавцем взагалі не зазначено.

Отже, дані, які б давали можливість зробити висновок про те, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов'язань, в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Паспорт громадянина України для виїзду за кордон має обмежений термін дії. В матеріалах справи відсутні відомості про те, чи термін дії паспорту не закінчився та чи поновлювався закордонний паспорт, та чи взагалі він є у боржника.

Також, в матеріалах доданих до подання, відсутні відомості про те, що боржник ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про виклик державного виконавця до Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, та що ним була отримана постанова про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на вищенаведене, суд не вбачає підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 у порядку виконання зобовязань.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Сорокинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Сватівський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в пятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.М. Осіпенко