Головуючий у І інстанції Рудюк О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Ярмак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно - на будинок АДРЕСА_1 , видане Новопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області 02.12.2010 року на ім`я ОСОБА_3 , а також визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на Ѕ частину спадкового майна - на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилалась на те, що її мати ОСОБА_4 була власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,17 га за цією ж адресою.

У 2000 році постало питання щодо капітального ремонту та реконструкції вищевказаного житлового будинку, в зв`язку із чим ОСОБА_4 звернулась до органу місцевого самоврядування з відповідною заявою. Згідно рішення виконкому Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області №141 від 30.10.2001 року ОСОБА_4 отримала дозвіл на реконструкцію та проведення добудови до свого будинку розміром 8,0 х 11,0 кв.м. на земельній ділянці площею 0,17 га по АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 , дізнавшись, що будівельні роботи являються дуже затратними, не бажаючи вкладати власні кошти, а також не маючи власного житла, попросила матір ОСОБА_4 подарувати більшу частину будинку.

На підставі договору дарування від 24.12.2003 року ОСОБА_4 подарувала своїй дочці ОСОБА_1 11/20 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 в іншій 9/20 частині вказаного будинку залишилась проживати ОСОБА_4 та рідний брат позивача - ОСОБА_3 .

Рішенням Новопетрівської сільської ради будинку присвоєна нова адреса - АДРЕСА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, і позивач ОСОБА_1 в установлений законом термін звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, що змусило її звернутися до суду.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 травня 2008 року за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на частину спадкового майна у вигляді земельних ділянок.

На початку 2010 року між позивачем та її братом ОСОБА_3 виник конфлікт з приводу спільного користування будинком, оскільки ОСОБА_3 самочинно без погодження із ОСОБА_1 , як співвласника, розібрав частину спадкового будинку та самочинно перебудував його. Побудованому ОСОБА_3 будинку присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер; після його смерті в самочинно збудованому будинку залишилась проживати його дружина, відповідач ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_3 самочинно закінчив переобладнання частини будинку, яка належала їхній матері ОСОБА_4 та незаконно переоформив право власності на частину спадкового будинку на своє ім`я, ОСОБА_1 вважає ці обставини підставою для визнання недійсним виданого на ім`я ОСОБА_3 02 грудня 2010 року свідоцтва про право власності на майно та визнання за нею, як спадкоємцем першої черги за законом після померлої матері ОСОБА_4 , права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачка ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позову. Обгрунтовуючи скаргу, посилалась на те, що після смерті матері вона у встановлений законом термін подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але одержати свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме, на земельні ділянки, вона не змогла, так як не було оригіналів державних актів на ці ділянки, і тому вона з братом змушена була звертатись до суду з приводу цих питань. В подальшому, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30 травня 2008 року за ОСОБА_1 визнано право власності на частину спадкового майна. Крім цього, позивачка зауважила, що суд першої інстанції невмотивовано відмовив у задоволенні клопотань про визнання обов`язковою явки відповідача Новопетрівської сільської ради в судове засідання для дачі пояснень та документів по справі, а також клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи, порушивши норми ст.ст.49, 76, 108, 223 ЦПК України та фактично позбавивши позивачку можливості визначити склад, об`єм та вартість спадщини, тобто можливості законним способом довести правомірність своїх позовних вимог.

В апеляційному суді позивач ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору дарування від 24.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за №7387, укладеного між ОСОБА_4 (даритель) та ОСОБА_1 (обдарована), даритель подарувала, а обдарована прийняла у дар 11/20 частин житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.24).

Згідно договору дарування від 18.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за №6248, укладеного між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_3 (обдарований), дарувальник подарувала обдарованому, а обдарований прийняв у дар 9/20 частин житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.62-63).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 30.05.2008 року визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,0865 га, яка розташована в АДРЕСА_2 , згідно державного акту на право власності на землю серії ЯА №446157, виданого на ім`я ОСОБА_4 05.10.2004 року НОМЕР_2. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 право власності на земельні ділянки: площею 0,0668 га, розташованої в Київській області Вишгородського району, с. Нові Петрівці, масив «Польовий» для ведення особистого селянського господарства, згідно державного акту на право власності на землю серії ЯЕ №609214, виданого ОСОБА_4 10.03.2006 року НОМЕР_3; площею 0,0185 га, розташованої в Київській області Вишгородського району, с. Нові Петрівці, масив «Польовий» для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту на право власності на землю серії ЯЕ №609215, виданого на ім`я ОСОБА_4 від 10.03.2006 року НОМЕР_3 (а.с.23).

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №446159 вбачається, що ОСОБА_1 на підставі рішення Виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради №19 від 27.02.2004 року являється власником земельної ділянки площею 0,0882 га, кадастровий номер :03:2830061, яка розташована в АДРЕСА_2 , цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку (а.с.25).

Крім того, згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №303500, ОСОБА_3 на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області №1/2-1421 від 30.05.2008 року був власником земельної ділянки площею 0,0865 га, кадастровий номер :03:283:0162, яка розташована в АДРЕСА_2 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.64-65).

Згідно довідки КП «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 14.09.2017 року №996 право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок), що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ), зареєстровано у КП «Вишгородське БТІ» станом на 31.12.2012 року в реєстраційній книзі №13 під реєстровим №180, в електронному реєстрі Р№4081045 за ОСОБА_3 9/20 частки на підставі договору дарування від 18.10.2004 року та за ОСОБА_1 11/20 частки на підставі договору дарування від 24.12.2003 року (а.с.26).

Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 27.07.2010 року №157, виділено житловий будинок «Є» з відповідними господарськими спорудами: «Б» - сараєм, «Ж» - навісом, які належать ОСОБА_3 в окремий об`єкт та присвоєно поштову адресу на житловий будинок: АДРЕСА_1 (а.с.83-86).

Згідно сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам, реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданого 02.11.2010 року, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області засвідчила відповідність закінченого будівництвом об`єкта будівництва: двоповерхового житлового будинку, загальною площею 137,80 кв.м., житловою площею 70,30 кв.м., у АДРЕСА_1 державним стандартам, будівельним нормам і правилам, відповідно до технічного паспорту Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 06.08.2010 року, інвентарний №3003026, забудовник об`єкта ОСОБА_3 (а.с.106).

Згідно копії свідоцтва про право власності від 02.12.2010 року ОСОБА_3 належить на праві приватної власності житловий будинок загальною площею 137,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради від 25.11.2010 року №223.1. (а.с.66). Право власності ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 підтверджується також Витягом про державну реєстрацію Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 06.12.2010 року (а.с.67).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалась на те, що Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 належить їй на праві власності, оскільки вона успадкувала її після смерті матері ОСОБА_4 , як спадкоємець першої черги за законом.

Разом із тим, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 , яка була матір`ю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , подарувала належний їй на праві власності будинок своїм дітям: ОСОБА_1 - 11/20 частин будинку на підставі договору дарування від 24.12.2003 року та ОСОБА_3 - 9/20 частин будинку на підставі договору дарування від 18.10.2004 року.

Таким чином, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , будинок спадкодавцеві не належав, в зв`язку із чим не ввійшов до складу спадщини після її смерті, і, відповідно, право власності на нього до позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця першої черги за законом, не перейшло.

Доводи ОСОБА_1 про те, що будівництво будинку АДРЕСА_1 . Нові Петрівці розпочалось ще за життя матері ОСОБА_4 та за її кошти, не мають жодного правового значення, оскільки не спростовують того факту, що на момент смерті ОСОБА_4 будинок їй не належав і до складу спадщини не увійшов.

Оскільки будинок АДРЕСА_1 не увійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_4 , обґрунтованим є висновок суду про відсутність підстав до задоволення вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на Ѕ частину будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

Правильним є і рішення суду в частині відмови у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_1 , виданого 02.12.2010 року на ім`я ОСОБА_3 , оскільки даний правовстановлюючий документ жодних прав та законних інтересів позивача не порушує. При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що право власності на новостворений житловий будинок АДРЕСА_4 році ОСОБА_3 зареєстровано у відповідності з вимогами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, з дотриманням норм матеріального права.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: