УХВАЛА

25 листопада 2019року

м. Київ

справа № 643/3807/18

провадження № 61-20872ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Жданової В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виплату недорахованої заробітної плати, спростування інформації, визнання договору таким, що містить дискримінаційні положення,

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2018 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в якому просила:

1) стягнути з відповідачів, як засновників ТОВ «УТР «Право та консалтинг», заборгованість по недорахованій заробітній платі, вихідній допомозі, компенсації за невикористану відпустку в розмірі 52 191 грн 27 коп., середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 62 500 грн;

2) визнати трудовий договір від 07 вересня 2017 року, який укладений між нею та ОСОБА_7 , таким, що містить дискримінаційні положення;

3) спростувати та визнати недостовірною інформацію, що поширює ОСОБА_8 , яка викладена у листі № 14 від 15 березня 2018 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року, позов ОСОБА_9 залишено без задоволення.

Суди, залишаючи без задоволення позов ОСОБА_9 , виходили з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

У листопаді 2019 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_9 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року, в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є стягнення заборгованості по недорахованій заробітній платі, вихідній допомозі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку, тобто ціна позову у загальному розмірі становить 114 691 грн 27 коп., яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн ? 100 = 192 100 грн), а тому справа № 643/3807/18 є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Крім того, у справі заявлено вимоги немайнового характеру за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про спростування інформації, визнання договору таким, що містить дискримінаційні положення.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Крім того, при визначенні справи малозначною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам Ради Європи необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виплату недорахованої заробітної плати, спростування інформації, визнання договору таким, що містить дискримінаційні положення, відмовити.

Суддя В . С. Жданова