Справа № 182/5544/19
Провадження № 2/0182/2818/2019
26.11.2019 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Багрової А.Г.
розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Заяви по суті справи:
Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги мотивує тим, що 01.08.2019 року між ним та чоловіком ОСОБА_2 - ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу належного останньому житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначеним договором передбачено обов`язок ОСОБА_3 у строк до 08.08.2019 року зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою членів своєї родини та звільнити будинок. Однак, до теперішнього часу відповідач залишається зареєстрованою за вказаною адресою. З урахуванням того, що реєстрація сторонньої особи в належному ОСОБА_1 будинку створює йому перешкоди у користуванні власністю, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними будівлями АДРЕСА_1 (а.с.2-4).
Відповідач відзиву на позов не подавав.
Інших заяв та клопотань учасниками справи не подавалось.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 23.09.2019 року відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження та відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України роз`яснено учасникам справи про розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, також було надано строк для подання відповідачем відзиву на позов (а.с.20).
Того ж дня судом постановлено ухвалу про витребування в Адміністрації державної прикордонної служби України відомостей про те, чи перетинав кордон України відповідач (а.с.21), та ухвалу про витребування відомостей про його доходи (а.с.22).
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.11.2019 року вирішено питання про розгляд справи на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення) (а.с.40).
Судом встановлено.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час
Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Як встановлено судом, 01.08.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено Договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу Новіковим І.М. за реєстровим № 877 (а.с.5-7).
За умовами Договору ОСОБА_3 (продавець), за згодою дружини ОСОБА_2 , на умовах та за суму, обумовлену Договором, передав у власність ОСОБА_1 (покупець) належний йому на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п. 11 Договору продавець зобов`язався зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою члена своєї родини та звільнити житловий будинок до 08.08.2019 року (а.с.5 на зв.).
Проте, до теперішнього часу ОСОБА_2 залишилася зареєстрованою у належному позивачеві житловому приміщенні (а.с.9,16), чим створює останньому перешкоди у користуванні та розпорядженні належною йому нерухомістю, змушує нести додаткові витрати на утримання житла, і, як наслідок, переживати матеріальні труднощі.
Згідно Акту про не проживання, складеного та затвердженого головою квартального комітету № 32 за підписом сусідів, ОСОБА_2 з 20.05.2018 року не мешкає у будинку АДРЕСА_1 (а.с.8).
Враховуючи, що на даний час право власності чоловіка відповідача ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 - припинено, ОСОБА_2 не є членом сім`ї нового власника, суд вважає, що право ОСОБА_1 на володіння, користування та розпорядження своєю нерухомістю підлягає захисту в силу ст. 391 ЦК України, шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком за вказаною адресою.
На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, ст.ст. 317, 319, 328, 383, 391, 629 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до або через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його повного складення.
Повний текст рішення складено 26.11.2019 року.
Дані про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання згідно позову: АДРЕСА_3 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Суддя: А. Г. Багрова