СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17480/17

пр. № 2/759/787/19

19 листопада 2019 року м. Києва

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Бандури Н.О.,

за участю: представника позивача Лазаренко Н.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бічко С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовними вимогами ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

у листопаді 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату підвищеної заробітної плати з врахуванням підвищення на 100% тарифної ставки та підвищеній тарифній ставці (посадовому окладу) п`ятикратному розмірі та видати довідку про заробітну плату, встановленого зразка.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що за період його роботи на Чорнобильській АЕС на радіоактивно забрудненій території по пуску блоку №1-3 з 26.04.1986 по 01.03.1988 нарахування підвищеної заробітної плати йому здійснювалось з численними порушеннями законодавства.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.11.2017 відкрито провадження по справі (а.с. 19).

Провадження у даній справі було відкрито в порядку Цивільного процесуального кодексу України, що діяв до 15.12.2017.

У зв`язку з набранням чинності з 15.12.2017 Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України», згідно Перехідних положень цього Кодексу, справи провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Таким чином розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами Цивільного процесуального кодексу України, які діють з 15.12.2017.

Ухвалою суду від 19.11.2018 по справі призначено судово-економічну експертизу (а.с. 83), однак експертною установою надано повідомлення про неможливість надання висновку економічної експертизи від 12.06.2019 №585/19-72 у зв`язку із тим, що експертне завдання, відповідно до Науково-методичних рекомендацій питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, стверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, не 5уло уточнено, не встановлено тарифну ставку (посадовий оклад) необхідний для визначення розміру заробітної плати ОСОБА_2 , не надані документи на підставі яких нарахована заробітна плата за період з 26.04.1986 по 01.03.1988 (а.с. 99, 100).

29.05.2018 відповідачем по справі подано відзив в якому він зазначив, що посилання позивача на Постанову ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 07.05.1986 №524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» є хибним, оскільки вона надавала право керівникам підприємств і організацій проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по усуненню наслідків аварії на ЧАЕС у 30-кілометровій зоні за підвищення до 100% тарифним ставка, а не зобов`язувала, а такого підвищення позивачу не встановлювалося керівником підприємства про встановлення позивачу підвищення з визначенням його розміру, тому такі вимоги є безпідставними, крім цього позивач відноситься до другої категорії працівників та йому оплата праці проводилася по збільшеній у п`ятикратному розмірі тарифній ставці та одночасне застосування до нього двох видів оплати праці: підвищення тарифної ставки на 100% та п`ятикратне її збільшення є безпідставним та необгрунтованими (а.с. 25-29).

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та необгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно наказу №252 від 25.03.1981 ОСОБА_2 був прийнятий на роботу на Чорнобильську електростанцію до електричного цеху на посаду електромонтера 4 розряду (а.с. 30).

Наказом №310 від 06.04.1990 він був звільнений з ЧАЕС за п. 2 ст .40 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності (а.с. 31).

Позивач у позовних вимогах просив зобов`язати відповідача провести перерахунок заробітної плати у відповідності з нормативними актами та відповідно до висновку судово-економічної експертизи та видати довідку із зазначенням сум заробітку після перерахунку. При цьому позивач до неправильного нарахування заробітної плати відносить неправильне застосування зменшеної тарифної ставки та відсутність підвищення тарифної ставки на 100 % відповідно до наказу від 11.07.1986 № 6-ДСП та постанови від 07.05.1986 № 524-156.

Відповідно до постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ СРСР і ВЦСПС від 07.05.1986 № 524-156 керівникам підприємств і організацій було надано право проводити оплату праці працівників, безпосередньо зайнятих на роботах по усуненню наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100 % тарифним ставкам.

Дана постанова надавала право керівникам проводити таке підвищення, а не зобов`язувала це робити. Крім того, таке підвищення за розпорядженням керівника могло встановлюватися до 100 %. Тобто 100 % було максимальною величиною, сам же розмір підвищення визначався керівником.

Такого підвищення позивачу не встановлювалося. За відсутності наказу керівника підприємства про встановлення ОСОБА_2 підвищення з визначенням його розміру, вимоги про нарахування цього підвищення у 100 % розмірі є безпідставними.

Згідно з наказом від 11.07.1986 № 6-ДСП введено тимчасовий порядок оплати праці на Чорнобильській АЕС з 01.06.1986 по 01.10.1986, а саме проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах у межах 30-км зони (включаючи апарат управління АЕС) по підвищеним на 100 % тарифним ставкам (посадовим окладам). Проводити оплату праці по збільшеним у п`ятикратному розмірі тарифним ставкам (посадовим окладам) працівникам, безпосередньо виконуючим роботи по підготовці до пуску блоків № 1 і 2, консервації блоку № 3 та захоронення блоку № 4, по дезактивації, а також ремонту обладнання згідно з переліком, затвердженим заступником міністра енергетики і електрифікації СРСР. У зв`язку з введенням підвищених тарифних ставок по зонам безпеки скасовано з 01.07.1986 виплату надбавок, встановлених раніше за роботу в особливо шкідливих та шкідливих умовах праці (15 і 10 %) (а.с. 33-35).

Тобто даним наказом визначено дві категорії працівників: яким проводиться оплата по підвищеним на 100 % тарифним ставкам та яким проводиться оплата по збільшеним у п`ятикратному розмірі тарифним ставкам.

Пунктом 4 Тимчасового порядку визначено, що робітникам підприємств та організацій, які до і після аварії були розташовані у відповідних зонах і які брали участь по ліквідації наслідків аварії, оплата праці проводилася а 5-ти, 5-х, 3-х та 2-х кратному розмірі тарифної ставки (окладу) по відповідним зонам безпеки.

Перелік населених пунктів і виробничих об`єктів де оплата праці провадилася у відповідності із зонами небезпеки затверджувався рішеннями Урядової комісії.

Рішенням Урядової комісії від 07.08.1986 №87, від 19.08.1986 №108, від 18.09.1986 №173, від 05.01.1987 №339, від 02.02.1987 №351 Чорнобильська АЕС в період з 01.05.1986 до 01.03.1987 була віднесена до ІІІ зони безпеки, у зв`язку з чим оплата праці робітників, у тому числі у позивачу проводилася у 5-ти кратному розмірі.

Позивач відносився до другої категорії працівників та йому оплата праці проводилася по збільшеній у п`ятикратному розмірі тарифній ставці. А тому вимоги позивача про одночасне застосування до нього двох видів оплати праці за цим наказом і 100 % підвищення, і п`ятикратного підвищення є безпідставними.

Стаття 55 Конституції України проголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в установленому порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтями 15 та 20 ЦК України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту.

За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В ч. 1 ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що не обґрунтовані на законі, не доведені матеріалами справи, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи жодного доказу, який би підтверджував неправильне нарахування заробітної плати, або спростував відомості первинних документів, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами 55 Конституції України; ст. 15, 16, 20 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 417 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

у задоволені позовних ОСОБА_2 до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 26.11.2019.