Провадження № 2/243/281/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» січня 2019 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Неминущого Г.Л.,

за участю: секретаря судового засідання - Нікіфорової В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 8 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Слов'янської міської ради Донецької області, за участю третьої особи: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до ОСОБА_2, Слов'янської міської ради, за участю третьої особи: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що їй на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 23 вересня 2006 року належить 1/8 частка житлового будинку АДРЕСА_1 Інша 1/8 частка будинку належить, також, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2006 року, її сестрі - ОСОБА_2

Вищевказаний будинок складається з двох ізольованих квартир. У частині будинку де знаходяться її з сестрою квартири, ще ? частка цього ж будинку належить ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В частині квартири, яка належить їй та ОСОБА_2 мешкає вона та її мати ОСОБА_3 Вони постійно в ній мешкають та користуються нею, вона добросовісно володіє чужим майном, зокрема часткою будинку, що належала ОСОБА_5 вже на протязі десяти років.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадщину не прийняла.

До теперішнього часу не інший співвласник - ОСОБА_2, ні спадкоємці ОСОБА_5 не заявляли про свої права на належну ОСОБА_5 ? частку житлового будинку, не вселялись туди та не проживають там на теперішній час.

Просить суд визнати за нею ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явилася. 04 січня 2019 року надала суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити (а.с. 69).

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_7, який діє на підставі Договору про надання юридичних послуг від 14 листопада 2018 року (а.с.28), у судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. 04 січня 2019 року надав суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.67).

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 04 січня 2019 року надала суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с.68).

Відповідач - Слов'янська міська рада Донецької області явку свого представника у судове засідання не забезпечила. 12 грудня 2018 року надано суду Заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, в якій Слов'янська міська рада Донецької області проти позовних вимог не заперечує (а.с. 33).

Третя особа - ОСОБА_3, у судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. 04 січня 2019 року надала суду Заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, заперечень не має (а.с.70).

Судом на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Слов'янської міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.

У судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2008 року ОСОБА_1 розірвала шлюб з ОСОБА_9 та залишила собі прізвище «ОСОБА_1», про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 25 червня 2008 року (а.с.8).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23 вересня 2006 року державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В.Р., ОСОБА_1 належить 1/4 частка житлового будинку АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.12).

Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 23 вересня 2006 року державним нотаріусом Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Причепою В.Р., ОСОБА_2 належить 1/4 частка житлового будинку АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.13).

З Довідки № 2762-3/0.45/01 від 13 вересня 2018 року, складеної КП «БТІ», вбачається, що станом на 01 січня 2013 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстроване: 1/8 частка - за ОСОБА_1.; 1/8 частка - за ОСОБА_2; ? частка - за ОСОБА_5; 12/24 часток - за ОСОБА_11 Згідно матеріалів останньої поточної інвентаризації, проведеної 09 липня 2007 року, на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться наступні будівлі та споруди: житловий будинок - «А-1» цегляний, загальною площею 137,3 м2, житловою площею 82,0 м2, літня кухня - «Б» цегляна, сарай - «Е» цегляний, літня кухня - гараж «Ж» цегляні, гараж «З» цегляний, вбиральня - «К» цегляна, водопровід «№ 1»; огорожа «№ 2» - «№ 4», замощення «№ 5» (а.с.18).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що об'єктивно підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим повторно 20 червня 2006 року (а.с.19).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, про що свідчить Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4, видане 13 лютого 2003 року (а.с.20).

Згідно відомостей домової книги для прописки громадян, що мешкають у АДРЕСА_1, ОСОБА_1 зареєстрована у вказаному будинку з 11 липня 2008 року (а.с.21-22).

ОСОБА_3 сплачує комунальні послуги за будинок АДРЕСА_1, про що свідчать відповідні квитанції (а.с.26-27).

20 грудня 2018 року на адресу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області надійшла відповідь на запит від 19.12.2018 року № 3962/01-16, державного нотаріуса Першої слов'янської державної нотаріальної контори Донецької області Алперіної О.Ю., в якій остання повідомила про наявність спадкової справи після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, надіслано копію спадкової справи № 414/1988 на 26 аркушах (а.с.34).

З матеріалів Спадкової справи № 414/1988 вбачається, що після смерті ОСОБА_5 до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини звернулися: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6. Свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2006 року було видано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.37-63).

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до положень ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено ЦК України.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 344 ЦК України, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Чинним цивільним законодавством набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб'єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях.

Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказується, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 5,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Згідно з абз. 2 п. 13 указаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Отже, враховуючи те, що Позивач добросовісно, відкрито, безперервно володіє вищевказаним житловим приміщенням, доглядає за ним, аби запобігти його псуванню чи руйнуванню, робить необхідні ремонтні роботи, проживає в ньому, відкрито володіє всім будинком більше десяти років, не приховуючи цей факт, суд вважає за можливе, відповідно до чинного законодавства України, визнати в порядку набувальної давності за Позивачем право власності на вказану частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який належав ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Керуючись ст. ст. 5, 16, 328, 335, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 214, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Слов'янської міської ради Донецької області, за участю третьої особи: ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, право власності на ? частку житлового будинку АДРЕСА_1, що належав ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького Апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького Апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду Г.Л. Неминущій