Справа № 181/1365/18
Провадження № 2/181/12/19
"08" січня 2019 р. смт. Межова
Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Юр'єва О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Варюхи Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Межівської селищної ради про позбавлення батьківських прав, -
07 грудня 2018 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, третя особа: рада опіки та піклування при виконавчому комітеті Межівської селищної ради про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано 14 серпня 2008 року. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, виникали непорозуміння, сварки через пияцтво відповідача, тому шлюб було розірвано. На даний час вона проживає з сином у квартирі АДРЕСА_1. Син перебуває на її утриманні та з відповідача аліменти на утримання дитини не стягуються. Відповідач не спілкується з сином, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує дитину усім необхідним.
Позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця смт. Межова, Дніпропетровської області, громадянина України, у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Межова, Дніпропетровської області, громадянина України.
Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На задоволенні позову наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Також відповідач не скористався правом на відзив та не надав до суду відзив на позовну заяву.
В зв'язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відповідно до
ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В зв'язку з тим, що позивач не заперечує проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти позову не заперечує.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом досліджені та надана оцінка таким доказам:
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було розірвано 14 серпня 2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області.
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, серії НОМЕР_2, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, батьком дитини записано ОСОБА_2, а матір'ю - ОСОБА_1.
Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №7481 від 04.12.2018 року виданою виконавчим комітетом Межівської селищної ради вбачається, що позивач з сином ОСОБА_3 проживає у АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 06.04.2016 року згідно з розпорядженням органу приватизації Межівської селищної ради №22 від 04.03.2016 року.
Як вбачається із довідки №266 від 27.11.2018 року виданої КЗО «Навчально-виховний комплекс «Межівська загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - аграрний ліцей інтернат» Межівської селищної ради» ОСОБА_3 навчається у 5 класі . Дитина проживає в неповній сім'ї. Вихованням дитини займається мама, ОСОБА_1 Батько ОСОБА_2, участі у вихованні дитини не приймає. Навчальний заклад не відвідує, навчанням дитини не цікавиться.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 перебуває на утриманні позивача та з відповідача аліменти на утримання дитини не стягуються, що підтверджується довідкою №196 від 04.12.2018 року виданою Межівським РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області.
Невиконання ОСОБА_2 батьківських обов'язків підтверджується актом обстеження умов проживання від 05.12.2018; письмовими поясненнями ОСОБА_4 та ОСОБА_5, висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Межівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3
Згідно висновку заступника начальника СП Межівського ВП Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, притягувався 7 разів до адміністративної відповідальності, до кримінальної відповідальності не притягувався.
Згідно ч.ч.4, 5 ст.19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов'язок матері і батька це обов'язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.
Приписами Конвенції «Про права дитини», Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14 вересня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст. 150 СК України.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Судом встановлено, що відповідач всупереч вимогам закону не додержується зобов'язань, які перераховані вище щодо виховання, піклування та поваги до дитини, тобто він самоусунувся від виховання та навчання, матеріального утримання сина, а це в свою чергу є підставою для позбавлення його батьківських прав, що передбачено п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, яка обумовлює, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд погоджується із висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки такий висновок вмотивований, містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню дитину відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються - на відповідача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263, 264-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 164, 166, 182, 183 СК України, - суд,
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця смт. Межова, Дніпропетровської області, громадянина України, у відношенні малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Межова, Дніпропетровської області, громадянина України.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судові витрати в розмірі 704 (семисот чотирьох) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О. Ю. Юр'єв