У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року

м. Шаргород

справа № 152/17/17

провадження №4-с/152/1/19

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.

з участю:

секретаря судового засідання Годованюк І.Л.,

скаржника ОСОБА_1

представника скаржника адвоката ОСОБА_2,

головного державного виконавця та

в.о. начальника відділу ДВС Грелі Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

12.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з скаргою на бездіяльність державних виконавців та зобов'язання вчинити певні дії.

У обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що в провадженні Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби з 25.10.2018 року перебуває виконавче провадження №57527085 (№575514221 та №57516786) з примусового виконання вимог двох виконавчих листів, виданих Шаргородським районним судом 14.09.2018 року на підставі постанови Апеляційного суду Вінницької області від 17.08.2018 року у справі №152/17/17 про стягнення з ОСОБА_4 на його користь компенсації вартості будинку та господарських будівель і споруд в сумі 18 605,50 грн. та судових витрат по сплаті судового збору в сумі 8259,44 грн., витрат понесених на оплату судової експертизи в сумі 2971,20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4580,40 грн. Всього по двох виконавчих листах 34416,54 грн.

У своїх заявах до ВДВС від 23.10.2018 року ОСОБА_1 просив, для забезпечення примусового виконання постанови суду, при відкритті виконавчих проваджень та невідкладно після відкриття, вжити всіх необхідних заходів для проведення опису та арешту майна боржника ОСОБА_4 за місцем її проживання в АДРЕСА_1, а саме: на корову, п'ятеро свиней, пральну машинку-автомат, плазмовий телевізор, м'який меблевий куток (диван-ліжко та два крісла), меблеву кухню-стінку, шість нових стільців та нову шафу в дитячій кімнаті. Про проведення опису та арешту майна просив повідомити його, як стягувача завчасно, оскільки він бажає прийняти участь при його проведенні. Також просив забезпечити своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання, відповідно до чинного законодавства, а стягнуті кошти перерахувати на його особистий рахунок - картку в ПАТ «Державний ощадний банк України» згідно реквізитів, доданих до заяви.

З часу відкриття виконавчого провадження, крім об'єднання виконавчих проваджень №575514221 та №57516786 у зведене виконавче провадження №57527085 та накладення арешту на уявне майно боржника в межах 38158,19 грн., інших належних дій по даному виконавчому провадженні не проведено, що свідчить про свідоме та тривале порушення закону та його прав, як стягувача. 29.11. та 10.12.2018 року при ознайомленні з матеріалами зведеного виконавчого провадження встановлено, що матеріали провадження знаходяться в хаотичному порядку, відсутні дані про подання боржником декларації та про притягнення до відповідальності за її неподання, відсутні будь-які дії державного виконавця, спрямовані на проведення опису та арешту майна боржника, про які зазначено в його заявах про примусове виконання рішення суду. Про неналежне виконання рішення суду було письмово зазначено 29.11. та 10.12.2018 року при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження. На що головний державний виконавець Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Греля Н.А. та начальник Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Захарчук Т.В., який відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження" зобов'язаний здійснювати контроль за діями державного виконавця під час виконання рішень, належним чином не відреагували, лише обмежились загальними запитами та відповідями на них і постановою про накладення арешту на нерухоме майно боржника.

З урахуванням заяви про часткове зменшення і уточнення вимог, у зв'язку з проведенням виконавчих дій після звернення до суду від 22.12.2018 року, скаржник просив суд визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Грелі Н.А., яка полягає у непроведенні опису та арешту рухомого майна боржника ОСОБА_4 у будинку номер АДРЕСА_2, відповідно до його заяв від 23.10.2018 року, при примусовому виконанні постанови Апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року по справі №152/17/17 по зведеному виконавчому провадженню 57527085; визнати неправомірною бездіяльність начальника Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Захарчука Т.В. щодо невжиття заходів для зобов'язання державного виконавця провести виконавчі дії при примусовому виконанні постанови Апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року по справі №152/17/17 по зведеному виконавчому провадженню 57527085; зобов'язати головного державного виконавця Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Грелю Н.А. та начальника Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Захарчука Т.В. усунути порушення вимог ЗУ "Про виконавче провадження" в своїх діях та бездіяльності при примусовому виконанні постанови Апеляційного суду Вінницької області від 17.08.2018 року по справі №152/17/17 на підставі виконавчого листа від 14.09.2018 року по зведеному виконавчому провадженні №57527085, вжити інших заходів при примусовому виконанні постанови суду, та стягнути з бюджетних асигнувань Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області на його користь судові витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 скаргу підтримали.

