ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2-2785/11
Провадження № 22-ц/4820/1928/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання - Чебан О.М.,

з участю представника відповідача - адвоката Прядуна В.Б.

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з апеляційною скаргою адвоката Прядуна Володимира Борисовича, що діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2019 року, суддя Карплюк О.І.,

встановив:

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку ОСОБА_2 , починаючи з 24.02.2011 року і до досягнення дітьми повноліття.

У вересні 2019 року адвокат Прядун В.Б., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтування якої зазначив, що виконавчий лист виданий на підставі заочного рішення суду від 05.04.2011 року не підлягає виконанню, адже на момент його видачі термін його пред`явлення до виконання збіг, оскільки сином ОСОБА_3 було досягнуто повноліття, відтак обов`язок боржника щодо сплати аліментів за вказаним виконавчим документом було припинено.

У запереченнях на скаргу ОСОБА_1 зазначила, що невиконання рішення суду як завершальної стадії судового розгляду є порушенням права особи на суд. Також зазначила, що свої зобов`язання щодо утримання дітей відповідач добровільно не виконував, відтак існує значна заборгованість зі сплати відповідачем аліментів на її користь. Зазначила, що досягнення дитиною повноліття не є підставою, що унеможливлює виконання судового рішення, оскільки це є підставою лише для припинення нарахування аліментів в подальшому та не є підставою для припинення стягнення нарахованої заборгованості зі сплати аліментів. Вказала, що виконавчий документ також не може бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, оскільки її молодша дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої стягнуто аліменти за вищезазначеним рішенням суду, наразі є неповнолітня.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30.09.2019 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Прядун В.Б. просив скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що стягувачем було пред`явлено виконавчий лист до виконання після досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, відтак обов`язок боржника на дату видачі виконавчого листа був припинений.

В судовому засіданні апелянт вимоги скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач в суді проти задоволення апеляційної скарги заперечила, повністю підтримала ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку ОСОБА_2 , починаючи з 24.02.2011 року і до досягнення дітьми повноліття.

Відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з безпідставності вимог, їх невідповідності вимогам закону.

Однак такі висновки суду є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України).

Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2011 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку ОСОБА_2 , починаючи з 24.02.2011 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.13). Вказане рішення набрало законної сили 27.06.2011 року (а.с. 25).

На виконання рішення суду 16.05.2019 року виданий виконавчий лист (а.с. 26) на підставі якого за заявою ОСОБА_1 від 04.07.2019 року постановою державного виконавця від 12.07.2019 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісячно і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 27, 28).

Згідно з ч. 3. ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. (ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 останній народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак досяг свого повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто, до моменту видачі та пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення аліментів на його утримання (а.с.5).

Незважаючи, на те, що, як вбачається із пояснень позивача, відповідач їй допомогу не надавав, остання не зверталась до органів виконавчої служби про примусове виконання даного виконавчого листа. Пропустивши строк на його пред`явлення ОСОБА_1 із відповідною заявою про його поновлення до суду також не зверталась. В своїх поясненнях в суді першої інстанції зазначила, що добровільно не отримувала виконавчий лист та не пред`являла його до виконання, оскільки її про це просили діти. В суді апеляційної інстанції позивач підтвердила ту обставину, що добровільно не вчиняла дій щодо пред`явлення до виконання виконавчого листа про стягнення аліментів з батька дітей.

Разом з тим, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України).

В той же час ОСОБА_1 звернулась до суду не з відповідним позовом, а із заявою про видачу судового наказу, (а.с.30), фактично збільшивши таким чином розмір аліментів, які були раніше присуджені за рішенням суду.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Згідно ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, сутність визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника виконати судове рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявність інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Враховуючи, що обов`язок ОСОБА_2 утримувати сина ОСОБА_3 припинився 11.12.2017 року, тобто до видачі відповідного виконавчого листа стягувачу, проте він не припинився відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказаний виконавчий листслід визнати таким, що не підлягає виконанню частково, а саме в частині стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 .

Стосовно обґрунтованості оскаржуваного судового рішення слід зазначити наступне.

Ухвала є судовим рішенням (п.1 ч.1 ст.258 ЦПК України).Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч.1 ст. 263 ЦПК України).

Ухвала суду повинна містити, в тому числі, мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу (п.3 ч.1 ст.260 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 Постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Зазначене положення також міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Хаджинастасиу проти Греції», у якому зазначено, що національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію.

Вказаних вимог судом першої інстанції не дотримано, оскаржуване судове рішення не містить обґрунтувань та мотивів, з яких суд виходив при вирішенні спірного питання, обмежившись лише констатацією факту відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини, необґрунтованість висновку суду першої інстанції, невірне застосування процесуального закону, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Прядуна Володимира Борисовича задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву задовольнити частково.

Виконавчий лист виданий 16.05.2019 року на виконання заочного рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.04.2011 року у справі №2-2785/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 всіх видів заробітку ОСОБА_2 , починаючи з 24.02.2011 року і до досягнення дітьми повноліття визнати таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Судді Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова