06.11.2019 Справа № 363/1409/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Клименко В.В.,

прокурора Дацька О.С.,

представники відповідачів та

третіх осіб Скока В.В., Корнеева Є.Л.,

Забродського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа: Державне підприємство «Вищедубечанське лісове господарство», ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма ШИЛ», громадська організація «Садівницьке товариство «Дюна» про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння,

встановив:

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України про визнання недійсними розпоряджень, державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування їх з чужого незаконного володіння. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що прокуратурою Київської області за результатами аналізу додержання вимог земельного законодавства на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району прокуратурою Київської області виявлені порушення вимог земельного законодавства при вилученні з постійного користування державного підприємства «Вшедубечанське лісове господарство» земельних ділянок лісогосподарського призначення, зміні цільового призначення та передачі їх у власність громадянам для ведення садівництва. Зазначає, що розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 12.08.2004 № 497 «Про передачу в оренду земельних ділянок для несільськогосподарських потреб товариству з обмеженою відповідальністю «ШИЛ» передано в оренду на 49 років земельні ділянки загальною площею 5,0175 га в межах Лебедівської та Хотянівської сільських рад Вишгородського району (за межами населених пунктів) товариству з обмеженою відповідальністю фірма «ШИЛ» під розміщення садівницького товариства, а саме земельну ділянку площею 2,7417 га на території Лебедівської сільської ради та земельну ділянку площею 2,2758 га на території Хотянівської сільської ради. На підставі вказаного розпорядження між Вишгородською районною державною адміністрацією та ТОВ фірма «ШИЛ» 27.08.2004 за № 5083 укладено договір оренди вищевказаних земельних ділянок несільськогосподарського призначення. Водночас розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 15.10.2004 № 616 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Дюна» затверджено матеріали технічної документації по складанню державних актів та за рахунок вказаних вище земельних ділянок, що перебували в оренді ТОВ фірма «ШИЛ» передано у власність 48 членам садівницького товариства «Дюна» ділянки для ведення садівництва, у тому числі: ОСОБА_1 площею 0,1005 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0202 серії ЯА № 220897 (ділянка № 1); ОСОБА_15 площею 0,0927 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0203 серії ЯА № 220898 (ділянка № 2); ОСОБА_18 площею 0,0848 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0204 серії ЯА № 220899 (ділянка № 3); ОСОБА_17 площею 0,0770 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0205 серії ЯА № 220900 (ділянка № 4); ОСОБА_16 площею 0,0691 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0206 серії ЯА № 220901 (ділянка № 5); ОСОБА_8 площею 0,0613 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0207 серії ЯА № 220902 (ділянка № 6); ОСОБА_10 площею 0,0552 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0208 серії ЯА № 220903 (ділянка № 7); ОСОБА_19 площею 0,0572 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0209 серії ЯА № 220904 (ділянка № 8); ОСОБА_36 площею 0,1155 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0219 серії ЯА № 220914 (ділянка № 18 ); ОСОБА_37 площею 0,1199 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0220 серії ЯА № 220915 (ділянка № 19 ); ОСОБА_38 площею 0,0617 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0221 серії ЯА № 220916 (ділянка № 20 ); ОСОБА_39 площею 0,1000 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0222 серії ЯА № 220917 (ділянка № 21 ); ОСОБА_40 площею 0,1060 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0223 серії ЯА № 220918 (ділянка № 22 ); ОСОБА_41 площею 0,0999 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0225 серії ЯА № 220919 (ділянка № 24 ); ОСОБА_33 площею 0,0800 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0226 серії ЯА № 220920 (ділянка № 25 ); ОСОБА_9 площею 0,0753 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0202 серії ЯА № 220922 (ділянка № 26 ); ОСОБА_21 площею 0,1140 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0203 серії ЯА № 220923 (ділянка № 27 ); ОСОБА_12 площею 0,1138 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0204 серії ЯА № 220924 (ділянка № 28 ); ОСОБА_13 площею 0,1156 га, якому видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0205 серії ЯА № 220925; ОСОБА_43 площею 0,1174 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0206 серії ЯА № 220926 (ділянка № 30 ); ОСОБА_34 площею 0,1200 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0207 серії ЯА № 220927 (ділянка № 31 ); ОСОБА_35 площею 0,0916 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0208 серії ЯА № 220928 (ділянка № 32 ); ОСОБА_31 площею 0,1034 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0209 серії ЯА № 220929 (ділянка № 33 ); ОСОБА_42 площею 0,1200 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0210 серії ЯА № 220930 (ділянка № 34 ); ОСОБА_32 площею 0,1170 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0211 серії ЯА № 220931 (ділянка № 35 ); ОСОБА_28 площею 0,1170 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0212 серії ЯА № 220932 (ділянка № 36 ); ОСОБА_29 площею 0,1170 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0213 серії ЯА № 220933 (ділянка № 37 ); ОСОБА_30 площею 0,1099 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0214 серії ЯА № 220934 (ділянка № 38 ); ОСОБА_25 площею 0,1198 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0215 серії ЯА № 220935 (ділянка № 39 ); ОСОБА_26 площею 0,1200 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0216 серії ЯА № 220936 (ділянка № 40 ); ОСОБА_27 площею 0,1200 га, якій 02.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0217 серії ЯА № 220937 (ділянка № 41 ); ОСОБА_11 площею 0,1105 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0219 серії ЯА № 220939 (ділянка № 43 ); ОСОБА_20 площею 0,1105 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0220 серії ЯА № 220940 (ділянка № 44 ); ОСОБА_24 площею 0,1138 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0221 серії ЯА № 220941 (ділянка № 45 ); ОСОБА_23 площею 0,1189 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0223 серії ЯА № 220943 (ділянка № 47 ); ОСОБА_22 площею 0,1190 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0224 серії ЯА № 220944 (ділянка № 48).

В подальшому, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 належні їм земельні ділянки з кадастровими номерами :33:047:0203, :33:047:0204, :33:0470205, :33:047:0206, :33:047:0209 на підставі договорів купівлі-продажу від 23.12.2004 відчужено ОСОБА_1 . При цьому установлено, що відомості до Державного земельного кадастру щодо вказаних вище земельних ділянок не вносились.

В подальшому ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , ОСОБА_31 , ОСОБА_42 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 і ОСОБА_35 належні їм земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу від 11.11.2004 відчужили ОСОБА_9 , який на підставі договорів купівлі-продажу від 07.11.2012, 29.03.2013, 30.03.2013, 08.08.2013 і 08.07.2014 за №№ 1355, 1346, 127192, 2865, 2868, 2871, 4908, 4912, 4924, 1307, 1293, 2862, 1303, 1300 і 4920 відчужили їх на користь ОСОБА_3 .

Також, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2004 № 4115 відчужив належну йому земельну ділянку на користь ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 і ОСОБА_33 належні їм земельні ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2005 № 2532, договорів дарування від 22.11.2004 за №№ 7202, 7208, 7196, 7211 і 7199 відчужили ОСОБА_44 , який на підставі договорів купівлі-продажу від 06.09.2013 за №№ 4680, 4681, 4678, 4679, 4677 і 4675 відчужив їх на користь ОСОБА_6 .

Також, ОСОБА_38 на підставі договору дарування від 22.11.2004 № 7193 відчужив належну йому земельну ділянку ОСОБА_36 , яка на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2005 № 2531 відчужила її ОСОБА_44 . Останній в свою чергу на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2013 за № 4674 відчужив вказану ділянку на користь ОСОБА_6 .

ОСОБА_21 , 11.11.2004 на підставі договору купівлі-продажу відчужив на користь ОСОБА_9 належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0203, у зв`язку з чим 10.02.2005 останнім отримано державний акт на право власності на вказану ділянку серії ЯА № 344930. При цьому, 03.07.2013 на підставі вказаного вище державного акту на ім`я ОСОБА_9 в Реєстрі речових прав зареєстровано право власності на цю ж саму земельну ділянку, але вже з кадастровим номером :33:009:0263, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Причиною таких розбіжностей стало несвоєчасне внесення відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :33:009:0203 до Державного земельного кадастру під час формування земельної ділянки.

Так само, на підставі належного ОСОБА_9 державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0202 серії ЯА № 220922 ім`я останнього в Реєстрі речових прав зареєстровано право власності на цю ж земельну ділянку, але вже з кадастровим номером :33:051:0262, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Після цього, 11.07.2014 на підставі договорів купівлі-продажу за №№ 1330 і 1333 ОСОБА_9 відчужив на користь ОСОБА_5 земельні ділянки з кадастровими номерами :33:009:0262 і :33:009:0263, а 01.08.2014 на підставі заяви останнього за № 462 здійснено об`єднання вказаних вище земельних ділянок, у зв`язку з чим утворилась нова ділянка площею 0,1893 га з кадастровим номером :33:009:6001.

За аналогічним принципом, ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2004 відчужила на користь ОСОБА_9 належну їй земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0219, у зв`язку з чим останнім 24.03.2007 отримано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯД № 683808.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2012 за № 4928 ОСОБА_9 відчужив на користь ОСОБА_3 вказану вище земельну ділянку. Разом з тим, у зв`язку з внесенням відомостей 22.08.2017 до Реєстру речових прав про реєстрацію права власності на цю ж земельну ділянку за ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 683808 і договору купівлі-продажу № 4928, кадастровий номер даної земельної ділянки змінено на :33:009:1219, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так само, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 11.11.2004 на підставі договорів купівлі продажу відчужили на користь ОСОБА_9 належні останнім земельні ділянки з кадастровими номерами :33:009:0204, :33:009:0205 і :33:009:0206.

В подальшому, 10.02.2005 на вказані вище земельні ділянки ОСОБА_9 отримав наступні державні акти: серії ЯА № 344935 щодо ділянки з кадастровим номером :33:009:0204; серії ЯА№ 344926 щодо ділянки з кадастровим номером :33:009:0205; серії ЯА № 344938 щодо ділянки з кадастровим номером :33:009:0206.

У зв`язку з внесенням відомостей 03.07.2013 і 29.08.2017 до Реєстру речових прав про реєстрацію права власності на вказані вище земельні ділянки за ОСОБА_9 , на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯА № 344935, серії ЯА № 344926 і серії ЯА № 344938, кадастрові номери даних земельних ділянок змінено, а саме: ділянка з кадастровим номером :33:009:0204 змінилась на номер :33:009:0264; ділянка з кадастровим номером :33:009:0205 змінилась на номер :33:009:1205; ділянка з кадастровим номером :33:009:0206 змінилась на номер :33:009:1206. об`єднання вказаних вище земельних ділянок, у зв`язку з чим утворено нову ділянку площею 0,3468 га з кадастровим номером :33:009:6030.

У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 05.10.2017 № 562 ОСОБА_9 відчужив вказану вище земельну ділянку на користь ОСОБА_4 .

ОСОБА_8 та ОСОБА_10 належні їм земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу від 23.12.2004 відчужено ОСОБА_1 .

В свою чергу, ОСОБА_1 об`єднав вказані вище земельні ділянки, у зв`язку з чим утворено ділянку площею 0,1165 га з кадастровим номером :33:047:0227.

Водночас, 19.11.2015 ОСОБА_1 здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :33:047:0227, у зв`язку з чим утворено наступні ділянки: :33:047:0228 площею 0,0356 га, :33:047:0229 площею 0,0402 га і :33:047:0230 площею 0,0407 га.

Після цього, на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2017 № 1604 ОСОБА_1 відчужив на користь ОСОБА_2 земельні ділянку площею 0,0356 га з кадастровим номером :33:047:0228, а на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2015 № 4513 відчужив земельну ділянку площею 0,0402 га з кадастровим номером :33:047:0229 ОСОБА_45 .

Таким чином, на даний час у власності зазначених вище громадян перебувають наступні земельні ділянки:

- ОСОБА_6 земельна ділянка площею 0,1155 га з кадастровим номером :33:047:0219, площею 0,1199 га з кадастровим номером :33:047:0220, площею 0,0617 га з кадастровим номером :33:047:0221, площею 0,1000 га з кадастровим номером :33:047:0222, площею 0,1060 га кадастровим номером :33:047:0223, площею 0,0999 га з кадастровим номером :33:047:0225, площею 0,0800 га кадастровим номером :33:047:0226, загальною площею 0,6830 га.;

- ОСОБА_7 земельна ділянка площею 0,1005 га з кадастровим номером :33:047:0202.

- ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,1200 га з кадастровим номером :33:009:0207, площею 0,0916 га з кадастровим номером :33:009:0208, площею 0,1034 га з кадастровим номером :33:009:0209, площею 0,1200 га з кадастровим номером :33:009:0210, площею 0,1170 га з кадастровим номером :33:009:0211, площею 0,1170 га з кадастровим номером :33:009:0212, площею 0,1170 га кадастровим номером :33:009:0213, площею; 0,1099 га з кадастровим номером:33:009:0214, площею 0,1198 га з кадастровим номером :33:009:0215, площею 0,1200 га кадастровим номером :33:009:0216, площею 0,1200 га з кадастровим номером :33:009:0217, площею 0,1105га з кадастровим номером :33:009:0220, площею 0,1138 га з кадастровим номером :33:009:0221, площею 0,1189 га з кадастровим номером :33:009:0223, площею 0,1190 га з кадастровим номером :33:009:0224, площею 0,1105 га з кадастровим номером :33:009:1219, загальною площею 1,8284 га;

- ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,1893 га з кадастровим номером :33:009:6001;

- ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,0356 га з кадастровим номером :33:047:0228;

- ОСОБА_45 земельна ділянка площею 0,0402 га з кадастровим номером :33:047:0229;

- ОСОБА_4 земельна ділянка площею 0,3468 га з кадастровим номером :33:009:6030;

- ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,0407 га з кадастровим номером :33:047:0230, площею 0,0927 га з кадастровим номером :33:047:0203, площею 0,0691 га з кадастровим номером :33:047:0206, площею 0,0770 га з кадастровим номером :33:047:0205, площею 0,0848 га з кадастровим номером :33:047:0204, площею 0,0572 га з кадастровим номером :33:047:0209, загальною площею 0,4215 га.

Позивач вважає, що надання в оренду та передача у власність зазначених земельних ділянок проведені з порушенням вимог законодавства.

Зокрема, погодження вилучення спірної земельної ділянки, яка перебувала у постійному користуванні державного підприємства та використовувалась для здійснення статутної діяльності, надано державним підприємством з порушенням вимог Лісового та Земельного Кодексів України. Вище-Дубечанський держлісгосп не мав необхідного обсягу дієздатності для надання такого погодження без попередньої згоди органу управління майном.

Таким чином, розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 12.08.2004 № 497 без затвердження проекту відведення земельної ділянки, без її вилучення у попереднього землекористувача - Вище- Дубечанського держлісгоспу, без зміни цільового призначення земель лісового фонду надано в оренду ТОВ фірма «ШИЛ» земельні ділянки під розміщення садівницького товариства для цілей, не передбачених ст. 9 Лісового кодексу України. Також, як вбачається зі змісту спірного розпорядження районної адміністрації, лісові ділянки надано в оренду суб`єкту господарювання для розміщення садівницького товариства. Отже, Вишгородська районна державна адміністрація не мала права передавати в оренду спірні земельні ділянки несільськогосподарському підприємству (ТОВ «ШИЛ»). Суперечить розпорядження районної державної адміністрації від 12.08.2004 № 497 і вимогам ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України, якою передбачено, що для ведення садівництва у власність та користування надаються лише землі сільськогосподарського призначення, а не лісогосподарського призначення. Крім того, не відповідає вимогам земельного законодавства і розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 15.10.2004 № 616 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Дюна», прийняті всупереч вимог ст.ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст.ст. 20, 56, 84, 116, 118, 149 Земельного кодексу України і ст. 42 Лісового кодексу України, ст.ст. 20, 50 Закону України «Про землеустрій».

Позивач зазначає, що спірні земельні ділянки, відведені третім особам без прийняття розпорядження місцевої адміністрації про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення спірних земель та відведення їх у власність, без його розробки та погодження з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно- епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини, без проведення державної експертизи та його подальшим затвердженням розпорядженням адміністрації.

Вважає, що здійснення Вишгородською районною державною адміністрацією права власності, зокрема розпорядження землею не у спосіб та поза межами повноважень, передбачених законом, не може оцінюватися як вираження волі держави, що відповідно до ст. 388 ЦК України дає підстави для витребування державою від добросовісного набувача - ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_9 і ОСОБА_1 земельних ділянок загальною площею 3,6453 га.

Докази про належність набутої ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_45 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 і ОСОБА_1 землі саме до земель лісогосподарського призначення прокуратурі Київської області стало відомо лише у 2017 році під час системного аналізу інформацій, у тому числі що надійшла від Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства. Саме з того часу стало відомо про наявність порушення інтересів держави,а тому просить визнати поважними причини пропуску прокурором строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом та поновити його, захистивши право. На підставі викладеного позивач просить суд визнати недійсним розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 12.08.2004 № 497 «Про передачу в оренду земельних ділянок для несільськогосподарських потреб ТОВ «ШИЛ»; визнати недійсним розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 15.10.2004 № 616 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Дюна» в частині передачі земельних ділянок у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 ., ОСОБА_63., ОСОБА_64 , ОСОБА_19 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 ., ОСОБА_65., ОСОБА_39 ., ОСОБА_40 , ОСОБА_52., ОСОБА_66., ОСОБА_67., ОСОБА_68, ОСОБА_69., ОСОБА_70., ОСОБА_71., ОСОБА_72., ОСОБА_73., ОСОБА_74., ОСОБА_42, ОСОБА_75., ОСОБА_76., ОСОБА_77., ОСОБА_30 , ОСОБА_27 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_24 , ОСОБА_23 , ОСОБА_22 та витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельні ділянки з незаконного володіння: ОСОБА_6 площею 0,1155 га з кадастровим номером :33:047:0219, площею 0,1199 га з кадастровим номером :33:047:0220, площею 0,0617 га з кадастровим номером :33:047:0221, площею 0,1000 га з кадастровим номером :33:047:0222, площею 0,1060 га з кадастровим номером :33:047:0223, площею 0,0999 га з кадастровим номером :33:047:0225, площею 0,0800 га з кадастровим номером :33:047:0226; ОСОБА_7 площею 0,1005 га з кадастровим номером :33:047:0202; ОСОБА_3 площею 0,1200 га з кадастровим номером :33:009:0207, площею 0,0916 га кадастровим номером :33:009:0208, площею 0,1034 га з кадастровим номером :33:009:0209, площею 0,1200 га з кадастровим номером :33:009:0210, площею 0,1170 га з кадастровим номером :33:009:0211, площею 0,117 га кадастровим номером :33:009:0212, площею 0,1170 га з кадастровим номером :33:009:0213, площею 0,1099 га з кадастровим номером :33:009:0214, площею 0,1198 га з кадастровим номером :33:009:0215, площею 0,1200 га з кадастровим номером :33:009:0216, площею 0,1200 га з кадастровим номером :33:009:0217, площею 0,1105 га з кадастровим номером :33:009:0220, площею 0,1138 га з кадастровим номером :33:009:0221, площею 0,1189 га з кадастровим номером :33:009:0223, площею 0,1190 га з кадастровим номером :33:009:0224, площею 0,1105 га з кадастровим номером :33:009:1219; ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,1893 га з кадастровим номером :33:009:6001; ОСОБА_2 площею 0,0356 га з кадастровим номером :33:047:0228; ОСОБА_45 площею 0,0402 га з кадастровим номером :33:047:0229; ОСОБА_4 площею 0,3468 га з кадастровим номером :33:009:6030; ОСОБА_1 площею 0,0407 га з кадастровим номером :33:047:0230, площею 0,0927 га з кадастровим номером :33:047:0203, площею 0,0691 га з кадастровим номером :33:047:0206, площею 0,0770 га з кадастровим номером :33:047:0205, площею 0,0848 газ кадастровим номером :33:047:0204, площею 0,0572 га з кадастровим номером :33:047:0209, загальною вартістю 349811,85 грн., які розташовані на території Лебедівської та Хотянівської сільських ради Вишгородського району. Крім того, просив стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області, сплачений судовий збір.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 20.06.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання.

04.09.2018 року від представника Вишгородської районної державної адміністрації Київської області Бондаренка Р.Г. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким, Вишгородська районна державна адміністрація Київської області проти позову заперечує, вважає його надуманим, безпідставним, таким, що не ґрунтується на нормах законодавства та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Повноваження районних державних адміністрацій з питань земельних відносин визначаються законами України «Про місцеві державні адміністрації», «;Про землеустрій». Земельним кодексом України, відповідно до яких, зокрема розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом. Вказує, що Вишгородська РДА була наділена повноваженнями щодо вилучення земельних ділянок із державної власності, які перебувають у постійному користуванні. Зазначив, що позивачем не підтверджується належними та допустимими доказами твердження про те, що ТОВ «ШИЛ» не мало законних підстав отримати в оренду земельну ділянку. Твердження позивача, що ДП «Вищедубачанське лісове господарство» надаючи дозвіл на вилучення земельної ділянки, мало погодити це з органом управління майном є хибним, оскільки на момент прийняття оспорюваних розпоряджень у 2004 році Київського обласного управління лісового та мисливського господарства не існувало, відповідний орган було створено першочергово лише 01.01.2005 року. Таким чином вважає, що розпорядження від 12.08.2004 року № 497 ґрунтується виключно на законі, прийняте з дотриманням компетенції та повноважень, що і окремо підтверджено позитивним висновком державної землевпорядної експертизи. Щодо строку позовної даності, вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, оскільки протягом 2006-2016 років органами прокуратури постійно проводилися перевірки дотримання норм земельного законодавства, зокрема у 2008 році до РДА зверталася міжрайонна природоохоронна прокуратура з вимогою про надання документів проведення перевірки щодо законності надання земельних ділянок ТОВ «ШИЛ».

20.09.2018 року від представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_46 , адвоката Лайтаренка О.В. надійшли відзиви від кожного відповідача на позовну заяву, в якому представник відповідачів проти позову заперечує, вважає що він не підлягає задоволенню, оскільки Вишгородська РДА станом на 2004 рік була повноважним органом державної влади щодо вилучення із землекористування спірних земельних ділянок площею 5,0175 га. ДП «Вищедубечанське лісове господарство», надаючи дозвіл на вилучення земельної ділянки для подальшої передачі ТОВ «ШИЛ», діяло в межах своїх повноважень, отримувати згоду від органу управління для вилучення спірних земельних ділянок на той момент не потрібно було, оскільки такого органу фактично не існувало. Вказує, що доводи прокурора, що станом на момент винесення розпорядження від 12.08.2004 року № 497 ТОВ фірма «ШИЛ» не мало в своїй структурі спеціалізованого лісогосподарського підрозділу не підтверджені належними доказами. Доводи прокурора, що зміна цільового призначення лісових земель відбувалася без погодження відповідного органу лісового господарства не заслуговують на увагу. Зазначає, що згідно технічної документації із землеустрою, членам садівницького товариства оскаржуваним розпорядженням від 15.10.2004 року № 616 передано у власність землі сільськогосподарського призначення - для ведення садівництва, а не землі лісогосподарського призначення, як вказує в позові прокурор. Крім того, вказав, що відсутні правові підстави для вилучення земельних ділянок у відповідачів, які на законних підставах ними володіють з посиланнями на практику Європейського суду з прав людини. (а.с. 74-88 т. 2, а.с. 7-15 т. 3). Крім того, до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності , в якій просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в позові в повному обсязі (а.с. 77-106 т. 3).

20.09.2018 року від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, вважає що він не підлягає задоволенню, оскільки оспорюванні розпорядження Вишгородської РДА були видані в межах повноважень, з дотриманням норм законодавства з тих підстав, що були описані у відзивах, які надійшли від представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_46 - адвоката Лайтаренка О.В. Наголосив, що набув право власності на спірні земельні ділянки у законний спосіб на підставі договорів купівлі-продажу у осіб, яким було передані земельні ділянки у власність. Вважає,що строк позовної давності на час звернення прокурора із вказаним позовом сплив.( а.с. 120-129 т. 3).

04.10.2018 року від представника відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 - адвоката Корнєєва Є.Л. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідачів проти позову заперечує, вважає що він не підлягає задоволенню, з підстав, що були вказані у відзивах представника ОСОБА_55 та описані вище за текстом (а.с. 193-211 т. 3).

04.10.2018 року від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Гамор Н.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечує, вважає що він не підлягає задоволенню, оскільки відповідачу ОСОБА_3 не відомі обставини набуття первісними власниками права власності на відповідні земельні ділянки, оскільки вона набула право власності на спірні земельні ділянки за відплатними договорами купівлі-продажу протягом 2012-2014 років. Вказує, що спірні земельні ділянки вона набула правомірно, є добросовісним набувачем, що унеможливлює їх витребування на користь держави, в особі Кабінету Міністрів України. Вказані договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок є чинними і ніким не оспорюються. Вважає, що позбавлення права власності на земельні ділянки з будь-яких підстав буде мати ознаки непропорційного втручання держави у її право власності. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися на рахунок осіб, яких вони стосуються. Крім того, просить суд застосувати строки позовної давності до вимог позивача. (а.с. 1-16 т. 4).

03.12.2018 року до суду надішли доповнення до відзиву від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Гамор Н.В., в яких вказує, що оспорювані розпорядження Вишгородської РДА прийняті в межах повноважень з дотриманням норм законодавства, яке діяло на час виникнення спірних повноважень. (а.с. 42-48 т. 7).

14.12.2018 року до суду надійшла відповідь на відзиви відповідачів від позивача, в якій прокурор зазначив, що розпорядженням Вишгородської РДА від 12.08.2004 № 497 без затвердження проекту відведення земельної ділянки, без її вилучення у попереднього землекористувача - Вищедубечанського держлісгоспу, без зміни цільового призначення земель лісового фонду надано в оренду ТОВ фірма «ШИЛ» земельні ділянки під розміщення садівницького товариства для цілей, не передбачених ст. 9 Лісового кодексу України. Лісові ділянки надано в оренду суб`єкту господарювання для розміщення садівницького товариства. Крім того, не відповідає вимогам земельного законодавства і розпорядження Вишгородської РДА від 15.10.2004 № 616. В затвердженій розпорядженням технічній документації відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що спірні земельні ділянки перебували у користуванні перших власників, на момент затвердження технічної документації на них відсутні будь-які об`єкти нерухомого майна, а їх межі встановлено лише при виготовленні даної технічної документації. Більше того, перші співвласники були нібито членами громадської організації «Садівницьке товариство «Дюна», а спірна земельна ділянка перебувала у користуванні іншої юридичної особи - ТОВ фірма «ШИЛ». Оскільки передача у власність спірних лісових ділянок була б неможлива без передачі в оренду земельної ділянки фактично відбулась незаконна приватизація (передача у власність членам садового товариства) лісових земель. Вказав, що єдиним органом виконавчої влади, який забезпечує проведення в життя державної політики в галузі лісового господарства на момент спірних правовідносин діяв Державний комітет лісового господарства України, правонаступником якого є Державне агентство лісових ресурсів України, і вказаний орган мав погодити відведення спірних земельних ділянок. Зазначив, що законно набути права приватної власності на спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення із земель державної чи комунальної власності не могла жодна юридична чи фізична особа в тому числі і відповідачі. Натомість відповідачі набули такого права власності у спосіб, який за формальними ознаками має вигляд законного. (а.с. 124-141 т. 7).

03.12.2018 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України - залишити без руху, надано строк для усунення недоліків. Визначено ціну позову у цивільній справі № 363/1409/18 - 6 782 573,00грн. Роз`яснено, що для усунення цих недоліків необхідно доплатити судовий збір в розмірі 99 976,60 грн. та подати до суду оригінал квитанції, що підтверджує цю сплату.

28.12.2018 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області позовну заяву Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України - повернути позивачу у зв`язку з не усунення недоліків викладених в ухвалі суду від 03.12.2018 року про залишення позовної заяви без руху.

Постановою Київський апеляційний суд від 06.06.2019 року апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задоволено. Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28.12.2018 року скасувати, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

12.08.2019 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області заяву першого заступника прокурора Київської області про забезпечення позову у дані цивільній справі задоволено. Накладено арешт та заборонено відповідачам та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити будівельні роботи на спірних земельних ділянках.

Ухвалою суду від 24.10.2019 року у клопотанні першого заступника прокурора Київської області про заміну первісного відповідача у справі належним відповідачем відмовлено. Закрито провадження у справі в частині позовних вимог Першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України до ОСОБА_45 про визнання недійсними розпоряджень та витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння.

24.10.2019 року у судовому засіданні ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Прокурор ОСОБА_56 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив про їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові та наданих письмових пояснень.

Представник Кабінету Міністрів України у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надіславши заяву про слухання справи за його відсутності.

Представник Вишгородської РДА у судове засідання не з`явився, раніше проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав необґрунтованості та застосувати строк позовної давності.

Представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_46 - адвокат Скок В.В. у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, просив суд застосувати до позовних вимог прокурора строк позовної давності, з підстав викладених у відзивах на позовну заяву.

Представник відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 - адвокат Корнєєв Є.Л. у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, просив суд застосувати до позовних вимог прокурора строк позовної давності, з підстав викладених у відзивах на позовну заяву.

Представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Забродський В.В. у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, просив суд застосувати до позовних вимог прокурора строк позовної давності, з підстав викладених у відзивах на позовну заяву.

Представник третьої особи ДП «Вищедубечанського лісового господарства» Кілічава Т.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, просить суд розглядати справу у її відсутність.

Представник третьої особи - адвокат Корнєєв Є.Л. в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, надавши суду письмові пояснення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 30.03.2004 року № 176 «Про попереднє погодження місця розташування земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю «ШИЛ» під розміщення садівницького товариства» погоджено місце розташування земельних ділянок ТОВ «ШИЛ» площею 5,0 га під розміщення садівницького товариства за рахунок земель Вищедубечанського держлісгоспу на території Хотянівської і Лебедівської сільських рад.

Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 12.08.2004 року № 497 «Про передачу в оренду земельних ділянок для несільськогосподарських потреб товариству з обмеженою відповідальністю «ШИЛ» під розміщення садівницького товариства» надано в оренду терміном на 49 років ТОВ «ШИЛ» земельні ділянки загальною площею 5,0175 га, під розміщення садівницького товариства в межах Лебедівської та Хотянівської сільських рад Вишгородського району Київської області (за межами населеного пункту).

На підставі вказаного розпорядження 27.08.2004 року між Вишгородською державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю «ШИЛ» укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,0175 га під розміщення садівницького товариства в межах Лебедівської та Хотянівської сільських рад Вишгородського району Київської області (за межами населеного пункту), який посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. та зареєстровано в реєстрі за № 5083.

Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 26.10.2004 року № 631 «Про внесення змін до розпорядження від 12.08.2004 № 497» замінено назву розпорядження на «Про передачу в оренду земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю «ШИЛ» під розміщення садівницького товариства»; доповнено наступним пунктом: Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ТОВ «ШИЛ» в оренду під розміщення садівницького товариства на території Лебедівської та Хотянівської сільських рад, розроблений ТОВ «Земельний кадастр».

23.09.2010 року між Вишгородською районною державною адміністрацією та ТОВ «ШИЛ», у зв`язку з досягненням мети надання земельних ділянок та отримання правовстановлюючих документів на право приватної власності на земельні ділянки, укладено Договір про розірвання Договору оренди, який посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. та зареєстровано в реєстрі за № 2280

Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 15.10.2004 року № 616 «Про передачу в приватну власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Дюна» затверджено матеріали технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю членам садівницького товариства «Дюна» та передано їм у приватну власність земельні ділянки для ведення садівництва , що знаходяться на території Лебедівської та Хотянівської сільських рад, згідно з додатком. На підставі вказаного розпорядження 48 громадян отримали державні акти на право власності на земельні ділянки.

Зокрема, ОСОБА_1 площею 0,1005 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0202 серії ЯА № 220897 (ділянка № 1); ОСОБА_15 площею 0,0927 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0203 серії ЯА № 220898 (ділянка № 2); ОСОБА_18 площею 0,0848 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0204 серії ЯА № 220899 (ділянка № 3); ОСОБА_17 площею 0,0770 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0205 серії ЯА № 220900 (ділянка № 4); ОСОБА_16 площею 0,0691 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0206 серії ЯА № 220901 (ділянка № 5); ОСОБА_8 площею 0,0613 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0207 серії ЯА № 220902 (ділянка № 6); ОСОБА_10 площею 0,0552 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0208 серії ЯА № 220903 (ділянка № 7); ОСОБА_19 площею 0,0572 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0209 серії ЯА № 220904 (ділянка № 8); ОСОБА_36 площею 0,1155 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0219 серії ЯА № 220914 (ділянка № 18 ); ОСОБА_37 площею 0,1199 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0220 серії ЯА № 220915 (ділянка № 19 ); ОСОБА_38 площею 0,0617 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0221 серії ЯА № 220916 (ділянка № 20 ); ОСОБА_39 площею 0,1000 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0222 серії ЯА № 220917 (ділянка № 21 ); ОСОБА_40 площею 0,1060 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0223 серії ЯА № 220918 (ділянка № 22 ); ОСОБА_41 площею 0,0999 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0225 серії ЯА № 220919 (ділянка № 24 ); ОСОБА_33 площею 0,0800 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:047:0226 серії ЯА № 220920 (ділянка № 25 ); ОСОБА_9 площею 0,0753 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0202 серії ЯА № 220922 (ділянка № 26 ); ОСОБА_21 площею 0,1140 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0203 серії ЯА № 220923 (ділянка № 27 ); ОСОБА_12 площею 0,1138 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0204 серії ЯА № 220924 (ділянка № 28 ); ОСОБА_13 площею 0,1156 га, якому видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0205 серії ЯА № 220925; ОСОБА_43 площею 0,1174 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0206 серії ЯА № 220926 (ділянка № 30 ); ОСОБА_34 площею 0,1200 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0207 серії ЯА № 220927 (ділянка № 31 ); ОСОБА_35 площею 0,0916 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0208 серії ЯА № 220928 (ділянка № 32 ); ОСОБА_31 площею 0,1034 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0209 серії ЯА № 220929 (ділянка № 33 ); ОСОБА_42 площею 0,1200 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0210 серії ЯА № 220930 (ділянка № 34 ); ОСОБА_32 площею 0,1170 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0211 серії ЯА № 220931 (ділянка № 35 ); ОСОБА_28 площею 0,1170 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0212 серії ЯА № 220932 (ділянка № 36 ); ОСОБА_29 площею 0,1170 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0213 серії ЯА № 220933 (ділянка № 37 ); ОСОБА_30 площею 0,1099 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0214 серії ЯА № 220934 (ділянка № 38 ); ОСОБА_25 площею 0,1198 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0215 серії ЯА № 220935 (ділянка № 39 ); ОСОБА_26 площею 0,1200 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0216 серії ЯА № 220936 (ділянка № 40 ); ОСОБА_27 площею 0,1200 га, якій 02.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0217 серії ЯА № 220937 (ділянка № 41 ); ОСОБА_11 площею 0,1105 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0219 серії ЯА № 220939 (ділянка № 43 ); ОСОБА_20 площею 0,1105 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0220 серії ЯА № 220940 (ділянка № 44 ); ОСОБА_24 площею 0,1138 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0221 серії ЯА № 220941 (ділянка № 45 ); ОСОБА_23 площею 0,1189 га, якій 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0223 серії ЯА № 220943 (ділянка № 47 ); ОСОБА_22 площею 0,1190 га, якому 01.11.2004 видано державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0224 серії ЯА № 220944 (ділянка № 48).

В подальшому, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 належні їм земельні ділянки з кадастровими номерами :33:047:0203, :33:047:0204, :33:0470205, :33:047:0206, :33:047:0209 на підставі договорів купівлі-продажу від 23.12.2004 відчужено ОСОБА_1 . При цьому установлено, що відомості до Державного земельного кадастру щодо вказаних вище земельних ділянок не вносились.

В подальшому ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , ОСОБА_31 , ОСОБА_42 , ОСОБА_32 , ОСОБА_34 і ОСОБА_35 належні їм земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу від 11.11.2004 відчужили ОСОБА_9 , який на підставі договорів купівлі-продажу від 07.11.2012, 29.03.2013, 30.03.2013, 08.08.2013 і 08.07.2014 за №№ 1355, 1346, 127192, 2865, 2868, 2871, 4908, 4912, 4924, 1307, 1293, 2862, 1303, 1300 і 4920 відчужили їх на користь ОСОБА_3 .

Також, ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2004 № 4115 відчужив належну йому земельну ділянку на користь ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 і ОСОБА_33 належні їм земельні ділянки на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2005 № 2532, договорів дарування від 22.11.2004 за №№ 7202, 7208, 7196,7211 і 7199 відчужили ОСОБА_44 , який на підставі договорів купівлі-продажу від 06.09.2013 за №№ 4680, 4681, 4678, 4679, 4677 і 4675 відчужив їх на користь ОСОБА_6 .

Також, ОСОБА_38 на підставі договору дарування від 22.11.2004 № 7193 відчужив належну йому земельну ділянку ОСОБА_36 , яка на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.2005 № 2531 відчужила її ОСОБА_44 . Останній в свою чергу на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2013 за № 4674 відчужив вказану ділянку на користь ОСОБА_6 .

ОСОБА_21 11.11.2004 на підставі договору купівлі-продажу відчужив на користь ОСОБА_9 належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0203, у зв`язку з чим 10.02.2005 останнім отримано державний акт на право власності на вказану ділянку серії ЯА № 344930. При цьому, 03.07.2013 на підставі вказаного вище державного акту на ім`я ОСОБА_9 в Реєстрі речових прав зареєстровано право власності на цю ж саму земельну ділянку, але вже з кадастровим номером :33:009:0263, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Причиною таких розбіжностей стало несвоєчасне внесення відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :33:009:0203 до Державного земельного кадастру під час формування земельної ділянки.

Так само, на підставі належного ОСОБА_9 державного акту на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0202 серії ЯА № 220922 ім`я останнього в Реєстрі речових прав зареєстровано право власності на цю ж земельну ділянку, але вже з кадастровим номером :33:051:0262, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Після цього, 11.07.2014 на підставі договорів купівлі-продажу за №№ 1330 і 1333 ОСОБА_9 відчужив на користь ОСОБА_5 земельні ділянки з кадастровими номерами :33:009:0262 і :33:009:0263, а 01.08.2014 на підставі заяви останнього за № 462 здійснено об`єднання вказаних вище земельних ділянок, у зв`язку з чим утворилась нова ділянка площею 0,1893 га з кадастровим номером :33:009:6001.

За аналогічним принципом, ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2004 відчужила на користь ОСОБА_9 належну їй земельну ділянку з кадастровим номером :33:009:0219, у зв`язку з чим останнім 24.03.2007 отримано державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯД № 683808.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 07.11.2012 за № 4928 ОСОБА_9 відчужив на користь ОСОБА_3 вказану вище земельну ділянку. Разом з тим, у зв`язку з внесенням відомостей 22.08.2017 до Реєстру речових прав про реєстрацію права власності на цю ж земельну ділянку за ОСОБА_3 , на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 683808 і договору купівлі-продажу № 4928, кадастровий номер даної земельної ділянки змінено на :33:009:1219, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так само, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 11.11.2004 на підставі договорів купівлі продажу відчужили на користь ОСОБА_9 належні останнім земельні ділянки з кадастровими номерами :33:009:0204, :33:009:0205 і :33:009:0206.

В подальшому, 10.02.2005 на вказані вище земельні ділянки ОСОБА_9 отримав наступні державні акти: серії ЯА № 344935 щодо ділянки з кадастровим номером :33:009:0204; серії ЯА № 344926 щодо ділянки з кадастровим номером :33:009:0205; серії ЯА № 344938 щодо ділянки з кадастровим номером :33:009:0206.

У зв`язку з внесенням відомостей 03.07.2013 і 29.08.2017 до Реєстру речових прав про реєстрацію права власності на вказані вище земельні ділянки за ОСОБА_9 , на підставі державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯА № 344935, серії ЯА № 344926 і серії ЯА № 344938, кадастрові номери даних земельних ділянок змінено, а саме: ділянка з кадастровим номером :33:009:0204 змінилась на номер :33:009:0264; ділянка з кадастровим номером :33:009:0205 змінилась на номер :33:009:1205; ділянка з кадастровим номером :33:009:0206 змінилась на номер :33:009:1206. Об`єднання вказаних вище земельних ділянок, у зв`язку з чим утворено нову ділянку площею 0,3468 га з кадастровим номером :33:009:6030.

У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 05.10.2017 № 562 ОСОБА_9 відчужив вказану вище земельну ділянку на користь ОСОБА_4

ОСОБА_8 та ОСОБА_10 належні їм земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу від 23.12.2004 відчужено ОСОБА_1 .

В свою чергу, ОСОБА_1 об`єднав вказані вище земельні ділянки, у зв`язку з чим утворено ділянку площею 0,1165 га з кадастровим номером :33:047:0227.

Водночас, 19.11.2015 ОСОБА_1 здійснено поділ земельної ділянки з кадастровим номером :33:047:0227, у зв`язку з чим утворено наступні ділянки: :33:047:0228 площею 0,0356 га, :33:047:0229 площею 0,0402 га і :33:047:0230 площею 0,0407 га.

Після цього, на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2017 № 1604 ОСОБА_1 відчужив на користь ОСОБА_2 земельні ділянку площею 0,0356 га з кадастровим номером :33:047:0228, а на підставі договору купівлі-продажу від 25.11.2015 № 4513 відчужив земельну ділянку площею 0,0402 га з кадастровим номером :33:047:0229 ОСОБА_45 .

Таким чином, на даний час у власності зазначених вище громадян перебувають наступні земельні ділянки:

- ОСОБА_6 земельна ділянка площею 0,1155 га з кадастровим номером :33:047:0219, площею 0,1199 га з кадастровим номером :33:047:0220, площею 0,0617 га з кадастровим номером :33:047:0221, площею 0,1000 га з кадастровим номером :33:047:0222, площею 0,1060 га кадастровим номером :33:047:0223, площею 0,0999 га з кадастровим номером :33:047:0225, площею 0,0800 га кадастровим номером :33:047:0226, загальною площею 0,6830 га;

- ОСОБА_7 земельна ділянка площею 0,1005 га з кадастровим номером :33:047:0202;

- ОСОБА_3 земельна ділянка площею 0,1200 га з кадастровим номером :33:009:0207, площею 0,0916 га з кадастровим номером :33:009:0208, площею 0,1034 га з кадастровим номером :33:009:0209, площею 0,1200 га з кадастровим номером :33:009:0210, площею 0,1170 га з кадастровим номером :33:009:0211, площею 0,1170 га з кадастровим номером :33:009:0212, площею 0,1170 га кадастровим номером :33:009:0213, площею; 0,1099 га з кадастровим номером :33:009:0214, площею 0,1198 га з кадастровим номером :33:009:0215, площею 0,1200 га кадастровим номером :33:009:0216, площею 0,1200 га з кадастровим номером :33:009:0217, площею 0,1105га з кадастровим номером :33:009:0220, площею 0,1138 га з кадастровим номером :33:009:0221, площею 0,1189 га з кадастровим номером :33:009:0223, площею 0,1190 га з кадастровим номером :33:009:0224, площею 0,1105 га з кадастровим номером :33:009:1219, загальною площею 1,8284 га;

- ОСОБА_5 земельна ділянка площею 0,1893 га з кадастровим номером :33:009:6001;

- ОСОБА_2 земельна ділянка площею 0,0356 га з кадастровим номером :33:047:0228;

- ОСОБА_45 земельна ділянка площею 0,0402 га з кадастровим номером :33:047:0229;

- ОСОБА_4 земельна ділянка площею 0,3468 га з кадастровим номером :33:009:6030;

- ОСОБА_1 земельна ділянка площею 0,0407 га з кадастровим номером :33:047:0230, площею 0,0927 га з кадастровим номером :33:047:0203, площею 0,0691 га з кадастровим номером :33:047:0206, площею 0,0770 га з кадастровим номером :33:047:0205, площею 0,0848 га з кадастровим номером :33:047:0204, площею 0,0572 га з кадастровим номером :33:047:0209, загальною площею 0,4215 га.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 1 статті 144 Конституції України встановлено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За змістом пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 року № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Так, у зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, у сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

Отже, враховуючи висновок Конституційного Суду України розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 12.08.2004 №497 та від 15.10.2004 року № 616, є ненормативним актом органу місцевого самоврядування, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання.

Враховуючи викладене, позовні вимоги, предметом якого є визнання недійсним розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації, яким вирішено питання про передачу в оренду земельної ділянки, тобто є ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволено, оскільки таке розпорядження органу місцевого самоврядування вичерпало свою дію внаслідок виконання.

Викладене узгоджується з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі № 3-514гс16.

Згідно ст. 149 ЗК України, (у редакції, що діяла на час виникнення правовідносин) Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси першої групи площею понад 10 гектарів.

Таким чином вказаною нормою ЗК України було передбачено право Кабінету Міністрів України вилучати земельні ділянки площею понад 10 га, а розпорядження Вишгородської райдержадміністрації № 497 від 12.08.2004 року виділялась ТОВ «ШИЛ» земельні ділянки площею меншою 10 га, а саме 5,0175 га .

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), місцева державна адміністрація, зокрема розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Згідно ч. 5 ст. 149 ЗК України(яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення лісового і водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті; в) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговування жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо). Земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності , можуть вилучатись для суспільних потреб та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

З урахуванням вищевказаних норм законодавства, Вишгородська районна державна адміністрація Київської області була повноважним органом державної влади щодо вилучення спірних земельних ділянок.

Також, твердження позивача про те, що розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 12.08.2004 року № 497 та від 15.10.2004 року № 616 не відповідають вимогам земельного законодавства спростовується наступним.

11.01.2004 року ТОВ «ШИЛ» звернулось до Вишгородської РДА з проханням виділити відповідну земельну ділянку під створення садового товариства.

Листом Вишгородської РДА № 7-25/124 від 01.02.2004 надала ТОВ «ШИЛ» дозвіл на підготовку матеріалів попереднього погодження місця розташування земельних ділянок під розміщення садового товариства на рахунок земель Вищедубечанського держлісгоспу на території Хотянівської та Лебедівської сільських рад.

24.02.2004 року складено Акт вибору та обстеження земельних ділянок ТОВ «ШИЛ», передбачених під розміщення садового товариства на рахунок земель Вищедубечанського держлісгоспу на території Хотянівської та Лебедівської сільських рад, з якого вбачається, що обстежена земельна ділянка придатна для розміщення садівницького товариства.

Протягом березня 2004 року отримано висновки про погодження найбільш доцільного місця розташування об`єкта, розміру намічуваної для вилучення земельної ділянки та умови її вилучення, а саме: Вищедубечанського держлісгоспу (лист від 17.03.2004 № 144); Вишгородського районного відділу земельних ресурсів (лист від 24.02.2004 № 51А); Вишгородської районної екологічної регіональної інспекції Державного управління екології та природних ресурсів в Київській області (лист від 23.03.2004 № 43); відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Вишгородської РДА (лист від 23.03.2004 № 160); Вишгородської районної санітарно-епідеміологічної станції Київської області (лист від 29.03.2004 № 406); Хотянівської сільської ради Вишгородського району (лист від 29.03.2004 № 196); Лебедівської сільської ради Вишгородського району (лист від 29.03.2004 № 56).

В подальшому розпорядженням Вишгородської РДА від 30.03.2004 № 176 доручено виготовити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок. На виконання якого влітку 2004 року ТОВ «Земельний кадастр» виготовило проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ТОВ «ШИЛ» під розміщення садівницького товариства на рахунок земель Вищедубечанського держлісгоспу на території Хотянівської та Лебедівської сільських рад.

Даний проект землеустрою погоджений, зокрема: Вищедубечанським держлісгоспом від 23.06.2004 № 339; Вишгородським районним відділом земельних ресурсів від 29.06.2004 №771; Державним управлінням екології та природних ресурсів в Київській області від 15.07.2004 № 06-13/5416; Київською обласною санітарно-епідеміологічною станцією від 09.07.2004 № 1525; відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Вишгородської РДА від 22.06.2004 № 575; обласним центром з охорони пам`яток історії, археології та мистецтва Управління культури, актом науково-археологічного обстеження земельних ділянок, виконавчими комітетами Хотянівської та Лебедівської сільських рад.

Відповідно до висновку щодо вибору (відведення) земельної ділянки під забудову № 02/04-33 від 07.07.2004 року та № 42 від 04.06.2004 року виданими Київською обласною санітарно-епідеміологічною станцією, земельні ділянки придатні для будівництва садівницького товариства на території Лебедівської та Хотянівської сільських рад.

Листом Вищедубечанського держлісгоспу від 07.04.2004 № 194, останній вважає за можливе попередньо погодити місце розташування згаданого об`єкта при умові відшкодування збитків та втрат, нанесених вилученням цієї земельної ділянки з лісогосподарського виробництва, згідно наданого розрахунку. Даний розрахунок наданий у відповідності ст.ст. 207, 208 ЗК України, постанови Кабінету Міністрів України «Про розміри та Порядок визначення втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню» від 17.11.1997 № 1279, що здійснюється саме при зміні цільового призначення відповідних земельних ділянок та вилучення їх із лісогосподарського виробництва.

ТОВ «ШИЛ» у зв`язку з передачею земельних ділянок в оренду в повному обсязі були відшкодовані збитки (втрати лісогосподарського виробництва) в сумі 176 430 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера серії 02 БР № 778022.

Висновком державної землевпорядної експертизи від 20.07.2004 року № 8-1283, встановлено що проект землеустрою відповідає вимогам земельного законодавства та діючим нормативно-технічним документам і оцінюється позитивно. Даний висновок погоджено начальником Київського обласного головного управління земельних ресурсів від 22.07.2004 року.

У зв`язку з цим, Вишгородською РДА розпорядженням від 26.10.2004 № 631 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ТОВ «ШИЛ» в оренду під розміщення садівницького товариства на території Лебедівської та Хотянівської сільських рад, загальною площею 5,0175 га., яке позивач в судовому порядку не оспорює.

При розгляді даної справи суд, у відповідності до ст. 58 Конституції України, застосовує законодавство, яке існувало на момент виникнення спірних правовідносин.

Станом на дату виникнення спірних правовідносин земельні ділянки перебували у державній власності.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України, (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки .

Згідно з ч. 3 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на вимоги ч. 3 ст. 124 ЗК України, а також зважаючи, що земельні ділянки надавалися у користування (оренду) ТОВ «ШИЛ» як юридичній особі, підлягає застосуванню порядок, встановлений статтею 123 ЗК України.

Згідно ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Порядок розроблення проектів відведення, а також документи, необхідні для подання із вказаною метою, регламентовані частинами 2-6 статті 124 ЗК України.

Зокрема, згідно із відповідними положеннями ст. 124 ЗК України, юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається з відповідним клопотанням до районної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, або сільської, селищної, міської ради.

Відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на дроблення проекту відведення земельної ділянки (ч. 5 ст. 124 ЗК України).

Окремо, слід відмітити, що проектом відведення земельної ділянки, згідно ст. 50 Закону України «Про землеустрій» є проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок для надання їх в оренду.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землепорядної документації» проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок підлягав обов`язковій державній експертизі.

Відповідно абз. 4 ст. 35 Закону України «Про державну експертизу землепорядної документації» (в редакції на момент прийняття оскаржуваних рішень) позитивні висновки державної експертизи щодо об`єктів обов`язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією.

Відповідно до ст. 57 ЗК України (на час ухвалення оспорюваного розпорядження) земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади можуть бути передані в оренду підприємствам, установам, організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи і для ведення лісового господарства або інших, визначених законом потреб.

Твердження прокурора, що ТОВ фірма «ШИЛ» не мала законних підстав отримати в оренду земельну ділянку, оскільки не є спеціалізованим сільськогосподарським підприємством та немає в своїй структурі спеціалізованого сільськогосподарського підрозділу є безпідставними та недоведеними, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами. Дані Реєстру не можуть свідчити про те, що станом на момент винесення оскарженого розпорядження № 497 від 12.08.2004 ТОВ «ШИЛ» не мало в своїй структурі спеціалізованого лісогосподарського підрозділу. Не додані до матеріалів справи статутні документи ТОВ «ШИЛ».

Посилання позивача на те, що вилучення спірної земельної ділянки відбулось без згоди Київського обласного та по м. Києву управління лісового та мисливського господарства спростовується наступним.

На виконання Указу Президента України № 171 від 07.12.2004 року «Про додаткові заходи щодо розвитку лісового господарства» та постанови Кабінету Міністрів України № 679 від 26.05.2004 року «Про утворення територіальних органів Державного комітету лісового господарства» наказом Державного комітету лісового господарства України № 111 від 17.06.2004 року «Про утворення обласних управлінь лісового господарства України» з 01.01.2005 року утворено Київське обласне управління лісового господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України № 678 від 26.04.2007 року «Питання удосконалення управління лісовим та мисливським господарством» та наказу Державного комітету лісового господарства України № 157 від 03.05.2007 року «Про ліквідацію обласних управлінь лісового господарства та утворення обласних управлінь лісового та мисливського господарства» Київське обласне управління лісового господарства ліквідовано та з 13.07.2007 року утворено Київське обласне управління лісового та мисливського господарства.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1364 від 28.12.2011 року «Про утворення територіальних органів Державного агентства лісових ресурсів та внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» Київське обласне управління лісового та мисливського господарства перетворене в Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства, яке здійснює свою діяльність по даний час.

З вищевказаного вбачається, що на момент прийняття оспорюваних розпоряджень Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, яке перетворене в Київське обласне та по місту Києву управління лісового та мисливського господарства не існувало, оскільки відповідний орган було створено першочергово лише 01.01.2005 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зважаючи на оформлення матеріалів погодження місця розташування земельних ділянок та з огляду на їх погодження відповідними органами державної влади і Вищедубечанським держлісгоспом, зважаючи на наявність Проекту землеустрою та процедури його розроблення та затвердження, суд вважає, що розпорядження Вишгородської РДА від 12.08.2004 № 497 ґрунтується на законі, прийняте з дотриманням всіх норм законодавства, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин в межах компетенції та повноважень, що окремо підтверджується позитивним висновком державної землевпорядної експертизи.

Також, твердження позивача про те, що розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 15.10.2004 року № 616 не відповідають вимогам земельного законодавства спростовується наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України (що діяло на момент винесення оспорюваного розпорядження) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до п. а) ч. 1 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до п. в) ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністраціями або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Хотянівської сільської ради Вишгородського району від 28.09.2004 № 69/09 (із змінами від 25.03.2005 № 08/03) на території Хотянівської сільської ради Вишгородського району на землях, які надані ТОВ «ШИЛ» згідно договору оренди земельної ділянки № 5083 від 27.08.2004 на підставі розпорядження Вишгородської РДА від 12.08.2004 № 497, було зареєстровано садівницьке товариство «Дюна». Основною метою діяльності якого є ведення садівництва та організація відпочинку членів СТ «Дюна» та їх родин.

Протягом вересня-жовтня 2004 року ТОВ «Земельний кадастр» було розроблено матеріали технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки членам СТ «Дюна».

Розпорядженням Вишгородської РДА від 15.10.2004 № 616 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Дюна» затверджено матеріали технічної документації по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки членам СТ «Дюна», розроблену ТОВ «Земельний кадастр». Передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки 48 членам СТ «Дюна».

Договір оренди № 5083 від 27.08.2004 передбачав можливість суборенди (п. 11 Договору) з метою користування земельними ділянками саме членами СТ «Дюна». Члени СТ «Дюна» здійснювали колективне користування орендованими земельними ділянками з відповідним цільовим призначенням.

З огляду на викладене, суд вважає, що розпорядження Вишгородської РДА від 15.10.2004 № 616 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок членам садівницького товариства «Дюна» винесено відповідно до наданих їй повноважень та у спосіб визначений законодавством, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідачі по справі у встановленому законом порядку зареєстрували право власності на спірні земельні ділянки. Питання про скасування такої реєстрації перед судом не ставиться. Тому вимога позивача про витребування земельних ділянок на користь держави в особі Кабінету Міністрів України спірних земельних ділянок, не ґрунтується на вимогах закону.

Крім того, у даному випадку, первісне безвідплатне відчуження майна здійснено державою шляхом прийняття рішень державними органами, тобто внаслідок реалізації волі держави на розпорядження державною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із положеннями ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, передбачено інші правила, ніж ті, що визначено у відповідному акті законодавства України, то згідно із частиною другою (далі - Закон № 1906-ІV). Статті 3 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право» застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до статті 32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, питання тлумачення й застосування цієї Конвенції та протоколів до неї підпадають під юрисдикцію Європейського суду з прав людини. Обов`язковість цієї юрисдикції визнана Україною під час ратифікації Конвенції, що закріплено в «Законі України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Крім того, Законом України від 22 лютого 2000 року № 1484-ІІІ «Про ратифікацію Протоколу №6 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який стосується скасування смертної кари» було ратифіковано відповідний Протокол № 6 до Конвенції, який набрав чинності для України 01 травня 2000 року; Законом України від 09 лютого 2006 року № 3435-ІV «Про ратифікацію Протоколів № 12 та № 14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» було ратифіковано згадані протоколи. При цьому Протокол № 14 змінює контрольну систему Конвенції і вносить до неї відповідні зміни і зазначені протоколи набрали чинності для України 01 липня 2006 року та 01 червня 2010 року відповідно.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди повинні застосовувати при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Враховуючи, що Україна визнає юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, то застосування судами цієї Конвенції має здійснюватися з обов`язковим урахуванням практики Європейського суду з прав людини не тільки щодо України, а й щодо інших держав.

Таку позицію висловив Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних та кримінальних справ в постанові пленуму від 19.12.2014 № 13 «Про застосування судами міжнародних договорів України при здійсненні правосуддя».

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 року, заява № 29979/04 Європейський суду з прав людини визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 1 Протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції, зокрема державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року майном у значенні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. У рішенні Європейський суд з прав людини зазначив: «наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може бути підставою для позбавлення цього майна іншої особи, яка жодних порушень не вчинила».

У цій справі Європейський суд дійшов висновку, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції».

Верховний Суд України у постанові від 14 березня 2007 року, на підставі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовував рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» та зазначив, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення при визначенні умов та порядку приватизації не можуть бути безумовною підставою для визнання приватизаційних договорів недійсними, повернення приватизованого майна державі в порушення права власності покупця, якщо вони не допущені в наслідок винної, протиправної поведінки самого покупця.

Крім того, слід врахувати, що відповідачі по справі набули права власності на земельну ділянку у встановлений законом спосіб, шляхом укладання правочину, який визнаний державними органами, а тому є належними набувачами. В матеріалах справи відсутні докази неправомірної поведінки відповідачів - фізичних осіб, під час приватизації земельних ділянок та укладення договору купівлі-продажу.

Тому, вимога прокурора про витребування на підставі ст.ст. 387-388 ЦК України, на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельні ділянки, що знаходяться у власності фізичних осіб-співвідповідачів по справі (із збереженням за ними зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на земельні ділянки) не ґрунтується на вимогах закону, є не обґрунтованим і не підкріплене належними доказами.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, перший заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Кабінету Міністрів України просив визнати поважними причини пропуску позовної давності, оскільки про необхідність захисту прав та інтересів держави дізнався лише у 2017 році.

Однак, суд не може погодитись із даною позицією позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до положення статей 256, 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Виходячи зі змісту статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлено в три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, п. 5 Перехідних положень вищевказаного Закону передбачено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

Таким чином, на час звернення заступника прокурора Київської області з вказаним позовом до суду строк позовної давності сплив, що фактично не заперечує прокурор ставлячи питання перед судом про поновлення строку з поважних причин. Крім того, суд звертає увагу на те, що про існування оскаржуваних розпоряджень Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 12.08.2004 № 497, від 15.10.2004 року № 616 прокурору було відомо ще у серпні 2008 року, що підтверджується реєстраційно-контрольною карткою від 25.09.2006 та від 01.08.2008, згідно якої Прокуратура Київської області та Міжрайонна природоохоронна прокуратура витребовувала з Вишгородської РДА договір оренди та документи ТОВ «ШИЛ» з метою перевірки щодо законності надання земельних ділянок (а.с. 58-59 т. 2).

Тому, державі в особі Кабінету Міністрів України та утвореним ним органам, які мали повноваження щодо розпорядження землями державної власності та контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України, було і могло бути відомо про порушення права власності держави на землю з часу вчинення цього порушення.

Разом із тим, уповноважені державою органи не вчинили покладених на них законом обов`язків щодо усунення вказаних порушень протягом позовної давності, а тому право держави, як власника землі не підлягає судовому захисту.

Отже, Кабінет Міністрів України в силу наділених повноважень через спеціально створені уповноважені органи в галузі земельних відносин, що здійснюють контроль за використанням та охороною земель, міг довідатися про порушене право з моменту прийняття Вишгородською міською радою оспорюваного рішення.

Зважаючи на те, що під час розгляду справи в суді, представниками відповідачів ОСОБА_55 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 було надано клопотання про застосування строків позовної давності, суд вважає дане клопотання обґрунтованим та таким, що не може бути проігнороване, а тому підлягає задоволенню.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

За таких обставин, оскільки позов не доведено суд з цих підстав відмовляє у позові, не застосовуючи як підставу для відмови у позові, як пропуску строку позовної давності.

Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, враховуючи приписи змагальності та диспозитивності судового розгляду, вимоги першого заступника прокурора Київської області, який діє в інтересах Кабінету Міністрів України про визнання недійсним рішень органу виконавчої влади та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 серпня 2019 року у даній справі накладено арешт та заборону відповідачам та будь-яким іншим фізичним і юридичним особам проводити будівельні роботи на спірних земельних ділянках.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Згідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, у відповідності до статті 158 ЦПК України, слід скасувати вжиті судом заходи забезпечення позову.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 9, 13, 19 Конституції України, ст.ст. 57, 116, 121, 118, 123, 124, 125 ЗК України, ст.ст. 256, 257, 261 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 158, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273-279 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову Першого заступника прокурора Київської області поданого в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України - відмовити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 12 серпня 2019 року у цивільній справі № 363/1409/19.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Д. Рудюк