Справа № 700/836/19
Провадження № 2/700/352/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Лисянка матеріали цивільної справи № 700/836/19 провадження № 2/700/352/19 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Чаплинської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визначення додаткового строку на реалізацію майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивачзвернулася до суду з позовом до Чаплинської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визначення додаткового строку на реалізацію майна.

У позовній заяві позивач зазначила, що вона є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2354 га, що розташована в адміністративних межах Чаплинської сільської ради Лисянського району Черкаської області кадастровий номер :03:000:0431. 23 листопада 2015 року вона отримала громадянство Сполучених Штатів Америки та виїхала на постійне місце проживання. Протягом року після набуття громадянства вона не встигла розпорядитися даною земельною ділянкою, що належить її на праві приватної власності, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянки серії ЯБ №866450, так як вона не відвідувала Україну з 2016 року і не мала змоги зробити через хворобу. Через певні юридичні труднощі в Штаті ОСОБА_3 , де вона проживає змогла зробити доручення на продаж та користування земельною ділянкою на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Вотилівка Лисянського району Черкаської області. Про те, під час звернення до Лисянської державної нотаріальної контори було виявлено, що пропущений обов`язковий термін в один рік для реалізації земельної ділянки. За таких обставин змушена звернутися до суду із позовною заявою про встановлення додаткового строку на реалізацію майна.

Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, просили про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Чаплинської сільської ради Лисянського району Черкаської області у підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши та дослiдивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов пiдлягає задоволенню з наступних пiдстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2354 га, що розташована в адміністративних межах Чаплинської сільської ради Лисянського району Черкаської області кадастровий номер :03:000:0431.

На даний час позивач є громадянкою Сполучених Штатів Америки і зареєстрована за місцем проживання АДРЕСА_1 .

Позивач має на меті відчужити земельну ділянку та звернулася до нотаріуса, але як виявилось пропустила встановлений законом строк на відчуження.

Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ч.1 ст.2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов`язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

За змістом ст.ст. 41, 64 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право власності на землю належить до основних конституційних прав та свобод, що не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 5 ст.22 Земельного кодексу України встановлено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземним громадянам, особам без громадянства.

Водночас, ч.4 ст.81 Земельного кодексу України допускається можливість отримання такими особами земель (земельних ділянок) сільськогосподарського призначення у спадщину, але з умовою їх наступного відчуження протягом року.

Особливостей (уточнень) щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення особами, які отримали у власність ці ділянки за часів перебування у громадянстві України, а згодом змінили таке громадянство, статті 22, 81 та інші Земельного кодексу України не містять, саме такі роз`яснення надано в листі Міністерства юстиції України №С-14667-23 від 09.06.2009 року.

Відповідно до ст.145 Земельного кодексу України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду. Особа, до якої переходить право власності на земельну ділянку і яка не може набути право власності на землю, має право отримати її в оренду.

З викладеного випливає, що землі сільськогосподарського призначення на постійній основі можуть належати лише тільки громадянину України.

В той же час необхідно зазначити, що відповідно до приписів пункту 15 розділу X «Перехідні положення» ЗК України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, не допускається: купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб; купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Суд бере до уваги, що станом на час розгляду вказаного спору Верховною Радою України закон про ринок земель не прийнятий, а тому наразі відсутнє законодавче врегулювання порядку відчуження земель з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», а також відсутній ринок земель вказаного цільового призначення.

Таким чином, чинним законодавством України не передбачена заборона на продовження строку для відчуження земельної ділянки згідно з ч.4 ст.81 Земельного кодексу України.

При цьому, прямої правової норми, яка б регулювала порядок поновлення судом передбаченого ч.4 ст.81 ЗУ України строку, законодавство України не містить, тому суд у відповідності з вимогами ч.2 ст.8 Цивільного кодексу України може за аналогією закону застосувати положення ст.251 та ч.3 ст.1272 ЦК України.

Відповідно до норми ст.127 ЦПК України, суд наділено повноваженнями щодо поновлення чи продовження строків, встановлених законом, за умови визнання причин його пропуску поважними.

Позивач є громадянкою Сполучених Штатів Америки, яка не мала можливості своєчасно виконати встановлений ч.4 ст.81 ЗК України обов`язок щодо відчуження земельної ділянки, через те, що не володіє спеціальними знаннями в області Земельного законодавства України.

Таким чином, враховуючи, що законодавством не встановлено заборони на продовження строку для відчуження земельної ділянки іноземцем та враховуючи те, що представник відповідача не заперечує проти задоволення позову, суд вважає за можливе позов задовольнити та продовжити позивачу строку для відчуження земельної ділянки, який вона пропустила з поважних причин, що не суперечить діючому законодавству та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Керуючись ст.ст. 41, 64 КУ ст.ст.10, 13, 76-81, 127, 200, 206, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 22, 81, 145 п.15 «Перехідних положень» ЗК України, ч.1 ст.2 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до Чаплинської сільської ради Лисянського району Черкаської області про визначення додаткового строку на реалізацію майна, задовольнити.

Визначити причини пропуску громадянкою Сполучених Штатів Америки ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , строку для відчуження належної їй земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва поважними.

Продовжити громадянці Сполучених Штатів Америки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , строк для відчуження належної їй на праві власності, земельної ділянки площею 2,2354 га, кадастровий номер :03:000:0431, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за адресою: Чаплинська сільська рада Лисянський район, Черкаська область, яка їй належить на підставі державного акта серії ЯБ №866450, протягом шести місяців після вступу рішення в законну силу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н. В. Бесараб