11.11.2019 Єдиний унікальний номер 205/8557/19
Єдиний унікальний номер 205/8557/19
Провадження № 2/205/3013/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 2 жовтня 2019 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 жовтня 2019 року позов залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 9, 10 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивачем 07 жовтня 2019 року подано виправлений позов.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 жовтня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач у своєму позові та відповіді на відзив посилалася на те, що вона з відповідачем з 03 лютого 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований і проживає з позивачем. Шлюб було розірвано ВРАЦС Ленінського РУЮ м. Дніпропетровська, про що зроблено актовий запис № 423 від 11 серпня 2004 року. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 2004 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання сина, а після досягнення ним повноліття стягнення припинено. Син ОСОБА_3 навчається на третьому курсі в Дніпровському коледжі залізничного транспорту та транспортної інфраструктури денної форми навчання на бюджетній основі. Денна форма навчання не дозволяє працевлаштуватися для самостійного матеріального забезпечення, а позивач наразі не в змозі в повній мірі матеріально забезпечувати сина. Позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання сина, але відповідач матеріальну допомогу на його утримання у добровільному порядку не надає. Зазначила, що перебування на утриманні у відповідача малолітньої дитини не є підставою його неможливості сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Посилалася на те, що також має малолітню доньку та перебуває у відпустці по догляду за нею. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно до закінчення навчання ОСОБА_3 , тобто до 30 червня 2021 року.

Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заявленому позивачем розмірі заперечував, посилаючись на те, що на утриманні у нього перебуває малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина. Дохід становить 4 200 гривень на місяць, а борг підприємства, на якому працює його дружина, по виплаті заробітної плати перед нею становить 28 869 гривень 54 коп. Вказав, що аліменти мають стягуватися у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно до закінчення навчання ОСОБА_3

Третя особа ОСОБА_3 про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, пояснень суду не надав.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 лютого 2001 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 зареєстрували шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Шлюб між сторонами було розірвано, про що 11 серпня 2004 року відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська було складено відповідний актовий запис та видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с. 5).

ОСОБА_1 має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 40).

ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 з 06 серпня 2005 року (а.с. 31), від якого мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 32).

Відповідач працює на посаді водія в ТОВ «Технопарк 1» з окладом у розмірі 4 200 гривень (а.с. 34).

На теперішній час ОСОБА_3 є студентом 3-го курсу Дніпровського коледжу залізничного транспорту та транспортної інфраструктури денної форми навчання на бюджетній основі з терміном навчання по 30 червня 2021 року (а.с. 6), фактично проживає з позивачем (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

ОСОБА_3 повнолітня особа, здобуває освіту у Дніпровського коледжу залізничного транспорту та транспортної інфраструктури денної форми навчання на бюджетній основі, свого постійного доходу не має, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує з боку відповідача матеріальної допомоги, який є працездатною особою і може надавати таку допомогу на утримання сина, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не пізніше досягнення ним 23-річного віку.

У задоволенні інших позовних вимог в цій частині позивачеві слід відмовити, оскільки на утриманні у відповідача перебуває малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дохід складає 4 200 гривень на місяць, син ОСОБА_3 навчається на бюджетній основі, а стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина у заявленому позивачем розмірі призведе до порушення принципу рівності участі кожного з батьків у матеріальному забезпеченні сина, а також порушенням прав малолітнього сина відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та права самого відповідача на достатній життєвий рівень.

Суд не приймає до уваги посилання позивача про наявність у відповідача доходів від іншої діяльності, у тому числі від поїздок за кордон, які він приховує, оскільки зазначені твердження не підтверджені належними доказами. Відсутність стягнень з відповідача за іншими виконавчими документами також не є підставою вважати про наявність доходів, які дозволяють сплачувати на утримання повнолітнього сина аліментів у заявленому розмірі без порушення прав інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Разом з тим, судом також приймається до уваги, що позивач не зазначає розмір свого доходу та доходу своєї родини з чоловіком ОСОБА_8 , про наявність якого зазначено у довідці від 26 вересня 2019 року (а.с. 7).

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, з дня подання позову до суду, тобто з 02 жовтня 2019 року.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць.

У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

ОСОБА_1 при поданні позову до суду була звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768 гривень 40 коп. - абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 2 ст. 199, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 191 СК України, абз. 3 п.п. «1» п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ч. 6 ст. 141, п. 7 ч. 1 ст. 264, ст. 265, ч. 2 ст. 279, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для людини відповідного віку, починаючи стягнення з 02 жовтня 2019 року і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення ним 23-річного віку.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя: