Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2049/19

21 листопада 2019 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря: - Шпитко М.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доПасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд.

В судове засідання позивач не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просить справу розглядати у його відсутності.

Представник відповідача - Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, хоча вчасно повідомлений про час і місце слухання справи. Натомість за підписом сільського голови на адресу суду надійшов лист, в якому він просить дану справу слухати у відсутності їх представника та не заперечує щодо задоволення позову ОСОБА_1 .

Суд, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи, та, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пасічна, Надвірнянського району, Івано-Франківської області (а.с.4).

Позивач фактично проживав в прийомній сім`ї свого дядька ОСОБА_2 та його дружини. Останні власних дітей не мали, а тому все життя сприймали позивача по справі за свого сина, турбувалися про нього, виростили його, а тому він проживав разом з ними однією сім`єю та допомагав їм по господарству.

Як перевірено в судовому засіданні, 15.09.1999 року ОСОБА_2 , зробив в користь ОСОБА_1 заповітне розпорядження, згідно якого заповів йому все своє майно де б воно не знаходилося і з чого б не складалося. Даний заповіт цього ж дня був посвідчений секретарем Пасічнянської сільської ради і внесений в реєстр за №130 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, про що виконкомом Пасічнянської сільської ради зроблено відповідний актовий запис за №70 і видано свідоцтво про його смерть. Ще раніше померла його дружина ОСОБА_3 (а.с.9).

Після його смерті відкрилася спадщина на будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , на яку ОСОБА_1 претендує як єдиний спадкоємець по заповіту.

Згідно довідки за №2527 від 08.08.2019 року ОСОБА_2 був користувачем житлового будинку згідно записів погосподарської книги, який розташований в АДРЕСА_1 (а.с.14).

Вказаний житловий будинок був збудований в 1988 році і належав дядькові позивача, однак право власності в установленому законом порядку ОСОБА_2 не оформляв, хоча всі дозвільні документи на будівництво житла в нього були, будівельний паспорт, а також рішення на земельну ділянку призначену для цього ж будівництва, що стверджуються копіями вказаних документів, долучених до матеріалів справи (а.с.21-30).

В даному житловому будинку проживав та був зареєстрований ОСОБА_2 , а також в цьому ж домоволодінні зареєстрований та проживає позивач разом з своєю сім`єю, що стверджується довідкою Пасічнянської сільської ради за № 2526 від 08.08.2019 року (а.с.12).

Згідно довідки за №205 від 09.04.2019 року, виданої ОКП Івано-Франківським ОБТІ, реєстрація права власності на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 не проводилася і станом на час проведення технічної інвентаризації (тобто станом на 09.04.2019 року) до складу домоволодіння входили житловий будинок, літня кухня, два сараї, вбиральня, огорожа (а.с.20).

На вказане спадкове майно, крім позивача більше ніхто не претендує, інших спадкоємців немає, а тому він звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Шушкевич С.М., однак у видачі свідоцтва за заповітом на дане спадкове майно йому було відмовлено, оскільки ним не представлено документу, який свідчив би про належність спадкового майна померлому ОСОБА_2 .

Вказана обставина підтверджується постановою приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Шушкевич С.М. за № 02-31/149/2019/1047 від 07.08.2019 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Примірник даної постанови долучено до матеріалів справи (а.с.31).

У відповідності до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Таким чином, ОСОБА_1 має право прийняти спадщину після смерті свого дядька в порядку спадкування за заповітом. Однак в зв`язку з відсутністю оформлених відповідно до чинного законодавства документів, що підтверджували б належність вищевказаного майна спадкодавцю позивач не може одержати свідоцтво про право власності на спадкове майно та змушений звернутися до суду з цього приводу.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку регулювалися підзаконним нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністерства Комунального господарства Української РСР 31січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року за № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 / з подальшими змінами/.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарських книгах місцевих рад.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105, сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалося рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Виходячи з наведеного, підтвердженням належності житлового будинку, чи частини даного будинку, певній особі - є запис в погосподарських книгах, ведення яких на той час передбачалось наказами Центрального статистичного управління СРСР і було обов`язковим. Виникнення права власності на жилі будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права чи від прийняття його до експлуатації.

На даний час реєстрація права власності на вищевказане домоволодіння в ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» не проводилась, що підтверджується довідкою ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» за № 205 від 03.04.2019 року (а.с.20).

Судом також достовірно перевірено, що земельна ділянка, облікована за будинком померлого ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0500 га., на даний час не приватизована, що стверджується довідкою Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області за № 2528 від 08.08.2019 року (а.с.13).

Також, з метою узаконення вказаного домоволодіння, за клопотанням позивача ОКП «Івано-Франківським ОБТІ» було проведено обмір будівель і видано технічний паспорт (а.с.15-19).

Крім того, згідно звіту про експертну оцінку, проведену 09.08.2019 року ФОП «ОСОБА_5», ринкова вартість домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , становить 84300 грн. 00 коп. (а.с.32-51).

Відповідач - Пасічнянська сільська рада Надвірнянського району, Івано-Франківської області проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - не заперечує, про що представник подав письмову заяву (а.с.59).

За таких обставин позов підлягає до задоволення, так як інших спадкоємців на вказане спадкове домоволодіння немає, спору про спадкове майно немає, позивач ОСОБА_1 може бути власником домоволодіння, а згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, є всі правові підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 на домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ст.ст.319, 321, 328, 392, 1222, 1223, 1233, 1234, 1235, 1268 ЦК України, керуючись ст.258, ст.259, ст.263, ст.265, ч.1 ст.268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , право власності на спадкове майно, а саме домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з житлового будинку «А», загальною площею 91,6 м.кв., житловою площею 60,6 м.кв., господарських будівель та споруд, а саме: літньої кухні «Б», площею 72,8 м.кв., сараю «В», площею 26,0 м.кв., сараю «Г», площею 51,7 м.кв., вбиральні «Д», площею 1,0 м.кв., огорожі «№1», площею 52,2 м.кв., загальною вартістю 84300 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

виготовлено 25.11.2019 року.