справа № 544/1568/18
пров.№2/544/101/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 січня 2019 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі

головуючого - судді Сайко О. О.,

за участю секретаря Костенко Т. В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Пирятин, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 15 лютого 2001 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 у відділі реєстрації актів цивільного стану Черкаського міськвиконкому. Від шлюбу мають спільну доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказує, що на протязі останніх років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Значний час відповідач живе на дві родини, зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого виникають постійні сварки. Спільне господарство не ведеться, спору про місце проживання дитини відсутній. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд шлюб розірвати, судові витрати розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб з відповідачем, дошлюбне прізвище не відновлювати, судові витрати не стягувати. Окрім цього, просить розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2001 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с. 5).

Від спільного проживання мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

Сторони однією сім'єю не проживають, сім'я фактично розпалася, миритися не бажають, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли.

Відповідно до ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Спільне життя сторін не склалося через протилежні погляди на шлюб та сімейне життя, що призвело до втрати почуття любові та припинення сімейних відносин.

За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним.

Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідач заявляла про залишення їй прізвища - «ОСОБА_1», тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з позивачем.

Керуючись ст. ст.2-13, 81, ч. 4 ст. 200, ч.4 ст. 206, 259, 263-265, 352 ЦПК України, ст. 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 15 лютого 2001 року відділом реєстрації актів цивільного стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис № 191.

Дошлюбне прізвище позивача не відновлювати.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О. О. Сайко