Троїцький районний суд Луганської області
Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/1937/19
Провадження №2/433/869/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 року

Суддя Троїцького районного суду Луганської області Суський О.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 , які представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , які представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2019 року ОСОБА_1 , яку представляє ОСОБА_2 , звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 04 листопада 2019 року вказану позовну заяву було залишено без руху з підстав, викладених в ній, надано позивачу строк для усунення недоліків терміном у 5 днів з моменту отримання копії ухвали та роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Недоліки позовної заяви позивачем у зазначений строк усунені та ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 14 листопада 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Крім того, представником позивача була подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 .

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, представник заявника посилається на те, що до суду подана позовна заява про стягнення боргу за договором позики в сумі 102021,92 дол. США (2553608,66 грн.) з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відповідач не має бажання та можливості виконувати свої боргові зобов`язання. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у власності відповідача є нерухоме майно: квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; садовий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; офіс та господарські приміщення з надвірними побудовами та спорудами за адресою: АДРЕСА_3 ; квартира за адресою: АДРЕСА_4 . Оскільки відповідач не має стабільного джерела прибутку, то у разі відчуження ним нерухомого майна, виконання рішення про стягнення боргу за договором позики буде ускладнено чи неможливим.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

В порядку ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд також приймає до уваги рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладені у Постанові № 9 від 22.12.2006 року, "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", згідно з якими розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Доводи заявника, що відповідач ОСОБА_3 не має бажання та можливості виконувати свої обов`язки за договором позики, належними доказами не підтверджені, крім того заявником не підтверджена співрозмірність між ціною позову та нерухомими майном, на яке заявник просить накласти арешт.

Також у заяві про забезпечення позову не наведено докази неспроможності відповідача сплатити суму заборгованості за договором позики, оскільки небажання у добровільному порядку виконати зобов`язання за договором не є доказом відсутності у нього коштів, достатніх для її сплати у разі задоволення судом позовних вимог позивача та наміру відповідача вчинити дії щодо ухилення від виконання рішення суду по цій справі.

Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що підстав для забезпечення позову немає, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 260,261 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , які представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 , які представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Із урахуванням п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Суський