Головний державний виконавець Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Греля Н.А., яка на час розгляду скарги виконує обов'язки начальника відділу ДВС Захарчука Т.В., через хворобу останнього (а.с.56) в судовому засіданні проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечувала, посилаючись на те, що у виконавчому провадженні, яке є предметом даного судового розгляду, державним виконавцем вжито усіх заходів, необхідних для виконання судового рішення, передбачених законодавством України.

Боржник ОСОБА_4 у судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

За приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши скаржника ОСОБА_1 та його представника адвоката ОСОБА_2, головного державного виконавця Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Грелю Н.А., вивчивши матеріали справи суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 17.08.2018 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості будинку та господарських будівель і споруд в сумі 18 605,50 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 8259,44 грн., витрати понесені на оплату судової експертизи в сумі 2971,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4580,40 грн. (а.с.8,10).

Постанова набрала законної сили 17 серпня 2018 року.

На виконання указаної постанови 14 вересня 2018 року Шаргородським районним судом Вінницької області видано виконавчі листи (а.с.8, 10), які перебувають на виконанні у РВ ДВС Шаргородського ГТУЮ у Вінницької області.

У заявах до РВ ДВС Шаргородського ГТУЮ у Вінницької області від 23.10.2018 року про примусове виконання судового рішення ОСОБА_1 просив, для забезпечення примусового виконання постанови суду, при відкритті виконавчих проваджень та невідкладно після відкриття, вжити всіх необхідних заходів для проведення опису та арешту майна боржника ОСОБА_4 за місцем її проживання в АДРЕСА_1, а саме: на корову, п'ятеро свиней, пральну машинку-автомат, плазмовий телевізор, м'який меблевий куток (диван-ліжко та два крісла), меблеву кухню-стінку, шість нових стільців та нову шафу в дитячій кімнаті. Про проведення опису та арешту майна просив повідомити його, як стягувача завчасно, оскільки він бажає прийняти участь при його проведенні. Також просив забезпечити своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання, відповідно до чинного законодавства, а стягнуті кошти перерахувати на його особистий рахунок - картку в ПАТ "Державний ощадний банк України" згідно реквізитів, доданих до заяви (а.с.7,9).

Виконавчі провадження за заявами ОСОБА_1 від 23.10.2018 року головним державним виконавцем Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Грелею Н.А. відкрито 25.10.2018 року (а.с.11-14).

25.10.2018 року постановою головного державного виконавця Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Грелі Н.А. виконавчі провадження №575514221 та №57516786 об'єднано у зведене виконавче провадження №57527085 (а.с.15).

ОСОБА_4 добровільно постанову суду не виконує.

Постановою головного державного виконавця Грелі Н.А. від 25.10.2018 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_4 (а.с. 16 - 17).

У заяві від 29.11.2018 року представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 просив надати йому для ознайомлення матеріали виконавчого провадження (а.с. 19).

З матеріалами виконавчого провадження представник заявника адвокат ОСОБА_2 ознайомився 29.11.2018 року, про що свідчить зроблений ним запис на окремому аркуші 29.11 2018 року про ознайомлення з документами, у якому він зазначив, що виконавчою службою не вчинено заходів до боржника за неподання декларації, неявку на виклик, не відібрано пояснення від останньої, не проведені опис і арешт майна, на яке ОСОБА_1 вказував у заявах від 23.10.2018 року, що свідчить про свідоме порушення закону та прав стягувача (а.с. 20).

10.12.2018 року представник заявника адвокат ОСОБА_2 подав до відділу ДВС заяву, у якій просив надати виконавче провадження для додаткового ознайомлення і зняття копій з документів (а.с. 21).

З матеріалами виконавчого провадження представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 ознайомився 10.12.2018 року, про що свідчить зроблений ним запис на звороті заяви від 10.12.2018 року про ознайомлення з документами і з зауваженням про те, що дії по опису і арешту майна не проведені (а.с.22 на звороті).

Із матеріалів зведеного виконавчого провадження № 57527085, оглянутого в судовому засіданні, вбачається, що відомості про арешт усього нерухомого майна боржника на підставі постанови від 25 жовтня 2018 року головного державного виконавця Грелі Н.А. було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта цього ж дня.

Разом з тим, до матеріалів виконавчого провадження долучено лише шаблон рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 43688422 від 25.10.2018 року, яке не містить жодних даних, які б свідчили про те, на яке нерухомеу майно проводиться державна реєстрація обтяжень та арешт, його розташування, реєстраційний номер, вид нерухомого майна, кадастровий номер земельної ділянки та документи, додані для проведення державної реєстрації прав.

Наявний у матеріалах зведеного виконавчого провадження витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 25.10.2018 року також не містить жодних конкретних даних про майно, на яке накладається обтяження.

