ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №592/5334/19

Номер провадження 22-ц/816/4981/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Орлова І. В.

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2019 року в складі судді Костенка В.Г., ухвалене у м. Суми Сумської області, повний текст якого складено 23 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2019 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 серпня 2015 року сторони у справі уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н, за умовами якої ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 8237 грн 94 коп, зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості.

Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором, станом на 14 березня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 26073 грн 96 коп, яка складається із: 7616 грн 75 коп - заборгованості за тілом кредиту; 4352 грн 26 коп - заборгованості за процентами за користування кредитом; 11577 грн 46 коп - заборгованості за пенею та комісією; 2527 грн 49 коп - штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

На підставі викладеного АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2019 року позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за тілом кредиту в сумі 7616 грн 75 коп та відшкодування судових витрат у розмірі 561 грн 12 коп, а всього 8177 грн 87 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

У жовтні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати в частині незадоволених вимог про стягнення процентів та неустойки і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що сторони погодили усі істотні умови кредитування в Генеральній угоді про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, зокрема, процентну ставку та відповідальність за порушення зобов`язань.

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк ОСОБА_1 не подав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2019 року: 1921 грн х 100 = 192100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що 22 серпня 2015 року між позивачем та ОСОБА_1 з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором № SAMDNS688 від 16 травня 2011 року укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до умов якої останній отримав кредит у розмірі 8237,94 грн на строк 36 місяців з 22 серпня 2015 року по 31 серпня 2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Погашення заборгованості здійснюється позичальником починаючи з «1» по «25» число щомісячно у розмірі 298 грн 67 коп.

Сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення строку погашення заборгованості. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 2527 грн 49 коп (а.с. 9).

До кредитного договору банк додав витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який не містить підпису позичальника (а.с. 10-33).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 26073,96 грн і складається із: 7616,75 грн - заборгованості за кредитом; 4352,26 грн - заборгованості за процентами на прострочену заборгованість; 11577,46 грн - заборгованості за комісією та пенею; 2527,49 грн - штрафу (а.с. 7).

Задовольняючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог ст. ст. 526, 530, 1054 ЦК України ОСОБА_1 допустив прострочення виконання зобов`язань з повернення кредиту. В частині ж позову банку про стягнення відсотків за користування кредитними коштами, пені, комісії та штрафу, суд відмовив у задоволенні вимог, як таких, що не ґрунтуються на договорі.

Проте, з такими висновками колегія суддів апеляційного суду не може погодитись в повній мірі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою: пеня, штраф (ст. ст. 546, 549 ЦК України).

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, в якому його сторонами погоджується розмір кредиту, умови його надання, повернення, сплати процентів за користування кредитом, застосування неустойки у разі неналежного виконання зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст. 526, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

ОСОБА_1 , підписуючи Генеральну угоду 22 серпня 2015 року, був ознайомлений зі строком дії кредитного договору, який становить 36 місяців з 22 серпня 2015 року по 31 серпня 2018 року, відсотковою ставкою за користуванням кредитом в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а також розміром і порядком нарахування штрафних санкцій (а.с. 9).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Тобто, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи, що сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 31 серпня 2018 року, апеляційний суд дійшов висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд першої інстанції не врахував, що Генеральною угодою сторони погодили розмір відсотків за користування кредитними коштами і строк дії договору.

З огляду на ту обставину, що термін дії кредитного договору визначений до 31 серпня 2018 року, суд апеляційної інстанції визначає розмір заборгованості за процентами, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку станом на 31 серпня 2018 року, і становить 3939 грн 69 коп. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих банком після закінчення строку дії договору, відсутні.

З наданого банком розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 належним чином своїх зобов`язань не виконував, допустив прострочення заборгованості за кредитом (а.с. 7).

Враховуючи, що п. 2.2. Генеральної угоди передбачена сплата штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором розмірі 2527 грн 49 коп, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_1 штрафу у зазначеному розмірі.

Матеріалами справи також підтверджується, що додані банком до позовної заяви Витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку відповідачем особисто не підписані (а.с. 10-33), тому вони у розумінні ст. 207, ч. 1 ст. 1055 ЦК України не є складовою частиною договору між сторонами.

За таких обставин апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не повного з`ясування судом обставин в частині вимог позивача про стягнення пені та комісії, оскільки Генеральна угода не містить домовленості щодо розміру, підстав і порядку нарахування пені та комісії, Витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку до складових укладеного сторонами договору не належать.

З огляду на ту обставину, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не доведено обґрунтованості нарахування позивачу пені та комісії у вказаному позивачем розмірі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог позову в цій частині.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні процентів та штрафу з прийняттям нової постанови про часткове задоволення зазначених позовних вимог банку.

Колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 3939 грн 69 коп, штраф 2527 грн 49 коп, з вирішенням питання про розподіл судових витрат. В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Таким чином, загальний розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь банку за Генеральною угодою від 22 серпня 2015 року складає 14083 грн 93 коп (враховуючи 7616 грн 75 коп заборгованості за тілом кредиту, розмір якого позивачем не оскаржується, 3939 грн 69 коп заборгованість за відсотками, 2527 грн 49 коп - штраф).

За апеляційний перегляд справи позивачем сплачено 2881 грн 50 коп судового збору (а.с. 78).

Відповідно до положень ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, ухвалюючи нове рішення в частині позовних вимог, змінює розподіл судових витрат, тому з ОСОБА_1 на користь позивача підлягають компенсації судові витрати в розмірі 1037 грн 34 коп, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та судові витрати у розмірі 1008 грн 53 коп, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ч. 13 ст. 7, ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3,4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2019 року скасувати в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за відсотками, штрафом та розподілу судових витрат, ухвалити нове судове рішення в цій частині.

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 в частині вимог про стягнення відсотків та штрафу за Генеральною угодою від 22 серпня 2015 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за відсотками у розмірі 3939 грн 69 коп, штраф у розмірі 2527 грн 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» компенсацію судових витрат, понесених у суді першої інстанції у розмірі 1037 грн 34 коп.

В іншій оскаржуваній частині заочне рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» компенсацію судових витрат у розмірі 1008 грн 53 коп, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.Ю. Кононенко

Судді: В.І. Криворотенко

І.В. Орлов