ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/235/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" листопада 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Пугач Д.С.

за участі:

представника скаржника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи Коваленка Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович на дії приватного виконавця,
ВСТАНОВИВ:
06.09.2019 боржник ОСОБА_2 (далі по тексту ОСОБА_2 , боржник) звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича щодо арешту коштів на зарплатний рахунок.

На обґрунтування скарги вказав, що 10.12.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. складено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57886647 за заявою стягувача ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк», про стягнення на його користь солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 15277,93 доларів США (що за курсом НБУ становить 122116,49 грн.) та 22853,75 грн.

10.12.2018 приватним виконавцем складено постанову про арешт майна боржника, згідно якої він постановив накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2 .

Крім цього 25.03.2019 приватний виконавець Трофименко М.М. склав постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 згідно якої безпідставно, та передчасно накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку заробітної картки № НОМЕР_1 , яка оформлена в ПАТ комерційний банк «ПриватБанк». Внаслідок незаконних та передчасних дій виконавця заблоковано рахунок позивача, що унеможливило користування карткою і погашення ним боргу на користь стягувача, а також позбавило боржника будь-яких засобів до існування. Зазначив, що він перебуває на військовій службі у військовій частині № в/ч НОМЕР_2 , яка дислокується в м. Миколаєві. Крім цього в період з 15.10.2016 по 08.04.2017 та в період з 20.04.2017 по 01.06.2017 він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції в секторі «М». Виходячи з норм Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), виконавець має накласти арешт на майно боржника, а також на грошові кошти, що перебувають на рахунках у банках чи інших фінансових установах, у межах суми заборгованості. Приватний виконавець може накласти арешт лише на конкретне майно боржника, а також на грошові кошти, що перебувають на конкретних рахунках у банках чи інших фінансових установах. Зокрема, оскільки в заяві про відкриття виконавчого провадження представник стягувача не зазначив конкретне майно боржника, на яке він просить накласти арешт, приватний виконавець не мав правових підстав для винесення постанови про накладення арешту на все майно боржника без його ідентифікації, оскільки такі заходи унеможливлюють визначення вартості майна та співмірності з розміром заборгованості, що підлягає примусовому стягненню. Крім того, приватний виконавець передчасно склав постанову про накладення арешту на кошти боржника, оскільки таку постанову, порушуючи вимоги закону, він виніс до виявлення конкретних рахунків боржника в банках чи інших фінансових установах. До того ж зазначені дії також не можна визнати неспівмірними із розміром заборгованості, що підлягає стягненню. Вважав постанову приватного виконавця Трофименка М.М. про арешт коштів, що містяться на рахунку його зарплатної картки неправомірною і просить її скасувати.

В судове засіданні боржник не з`явився, однак його представник вимоги скарги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені у скарзі.

Представник приватного виконавця в судовому засіданні вважала скаргу необгрунтованою та просила відмовити в її задоволенні.

Заслухавши виступи представника заявника, представника приватного виконавця, дослідивши матеріали скарги, суд встановив такі обставини.

Постановою від 10.12.2018 приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименком М.М. складено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57886647 за заявою стягувача ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк», про стягнення на користь ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк» солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 15277,93 доларів США ( що за курсом НБУ становить 122116,49 грн.) та 22853,75 грн.

10.12.2018 приватним виконавцем складено постанову про арешт майна боржника, згідно якої він постановив накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2

25.03.2019 приватний виконавець Трофименко М.М. склав постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_2 .

Як вбачається з довідки від 06.09.2019, виданої АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_2 має в АТ КБ «ПриватБанк» картку для виплат № НОМЕР_1 .

В матеріалах справи відсутні письмові докази, які підтверджують, що боржник звертався до приватного виконавця із заявою про зняття арешту з рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірність оскаржуваної постанови, суд керується відповідними положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до положень статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписом ст. 2 цього Закону засадами виконавчого провадження є верховенство права; обов`язковість виконання рішень; законність; диспозитивність; справедливість; неупередженість та об`єктивність; гласність та відкритість виконавчого провадження; розумність строків виконавчого провадження; співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ст. 18 Закону № 1404-VIII зобов`язує виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом.

За приписами ст. 48 Закону № 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Ст. 52 Закону № 1404-VIII визначає, що банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках

За приписом ст. 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Порядок зняття арешту з майна (коштів) боржника регламентований ст. 59 Закону № 1404-VIII.

За приписом вказаної норми у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника, арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як встановлено судом, приватний виконавець наклав арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках в банківських установах, в тому числі в АТ КБ «ПриватБанк», крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику.

Водночас, боржник не звернувся до державного виконавця із заявою про зняття арешту з зарплатного рахунку, відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII, а тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний виконавець виконавчого округу Київської області Трофименко Михайло Михайлович на дії приватного виконавця відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень ЦПК України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: МИЦИК Ю.С.