Справа № 478/1768/19 Провадження № 2/478/383/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року. смт Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Іщенко Х.В.,

при секретарі Луговській А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Казанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

До Казанківського районного суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Казанківської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, посилаючись на те, що він з 2004 року безперервно проживає, користується та володіє житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Про попереднього власника йому нічого не відомо. Зареєстрований в цьому будинку з 23.02.2004 року. Згідно акту підтвердження на предмет фактичного проживання від 20.10.2019 року, складеного депутатом Казанківської селищної ради Миколаївської області Абрамовим М.В. , в присутності свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вбачається , що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та дійсно фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 з 23.02.2004 року, та вважається його власником. За весь період володіння ним будинком до нього жодних претензій від третіх осіб не надходило. З 2004 року ОСОБА_1 безперервно , відкрито, добросовістно володіє та користується житловим будинком за вказаною адресою. Також позивач в позові зазначає, що за період безперервного проживання, користування та володіння зазначеним житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами підтримує у належному стану будинок і прибудинкову територію, сплачує комунальні платежі. Наразі він має намір офіційно оформити право власності на будинок.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Позивач надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Казанківської селищної ради Миколаївської області у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечуть проти задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до поданих сторонами заяв суд розглянув справу у їх відсутності.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить копія його паспорту.

Згідно акту підтвердження на предмет фактичного проживання від 20.10.2019 року, складеного депутатом Казанківської селищної ради Миколаївської області Абрамовим М.В. , в присутності свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вбачається , що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та дійсно фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 з 23.02.2004 року, та вважається його власником. За весь період володіння ним будинком до нього жодних претензій від третіх осіб не надходило. З 2004 року ОСОБА_1 безперервно , відкрито, добросовістно володіє та користується житловим будинком за вказаною адресою.

Відповідно до відповіді Казанківської селищної ради Миколаївської області від 20.11.2019 року № 1821/03-15 вбачається, що згідно Закону України « Про місцева самоврядування в Україні » до повноважень Казанківської селищної ради не входить видача свідоцтва про право власності на приватні житлові будинки, тому Казанківська селищна рада відмовляє ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно копії домової книги АДРЕСА_1 в неї зазначено , що за даною адресою у ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього постійне місце проживання.

Відповідно до копій розрахункових книжок за електроенергію вбачається, що ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 видана абонентська книжка по сплаті за електропостачання 16.12.2013 року і 11.12.2014 року.

Згідно копії договору № 1903 від 10.04.2017 року про надання послуг з водопостачання споживачам вбачається, що з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 укладений договір на водопостачання і встановлений лічильник 1382103 і видана абонентська книжка по розрахункам за воду № 1903 ФОП ОСОБА_4 на ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , в якій мається повідомлення по сплаті за водопостачання в сумі 59,20 грн. в 2014 році.

Аналізуючи письмові докази по справі, судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрито, безперервно та добросовісно володіє житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 з 23.02.2004 року , тобто більше 10 років.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України , право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з її власником, який після закінчення строку договору не предявив вимоги до його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через пятнадцять років з часу спливу позовної давності.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав».

При вирішенні спорів, пов`язаних з правом власності в силу набувальної давності, судам слід враховувати наступне:

- право власності на нерухоме майно можна набувати за набувальною давністю лише після 01 січня 2011 року;

- задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі статті 344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння;

- за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено;

- відлік строку набувальної давності починається з моменту заволодіння нерухомим майном; у випадку коли володілець заволодів майном на підставі певного договору з його власником, строк набувальної власності обчислюється з моменту спливу строку позовної давності;

- у разі втрати майна володільцем не зі своєї волі (усунення володільця від володіння нерухомим майном), неповернення майна у володіння та не звернення з позовом про витребування такого майна протягом року строк набувальної давності переривається; у разі повернення нерухомого майна у володіння чи пред`явлення позову про його витребування строк набувальної давності не переривається, а період, протягом якого володілець не з власної волі був позбавлений володіння, зараховується до строку набувальної давності.

При вирішенні спорів, пов`язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК України про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно акту підтвердження на предмет фактичного проживання від 20.10.2019 року, складеного депутатом Казанківської селищної ради Миколаївської області Абрамовим М.В. , в присутності свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вбачається , що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований та дійсно фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 з 23.02.2004 року, та вважається його власником. За весь період володіння ним будинком до нього жодних претензій від третіх осіб не надходило. З 2004 року ОСОБА_1 безперервно , відкрито, добросовістно володіє та користується житловим будинком за вказаною адресою. З 2004 року і по теперішній час підтримує у належному стану будинок і прибудинкову територію, сплачує комунальні платежі. Наразі він має намір офіційно оформити право власності на будинок.

Суд вважає, що зазначені ознаки набувальної давності в даному випадку наявні, оскільки судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 23.02.2004 року по теперішній час , тобто понад 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про законність вимог позивача, які підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 18, 259, 263-265, 284 ЦПК України , суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Казанківської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач : ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Казанківська селищна рада Миколаївської області (місцезнаходження юридичної особи: 56002, Миколаївська область, смт Казанка, вулиця Миру, 228) , .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 25.11.2019 року.

Суддя: