Справа № 337/2055/19
Провадження № 2/337/1544/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Нетяга М.І.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Водоканал»до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення,

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство «Водоканал» звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу по оплаті за воду і послуги каналізації, вказавши в заяві, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , користуються послугами КП "Водоканал", але оплату за воду та послуги каналізації не здійснює, у зв`язку з чим, за період з 01.02.2014 року по 31.03.2019 року утворилась заборгованість у сумі 3487,29 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів, а також стягнути понесені судові витрати у вигляді судового збору.

Ухвалою від 31.05.2019 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.

12.06.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому вказано, що повністю заперечує по суті заявлених позивачем вимог.

Особистий рахунок № НОМЕР_1 , за яким розраховано заборгованість, оформлено на ім`я ОСОБА_3 . Це батько, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що ніхто з відповідачів не звертався з питання переоформлення особистого рахунку, що дозволяє дійти висновку про відсутність між сторонами договірних відносин.

Такожу розрахунку заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.02.2014 року по 31.03.2019 року, позивач зазначає наявність проплатз боку відповідачів у сумі 493,51 грн., але відносить це на рахунок сплати заборгованості за рішенням суду, що не відповідає дійсності.

У травні 2016 року було в квартирі встановлено лічильники холодної та гарячої води, після чого оплата здійснювалась особисто, згідно фактично використаних обсягів води.

З розрахунку вбачається, що за травень 2016 року сума до оплати складача 170,51 грн., в вже наступного місяця за червень 2016 року - 13,00 грн., тобто нарахування зменшилось більш ніж в десять разів. Про плати спожитих обсягів води здійснювались мною в період з серпня 2016 року по лютий 2019 року в загальній сумі 493,51 грн. Таким чином, вважає, що на фактично сплачену заборгованість належить зменшити.

У розрахунку позивач не згадує наявність пільг як військовослужбовця по мобілізації з 05.09.2014 року по 30.10.2015 року. Крім того, з 15.06.2015 року має статус учасника бойових дій.

Беручи до уваги сплив позовної давності, обґрунтовані нарахування боргу охоплюють період з травня 2016 року по лютий 2019 року (оскільки лютий зазначено у позові як кінцевий період у розрахунку боргу), складають суму 633,77 грн., у той час як фактично сплачено у цьому періоді 493,51 грн. Тобто, різниця складає 140,26 грн. (633,77 - 493,51 = 140,26). Ця заборгованість повністю сплачена мною у добровільному порядку 11.06.2019 року, банківською квитанцією на суму 189,67 грн. Просить у позові відмовити.

12.06.2019 року до суду від відповідача заява про застосування строку позовної давності, де просить суд застосувати позовну давність при розгляді цієї справи. Частково відмовити у задоволенні позовної заяви КП «Водоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу по оплаті по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення за період з 01 лютого 2014 року по 21 травня 2016 року.

16.07.2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якому вказано що 03.11.2017р. між КП «Водоканал» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а в травні 2016 року в квартирі відповідачів були встановлені та прийняті до обліку КП «Водоканал» прилади обліку води.

Отже, в період з 01.02.2014р. по 30.05.2016р. нарахування за послуги здійснювалися у відповідності до встановлених норм водоспоживання, а з 31.05.2016р. по 31.03.2019р. згідно показань приладів обліку води.

Крім того, нарахування починаючи з 08.07.2015р. здійснюються з урахуванням пільг,передбачених діючим законодавством для учасників бойових дій.

Всі внесені відповідачами платежі, в першу чергу відносились на погашення заборгованості. Так, на підставі ст. 534 ЦК України, платежі, що вносились відповідачами в період з 01.02.2014 року по 31.03.2019 рік, були враховані як погашення заборгованості за рішенням суду.

