Справа № 383/39/19
Номер провадження 2-з/383/1/19
УХВАЛА

11 січня 2019 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді - Замши О.В., в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 120931 грн. 23 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Одночасно з пред'явленням позову позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 8,2201 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2.

Необхідність забезпечення позову обгрунтовує тим, що відповідач не відшкодовує завдані збитки добровільно і може розпорядитися належною йому земельною ділянкою, що в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали заяви, вважаю, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до змісту ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Заявником не було надано суду доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, який він просить суд застосувати, в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду. Посилання заявника на те, що відповідач вартість завданих їй матеріальних збитків добровільно не відшкодовує та нещодавно разом із дружиною продав транспортний засіб марки ВАЗ 2107, не є підставою для вжиття заходу забезпечення позову.

Також, суду не надано доказів на підтвердження наміру відповідача навмисно ухилитися від виконання рішення суду, у зв'язку з чим не наведено достатніх підстав для необхідності застосування забезпечення позову.

Окрім того, заявник порушуючи питання про накладення арешту на земельну ділянку не надав суду будь-яких доказів належності майна відповідачу та доказів, які б підтверджували його наявність, не обґрунтував необхідність застосування вибраного виду забезпечення позову. Така невизначеність може призвести до порушення прав третіх осіб: власників, співвласників, володільців, обтяжувачів, що призведе до негативних цивільно-правових наслідків, обмеженню прав і свобод інших осіб, не співмірності забезпечених вимог, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення даного цивільного позову.

Зазначені вище обставини свідчать про необґрунтованість заяви та необхідність відмови в її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 149-153, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п'ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене та підписане 11.01.2019 року.

Суддя Замша О.В.