Номер провадження 2/754/1184/19
Справа №754/3054/18
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання Раєвського П.А.,

за участі:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача - адвоката: Бланар В.М.

представника відповідача- адвоката Вотінцева Є.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину майна. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 12.08.1982 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Спільне життя з ОСОБА_3 не склалось, у зв`язку з чим шлюб між позивачем та ОСОБА_3 рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.09.2014 року було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. П`ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу № 1082/2016 щодо майна померлого ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 . Як стало відомо позивачу її колишнім чоловіком ОСОБА_3 було

оформлено заповіт на всю вищезазначену квартиру на свою племінницю -

відповідача по справі - ОСОБА_4 . Згідно ч.2 ст. 1226 ЦК України, спадкодавець ОСОБА_3 , - як суб`єкт права спільної сумісної власності мав право заповідати тільки свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 , належить позивачу, як колишній дружині спадкодавця. Посилаючись на викладене вище та законодавство, позивач просила суд: визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , житловою площею 28,8 кв.м., загальною площею - 51.1 кв.м.

12.03.2018 року ухвалою судді було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 21.08.2018 року витребувано з П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 1082/2016 щодо майна померлого ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Бланар В.М. позов підтримали, просили суд задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача- адвокат Вотінцев Є.Г. в судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Вислухавши думку осіб, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі, з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 12.08.1982 року позивач уклала шлюб із ОСОБА_3 , що підтверджується копіює свідоцтва про укладення шлюбу.

30.09.2014 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.07.2016 року.

За час шлюбу позивача та ОСОБА_3 останній вступив до членів ЖБК «Київ-10» та сплатив пайовий внесок у розмірі 18,08 руб., що вбачається з довідки ЖБК «Київ-10» №1/30 від 27.08.1992 року.

Відповідно до Реєстраційного посвідчення, яке видане 13.11.1992 року Київським міським БТІ на квартиру АДРЕСА_1 , вказана квартира була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі довідки ЖБК «Київ-10» №1/30 від 27.08.1992 року.

Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що за життя ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 і заповів їй все своє майно.

На даний час позивач зареєстрована та проживає у спірній квартирі, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА від 28.02.2018 року.

Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності.

З огляду на п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України даний кодекс набрав законної сили 01.01.2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Виходячи з п. 1 Прикінцевих положень СК України, даний кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України.

Відповідно до ст. 22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно з ч. 1 ст. 28 КпШС УРСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

За правилами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про власність» майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім`ю України.

Як вбачається з правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 року у цивільній справі № 6-138цс13, згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 01.07.1990 року набуває право власності на цю квартиру.

З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 15, ст. 16 Закону України «Про власність» та ст. 22 КпШС УРСР, позивач з часу повної оплати у 1992 році пайового внеску за квартиру АДРЕСА_1 , набула це майно у спільну сумісну власність разом з покійним ОСОБА_3 .

З огляду на ч. 1 ст. 28 КпШС УРСР частка позивача у вказаній квартирі становить 1/2.

Тобто, позивач з 1992 року стала власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене та обставини, якими позивач обґрунтувала позов, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи наведені обставини, враховуючи правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 року у цивільній справі № 6-138цс13, керуючись ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.13, 41, 55, 58 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 21, 321, 381, 392, п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, п. 1 Прикінцевих положень СК України, ст.ст. 22, 28 КпШС УРСР, ст.ст. 15, 16 Закону України «Про власність», ст.ст. 4, 5, 12, 13, 19, 23, 30, 81, 82, 89, 158, 200, 206, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності на частину майна - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4595 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 25.11.2019 року.

Суддя: Н.Г. Таран