Відповідач в серпні 2016 року здійснив оплату послуг з водопостачання та водовідведення на розрахунковий рахунок КП «Водоканал» в розмірі 24,56 грн., в той час нарахування за даний місяць складали лише 14,74 грн. Також відповідач здійснював переплати в квітні 2017р., липні 2017р., листопаді 2017р., січні 2018р., травні 2018р., вересні 2018р. та лютому 2019р.

Отже, виходячи з дій відповідача, він не лише знав про наявність заборгованості погоджувався з нею, намагаючись поступово сплачувати.

Крім того, відповідачі користуються послугами КП «Водоканал», жодних звернень відключення послуг до підприємства не надавали.

16.07.2019 року до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, відповідно до якої уточнення стосується лише відсутності посилання на особистий рахунок № НОМЕР_1 , який оформлено на ім`я ОСОБА_3 .

16.07.2019 року до суду від відповідача надійшов відзив на уточнену позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилась, сторони не заперечували проти розгляду справи за її відсутності.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з мотивів викладених у позовах, і відповіді на відзив. Пояснила, що суми які сплачував відповідач відносились на погашення заборгованості за попередніми рішеннями судів. Також вказала, що так як відповідач сплачував платежі у більшому розмірі ніж поточні нарахування, то тим самим він визнавав наявність боргу та намагався його сплатити.

В подальшому, представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

У судовому засіданні відповідач пояснив, що сплачував поточні нарахування, та платив наперед, заборгованості не сплачував. Просив застосувати строк позовної давності. Надав суду письмові пояснення.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999 року, збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «Водоканал».

Судом встановлено, що відповідно до наданих суду документів, відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 67,68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інше) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до розрахунків наданих суду, за період з 01.02.2014 року по 31.03.2019 року, позивач надав послуги з водопостачання води та водовідведення, на загальну суму 3487,29 грн., також вказано, що за період з 01.02.2014 року по 31.03.2019 року,сплачено та зараховано в погашення рішення суду 493,51 грн.

Надані позивачем розрахунки заборгованості складені з зазначенням нарахованих і сплачених сум окремо за кожен місяць, суми заборгованості наростаючим підсумком, враховані пільги, суми тарифів, суми за показами приладу обліку.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальні послуги є: власник, споживач, виконавець, виробник, відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Споживач згідно з ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого суду, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення виникла за період з 01.02.2014 року.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Приписами ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Доводи позивача про переривання строку позовної давності, не беруться судом до уваги, так як представник позивача стверджувала, що проплати відповідача відносяться до погашення заборгованості за попередніми рішеннями суду.

Таким чином самим позивачем, та розрахунками, наданими до суду, підтверджено, що фактично за період з 01.02.2014 року відповідачем послуги позивача не сплачувались.

Таким чином суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги за період з 01.02.2014 року по 01.06.2016 року перебувають поза строком позовної давності, так як позов пред`явлено 22.05.2019 року.

Що стосується заборгованості за період з 01.06.2016 року по 31.03.2019 року.

Відповідно до наданого суду розрахунків заборгованості, за період з 01.06.2016 року по 31.03.2019 року позивач надав послуги з водопостачання води та водовідведення, на загальну суму 463,26 грн., з яких відповідачем добровільно сплачено, після пред`явлення позову, грошову суму у розмірі 189,67 грн.

Таким чином, не сплаченою залишилась сума в 273,59 грн., яка і підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 , як учасник бойових дій, відповідно до п. 13, ч. 1, ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 82, 89, 141, 229, 263, 264, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з солідарно ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , іпн. НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. невідомий, АДРЕСА_1 )на користь Комунального підприємства «Водоканал» (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, , р/р НОМЕР_3 в АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849) заборгованість по оплаті послуг з водопостачання і водовідведення за період з 01.06.2016 року по 01.04.2019 року в розмірі 273(двісті сімдесят три) грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. невідомий, АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Водоканал» (69002, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, 61, , р/р НОМЕР_3 в АКБ «Індустріалбанк», МФО 313849)судовий збір у розмірі 150(сто п`ятдесят) грн. 71 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 26.11.2019 року.

Суддя: