Справа № 444/2717/19
Провадження № 2/444/1432/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області (місцезнаходження: 80320, Львівська область, Жовківський район, с. Потелич) про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була сестрою його дідуся та яка за час свого життя, а саме 01 серпня 2000 року у Потелицькій сільській раді Жовківського району Львівської області на випадок своєї смерті склала заповітне розпорядження на все своє майно на його ім`я - ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належне її майно до якого відноситься житловий будинок, в якому є кухня (1-2) площею 11.3 кв.м., житлова кімната (1-1) 16.5 кв.м. з господарськими будівлями: сарай (Б), сарай (В), що розміщені в АДРЕСА_2 .

У жовтні 2016 року він звернувся з відповідною заявою до Рава Руської державної нотаріальної контори про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За даною заявою була відкрита Спадкова справа N° 59682254 ( у нораріуса № 181/2016), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45498896.

Нотаріальна контора своєю Постановою від 06 листопада 2017 року відмовила у видачі такого Свідоцтва з причин відсутності правовстановлюючого документу про власність на спадкове нерухоме майно. Такого документу у нього немає, оскільки ОСОБА_2 за час свого життя не провела реєстрації права власності на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_2 , що підтверджуєтся довідкою КП Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації.» № 3422 від 18.07.2017 року.

Отже своє право на спадщину за заповітом він може захистити лише в судовому порядку. Просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить такі задовольнити.

Представник відповідача Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника сільської ради. Зазначили, що проти позову не заперечують.

Суд вважає за можливе розглянути справу та на підставі поданих до суду доказів постановити рішення по справі без участі позивача та представника відповідача, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, беручи до уваги те, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач визнав позов, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи. Поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З довідки №2521 від 06.09.2016 року, виданої виконкомом Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області, вбачається, що відповідно до погосподарської книги Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області станом на 30.06.1990 року домогосподарство № НОМЕР_1 (особовий рахунок НОМЕР_2 НОМЕР_3 ) в АДРЕСА_2 віднослося до колгоспної суспільної групи господарств. Членом колгоспного двору станом на 30.06.1990 року в АДРЕСА_2 значилася ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки №2520 від 06.09.2016 року, виданої виконкомом Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні.

Оскільки ОСОБА_2 , станом на 30.06. 1990 року та на 15.04.1991 року в дворі значилася одна то відповідно вона була власником будинку.

З техпаспорта, виготовленого Червоноградським МБТІ вбачається, що житловий будинок в АДРЕСА_2 складається: кухня (1-2) площею 11.3 кв.м., житлова кімната (1-1) 16.5 кв.м. з господарськими будівлями: сарай (Б), сарай (В).

Постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні з 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності у громадян. Отже право власності двору в АДРЕСА_2 було зареєстровано згідно вимог діючого на той час законодавства.

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , яке видано Потелицькою сільською радою Жовківського району Львівської області 14.09.2000 року вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.10.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Рава-Руську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок цього було здійснено реєстрацію спадкової справи № 181/2016, номер у спадковому реєстрі 59682254, що підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 45498896.

Однак постановою від 06.11.2017 року «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в АДРЕСА_2 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянину ОСОБА_1 у було відмовлено у зв`язку із недотриманням п. 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а саме через ненадання необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як встановлено під час розгляду справи правовстановлюючого документу на житловий будинок в учасників немає.

З копії довідки №3422 від 18.07.2017 року, виданої КП "Червоноградське МБТІ" вбачається, що станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 не проводилась.

Від імені ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в сільській раді посвідчувався заповіт 01.08.2000 року, відповідно до якого заповідач зробила заповітне розпорядження, а саме все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, взагалі все те, що їй буде належати на день смерті заповіла ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Ч. 1 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як вбачається із копії спадкової справи, позивач ОСОБА_1 подав у Жовківську державну нотаріальну контору Львівської області 21.10.2016 року заяву № 181 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд враховує, що на житловий будинок в АДРЕСА_2 заборон, застав і арештів немає, як вбачається з довідки №2519 від 06.09.2016 року, виданої виконкомом Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області.

З копії технічого паспорта, виготовленого Червоноградським бюро технічної інвентаризації вбачається що житловий будинок в АДРЕСА_2 складається: кухня (1-2) площею 11.3 кв.м., житлова кімната (1-1) 16.5 кв.м. з господарськими будівлями: сарай (Б), сарай (В).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Отже, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім того звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті спадкодавця.

В той же час позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, який належав ОСОБА_2 , як члену колгоспного двору, через неподання правовстановлюючих документів на майно померлої.

А тому суд вважає, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку і в суду є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який складається з кухні (1-2) площею 11.3 кв.м., житлової кімнати (1-1) 16.5 кв.м. з господарськими будівлями: сарай (Б), сарай (В) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ясиновський Р. Б.