Номер провадження 2/495/3168/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В., перевіривши матеріали цивільної справи № 495/10319/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради та Білгород-Дністровської міської ради про визнання дій протиправним та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

22.11.2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивачка) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради та Білгород-Дністровської міської ради про визнання дій протиправним та скасування рішень.

Так, позивачка просить суд:

-визнати протиправними дії Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради щодо винесення приписів № 1, № 2, № 3 щодо демонтажу тимчасових споруд;

-визнати протиправними та скасувати приписи Управління Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради, якими вимагається в термін до 25.11.2019 року демонтувати тимчасові споруди на підставі п.2.25 та п.2.26 рішення Білгород-Дністровської міської ради № 985-VI від 05.06.2014 року «Про внесення змін до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Білгород-Дністровському»: припис №1 щодо демонтажу тимчасової споруди, розташованої по АДРЕСА_1 , припис № АДРЕСА_2 щодо демонтажу тимчасової споруди, розташованої по АДРЕСА_3 , припис № АДРЕСА_4 щодо демонтажу тимчасової споруди, розташованої по АДРЕСА_5 ;

-стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

Під час перевірки, дослідження та підготовки матеріалів справи до відкриття провадження, судом були встановлені обставини, які свідчать про те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в абз.1 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно із ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст.15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції до 03.10.2017 року) у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України або Господарським процесуальним кодексом України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

За правилами ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; адміністративний суд - суд, до компетенції якого цим Кодексом віднесено розгляд і вирішення адміністративних справ; адміністративне судочинство - діяльність адміністративних судів щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у порядку, встановленому цим Кодексом; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.ч. 1, 2 КАС України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, норм діючого законодавства та практики його застосування, спори за вимогами про оскарження рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства на підставі вимог, приписів та положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовною заявою в порядку цивільного судочинства та просить визнати протиправними дії Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради щодо винесення приписів № 1, № 2, № 3 щодо демонтажу тимчасових споруд; визнати протиправними та скасувати приписи Управління Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради, якими вимагається в термін до 25.11.2019 року демонтувати тимчасові споруди на підставі п.2.25 та п.2.26 рішення Білгород-Дністровської міської ради № 985-VI від 05.06.2014 року «Про внесення змін до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Білгород-Дністровському»: припис № 1 щодо демонтажу тимчасової споруди, розташованої по АДРЕСА_1 , припис № АДРЕСА_2 щодо демонтажу тимчасової споруди, розташованої по АДРЕСА_3 , припис № АДРЕСА_4 щодо демонтажу тимчасової споруди, розташованої по АДРЕСА_5 .

Між тим, як було вище зазначено, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що відповідні вимоги, які в даному випадку заявлені позивачкою в порядку цивільного судочинства, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.ч. 2-5 ст.186 Цивільного процесуального кодексу України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що цивільна справа № 495/10319/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради та Білгород-Дністровської міської ради про визнання дій протиправним та скасування рішень не може бути прийнята до провадження та в даному випадку слід відмовити у її відкритті, так як дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись ч.1 ст.19, п.1 ч.1, ч.ч. 2-5 ст.186, ст.ст. 258-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження з розгляду цивільної справи № 495/10319/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради та Білгород-Дністровської міської ради про визнання дій протиправним та скасування рішень відмовити.

Роз`яснити позивачці ОСОБА_1 її право звернення за вирішенням даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Мишко