ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1677/19 Справа № 203/152/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Куценко Т.Р.,Ткаченко І.Ю.,

при секретарі Лященко С.Г.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 28 січня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зобовязавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Внаслідок неналежного виконання взятих на себе кредитних зобов'язань в ОСОБА_1 утворилась заборгованість, яка станом на 25 грудня 2017 року становить 17463,84 грн.

У зв'язку з чим, ПАТ КБ ПриватБанк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 28 січня 2011 року в розмірі 17463,84 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк було відмовлено, з чим позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

ОСОБА_1 своїм правом передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ ПриватБанк не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

19 жовтня 2018 року дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити частково позовні вимоги ПАТ КБ ПриватБанк.

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не було доведено того факту, що підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_1 розумів саме ті Умови та правила надання банківських послуг та ОСОБА_2 обслуговування кредитних карт «Універсальна», що додано позивачем до позову і відповідно до яких нараховано складові заборгованості, а тому факт ознайомлення відповідача із вказаними Умовами та правилами не можна визнати доведеним, а самі Умови й ОСОБА_2 не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Однак, колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що 28 січня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого ПАТ КБ ПриватБанк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 2400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Кредитним договором є сукупність документів, що містять умови надання кредиту, а саме: анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 28 січня 2011 року, витяг з ОСОБА_2 обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

Підписуючи анкету-заяву відповідач надав згоду на те, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складає між ним та банком кредитний договір.

Положеннями ст. ст. 526, 625 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Внаслідок неналежного виконання взятих на себе кредитних зобов'язань, у відповідача станом на 25 грудня 2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором №б/н від 28 січня 2011 року року в розмірі 17463,84 грн., яка складається з:

- 1164,23 грн. - заборгованість по кредиту;

- 1643,48 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 13348,33 грн. - заборгованість по пені;

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. - штраф (фіксована складова);

- 807,80 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до наданої ПАТ КБ ПриватБанк довідки ОСОБА_1 по кредитному договору №б/н від 28 січня 2011 року року мав картки №079705 терміном дії 12/14 та №507024 терміном дії 10/17.

Також, апелянтом було надано детальну виписку про рух коштів за вказаними картками, згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами: знімав готівку, розраховувався за товари у різних магазинах та поповнював кредитні кошти на умовах та правилах користування карткою.

Вищевказане дає підстави стверджувати, що підписавши анкету-заяву та отримавши кредитну картку, відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана заява та картка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами ОСОБА_2, які викладені на банківському сайті, становлять між ним та ПАТ КБ ПриватБанк кредитний договір, за порушення виконання якого ОСОБА_1О повинен сплатити позивачу заборгованість разом із нарахованими відсотками та пенею.

Таким чином, суд першої інстанції не врахував той факт, що відповідач активно користувався кредитною карткою, не заперечував проти підвищення кредитного ліміту відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та ОСОБА_2 та продовжував використовувати кредитні кошти до 2015 року, внаслідок чого суд допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, не в повному обсязі з'ясував всі обставини справи та ухвалив необґрунтоване рішення.

Поміж іншого, щодо стягнення штрафів, то колегія суддів вважає за необхідне відмовити банку в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку(штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-2003цс15.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором протирічить положенням, закріпленим у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, то вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафів, що зазначені у розрахунку як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Проте, оскільки судом встановлено, що відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконував, виникла заборгованість: - 1164,23 грн. - заборгованість по кредиту; - 1643,48 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 13348,33 грн. - заборгованість по пені, а разом 16156,04 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду скасувати з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4405,00 грн, з яких 1762,00 грн. - судовий збір за подачу позовної заяви та 2643,00 грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2018 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк заборгованість за кредитним договором №б/н від 28 січня 2011 року, яка станом на 25 грудня 2017 року становить 16156,04 грн. та складається з:

- 1164,23 грн. - заборгованість по кредиту;

- 1643,48 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

- 13348,33 грн. - заборгованість по пені.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4405,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Т.Р.Куценко

ОСОБА_3