У матеріалах зведеного виконавчого провадження також містяться запити та вимоги головного державного виконавця Грелі Н.А. від 25.10. 2018 року, адресовані Відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі, голові сільської ради с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області, Головному управлінню Держпродспоживслужби, Управлінню праці та соціального захисту населення Шаргородської РДА, Шаргородському районному центру зайнятості та ПАТ КБ "ПриватБанк", ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", АТ "Ощадбанк", із яких вбачається, що їх подано у виконавчому провадженні 57514221 від 25.10.2018 року з виконання судового рішення у справі № 152/17/17 від 14.09.2018 року, виданого Шаргородським районним судом Вінницької області.

12.12.2018 року, після звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців, головний державний виконавець Греля Н.А. виїхала за місцем проживання боржника у АДРЕСА_3, де виявила та описала майно, про яке зазначав стягувач ОСОБА_1 у заяві від 23.10.2018 року, про що склала відповідну постанову.

При проведенні даної виконавчої дії боржник ОСОБА_4 заявила, що постанови про відкриття провадження та викликів у ВДВС не отримувала. На користь цієї заяви свідчить той факт, що в матеріалах зведеного виконавчого провадження відсутні дані про отримання ОСОБА_4 будь - якої кореспонденції від ВДВС.

Фактичні обставини, встановлені судом регулюються статтями 19, 129, 129-1 Конституції України, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), 15, 18, 258-261, 447- 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 13, 18, 74 ЗУ "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція) встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків,…має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема у справах "Ромашов проти України" від 27.07.2004 року (п.42), "Дубенко проти України" від 11.01.2005 року (п.44) вказував на те, що ефективний доступ до суду включає право на своєчасне виконання судового рішення, і що виконання судового рішення слід розглядати як невід'ємну складову судочинства, як цього вимагають приписи ст. 6 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року (п.43), "Савіцький проти України" від 26.07.2012 року (п.147) та "Глоба проти України" від 05.07.2012 року (пп.26 -27) ЄСПЛ зазначав, що гарантоване ст. 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S.A." проти Португалії")

У силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтями 1, 2 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності;справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

ОСОБА_1, звертаючись до суду зі скаргою посилався на те, що державним виконавцем, незважаючи на його заяву, усупереч вимогам Закону України "Про виконавче провадження", не було вжито належних заходів для забезпечення реального виконання рішення суду та не описано і не накладено арешт на майно боржника, зазначене ним у заяві про примусове виконання судового рішення від 23.10.2018 року, у строки визначені законом.

При цьому суд встановив, що у матеріалах справи та у зведеному виконавчому провадженні, оглянутому в судовому засіданні відсутні докази на підтвердження проведення виконавчих дій по опису та арешту майна боржника, у строки, визначені законом, а виконання вказаної виконавчої дії відбулось після подання скарги до суду та завдяки діям представника стягувача, який постійно спонукав державних виконавців виконувати свої функціональні обов'язки. Не надала таких доказів в судовому засіданні і виконуюча обов'язки начальника відділу ДВС - головний державний виконавець Шаргородського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області Греля Н.А.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження" начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконують суд, що начальник відділу ДВС також допустив бездіяльність у цьому виконавчому провадженні, яка полягала у не здійсненні контролю, передбаченого ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень, та не вжиті заходів щодо зобов'язання державного виконавця провести виконавчі дії в порядку та строки, встановлені законом, що сприяло бездіяльності державного виконавця, який забезпечує примусове виконання судового рішення.

Безпідставними суд вважає посилання в.о. начальника Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області - головного державного виконавця Грелі Н.А. на велике навантаження, що стало підставою зволікання у вчиненні виконавчих дій, оскільки вказана обставина не стосується заявника і не повинна негативно впливати на його права.

Разом з тим, суд вважає, що вимога ОСОБА_1 про зобов'язання головного державного виконавця Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Грелі Н.А. та начальника Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Захарчука Т.В. усунути порушення вимог ЗУ "Про виконавче провадження" в своїх діях та бездіяльності при примусовому виконанні постанови Апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року у справі №152/17/17 на підставі виконавчого листа від 14.09.2018 року по зведеному виконавчому провадженню 57527085, та вжити інших заходів при примусовому виконанні постанови суду задоволенню не підлягає, оскільки ЗУ "Про виконавче провадження" та ЦПК України не передбачають оскарження абстрактної бездіяльності, яка призводить до неналежного примусового виконання судового рішення.

Не вбачає суд також підстав для винесення окремої ухвали в адресу Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про виявлені недоліки в діяльності начальника Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Захарчука Т.В. та головного державного виконавця Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Грелі Н.А., оскільки порушене право ОСОБА_1 захищене судом, що є достатньою сатисфакцією для відновлення порушеного права і забезпечення недопущення порушення вимог законодавства посадовими особами Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в подальшому.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на професійну правничу допомогу.

Конституційний Суд України Рішенням від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009 у справі N 1-23/2009 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_7 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) постановив, що положення частини першої статті 59 Конституції України "кожен має право на правову допомогу" треба розуміти як гарантовану державою можливість будь-якій особі незалежно від характеру її правовідносин з державними органами, органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, юридичними та фізичними особами вільно, без неправомірних обмежень отримувати допомогу з юридичних питань в обсязі і формах, як вона того потребує.

У частині 2 ст. 15 ЦПК України встановлено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатами (професійна правнича допомога).

Згідно пп. 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності серед іншого відноситься складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства.

Відповідно до вимог ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). У даному випадку виконання виконавчої дії відбулось після подання скарги до суду та завдяки діям представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

За правилами ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржником на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової (правничої) допомоги від 28 листопада 2018 року, укладений ОСОБА_1 з адвокатом ОСОБА_2, який діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю № 472 від 24.11.2005 року , ордер серії ВН №064442 від 28.11.2018 року (а.с.22 - 24).

Згідно умов договору, адвокат зобов'язується надати ОСОБА_1 правову (правничу) допомогу, серед іншого підготувати і подати скаргу до суду, а ОСОБА_1 зобов'язується оплатити ці послуги (а.с.23).

Відповідно до долученого до матеріалів справи розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу (а.с.45), адвокатом надані скаржнику послуги з надання консультації, підготовки, складання та подачі скарги до суду, кількість витраченого часу - вісім годин, вартість послуг 2600 грн., в той час, як до стягнення пропонується сума менша, ніж передбачена договором, - 2000 гривень.

Оплата послуг з надання правничої допомоги підтверджується квитанцією до прибуткового ордера серії 02 БР № 448079 від 20 грудня 2018 року, тобто, витрати вже були здійснені, до їх присудження (а.с.44 - 45).

Таким чином, після повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи щодо правового характеру понесених стороною витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку, що скаржником доведено підстави для їх компенсації, надано розрахунок витрат, який відповідає нормам права і, відповідно, підлягає стягненню з Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, посадовими особами якого допущено протиправну бездіяльність, у зв'язку з чим ОСОБА_1 вимушений був звернутися до суду та поніс витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката.

Керуючись статтями 19,59, 129, 129-1 Конституції України, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), 15, 18, 258-261, 447- 452 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 13, 18, 74 ЗУ "Про виконавче провадження", суд -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Грелі Наталії Андріївни, яка полягає у непроведенні опису та арешту рухомого майна боржника ОСОБА_4 у будинку номер АДРЕСА_2, відповідно до заяв ОСОБА_1 від 23.10.2018 року, при примусовому виконанні постанови Апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року по справі №152/17/17 по зведеному виконавчому провадженню 57527085.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Захарчука Тараса Володимировича щодо невжиття заходів для зобов'язання державного виконавця провести виконавчі дії при примусовому виконанні постанови Апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року по справі №152/17/17 по зведеному виконавчому провадженню 57527085.

У іншій частині скарги про зобов'язання головного державного виконавця Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Грелі Наталії Андріївни та начальника Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Захарчука Тараса Володимировича усунути порушення вимог ЗУ "Про виконавче провадження" в своїх діях та бездіяльності при примусовому виконанні постанови Апеляційного суду Вінницької області від 17 серпня 2018 року у справі №152/17/17 на підставі виконавчого листа від 14.09.2018 року по зведеному виконавчому провадженню 57527085, та вжити інших заходів при примусовому виконанні постанови суду - відмовити.

Стягнути з Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (вул. Героїв Майдану, 220, м. Шаргород, Вінницька обл., код ЄДРПОУ НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання: АДРЕСА_4, РНОКПП НОМЕР_1) 2000 (дві тисячі) гривень витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката.

Ухвала може бути оскаржена у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Шаргородський районний суд Вінницької області

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім'я (найменування) cторін:

Скаржник ( стягувач) - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, житель АДРЕСА_5, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Боржник - ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_6, жителька АДРЕСА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Суб'єкти оскарження:

- Шаргородський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, 23500 м. Шаргород Вінницької області, вулиця Героїв Майдану,220, ;

- начальник Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Захарчук Тарас Володимирович, АДРЕСА_7, ЄДРПОУ НОМЕР_4;

- головний державний виконавець Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Греля Наталія Андріївна, АДРЕСА_7, ЄДРПОУ НОМЕР_4.

Вступна та резолютивна частини ухвали суду проголошені 03 січня 2019 року.

Суддя: Т.О. Соколовська