Справа № 225/6887/19
Провадження № 2/225/1247/2019
20 листопада 2019 року м.Торецьк
Дзержинський міський суд Донецької області у складі :
судді - Мигалевича В.В.,
за участю секретаря Голубової О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів на утримання дружини, -
17 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду із вказаною вище позовною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем по справі, зареєстрованому 15 липня 2017 року в Торецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 96. Під час вказаного шлюбу у сторін по справі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого в свідоцтві про народження зазначено відповідача у справі.
Позивач вказує що життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим він перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина. З цього приводу позивачем було надано заяву до Дзержинського міського суду про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Разом з цим позивач зазначає, що відповідач не надає також матеріальної допомоги на її утримання, хоча йому достовірно відомо про те, що вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, якій не виповнилося три роки.
Отже позивач вважає, що оскільки вона проживає разом з дитиною якій не виповнилося три роки, а тому не працює, тож має право на отримання аліментів від відповідача на своє утримання до виповнення сином трирічного віку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку ОСОБА_2 .
Обґрунтовує таку позицію тим, що відповідач має молодий вік, офіційно працевлаштований у ВП «Шахта «Торецька» ДП «Торецьквугілля», жодних вад зі здоров`ям не має, тож вважає, що він має можливість надавати їй матеріальну допомогу саме в такому розмірі.
В судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву з проханням справу розглядати без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Справа розглядається на підставі ст. 280 ЦПК України заочно.
Дослідив матеріали справи, з`ясував обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав:
Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 2017 року в Торецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 96 (а.с.8).
Під час перебування у шлюбі у сторін по справі народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10 липня 2019 року (а.с.9).
Матір`ю дитини, у відповідності до вказаного вище свідоцтва про народження є позивач по справі ОСОБА_1 .
У зв`язку з тим, що позивач проживає разом із дитиною, яка не досягла трирічного віку, а тому не працює, то нею в позові ставиться питання про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення сином трирічного віку в розмірі ј частини усіх доходів відповідача.
З огляду на це суд зазначає таке:
Спірні правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Згідно ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Отже, в судовому засіданні доведено, що позивач по справі є матір`ю, а відповідач батьком, малолітнього ОСОБА_5 , який відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання № 6952 від 25.07.2019 року (а.с.7) зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 , про що свідчить Витяг з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с.6).
Дані докази суд вважає належним та допустимим доказом того, що дитина, ОСОБА_3 , проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .
Оскільки дитині не виповнилося трьох років, то її матір ОСОБА_1 не працює, бо знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, якій не виповнилося трьох років.
Отже, аналізуючи викладене суд доходить висновку про те, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на користь позивача на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.
Щодо розміру таких аліментів, то відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Отже, при визначенні розміру цієї допомоги суд враховує, що відповідач працевлаштований, несе обов`язок по утриманню сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про те, що відповідач може надавати дружині, яка проживає разом з дитиною, якій не виповнилося трьох років, щомісяця допомогу в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу до досягнення сином ОСОБА_6 трирічного віку.
Суд вважає таке рішення не тільки законним і обґрунтованим, а й справедливим, оскільки, з урахуванням всіх обставин справи, саме такий розмір грошового утримання дружини відповідача забезпечить баланс між забезпеченням права дружини на утримання від чоловіка, та можливостями відповідача матеріально забезпечувати себе.
Крім того, суд також зазначає, що на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів.
У відповідності до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Положеннями ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки раніше суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, позивачем і відповідачем судові витрати не понесені, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд доходить висновку про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 768,40 грн. на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 84,182 СК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця м. Дзержинська Донецької області, громадянина України, аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на її утримання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17.10.2019 року, та продовжувати стягнення до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: