Справа № 697/2356/18
Провадження № 2/697/68/2019
Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Русакова Г.С.
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з квартирної реєстрації,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з квартирної реєстрації. Свій позов мотивує тим, що вона є єдиним власником квартири № 123 у житловому будинку № 35, що знаходиться по вул. Героїв Дніпра у м. Каневі. Зареєстрована вона за цією ж адресою. Окрім неї у вказаній квартирі на даний час зареєстрований відповідач ОСОБА_3 Після смерті її сина, напружені й до того відносини з невісткою стали взагалі нестерпними. Її стан здоров'я є таким, що їй необхідна стороння допомога. Невістка ж їй нічим не допомагала. Рідних в неї в Каневі немає, а оскільки за станом здоров'я вона потребує стороннього догляду, то їй тимчасово довелося поїхати до далеких родичів у Кропивницьку область. Деякий час після від'їзду вона спілкувалася з колишньою невісткою по телефону. Потім вона взагалі перестала відповідати на дзвінки. Позивач хворіла, а тому приїхати до Канева не могла. Спілкуючись по телефону з сусідами по квартирі в Каневі, вона дізналась, що її колишня невістка зустрічалась з якимось чоловіком, вийшла за нього заміж та кудись виїхала разом з дітьми. Позивача про це не повідомила. Стан здоров'я позивача дещо покращився, а тому вона з одним з родичів приїхала до Канева та прийшла у свою квартиру. У квартирі вона застала сторонніх людей. На її питання, що вони роблять у її квартирі, останні дали відповідь, що вони квартирують, а пустила їх квартирувати жіночка, яка проживала у цій квартирі. Те, що квартира їй не належала вони не знали. Домовились, що сплачуватимуть комунальні послуги, а платню за оренду квартири не платитимуть. Вона ж, пославшись на те, що вийшла заміж, сказала, що переїжджає до чоловіка. Куди їм не відомо. Дана подія відбулася більш ніж три роки тому. У 2016 році вона звернулася до Канівського міськрайонного суду з заявою про визнання колишньої невістки особою, яка втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації. Рішенням Канівського міськрайонного суду від 28.10.2016 невістку було визнано особою, яка втратила право користування житловим приміщенням та знято з реєстрації. Але на час вступу в силу вище вказаного рішення у квартирі був зареєстрований неповнолітній відповідач ОСОБА_3 Відповідач на той час проживав з матір'ю у невідомому їй місці. Відповідачеві 04.10.2018 виповнилося 18 років, а тому він набув повної цивільної дієздатності. Речей відповідача у її квартирі немає. Будь-яких усних чи письмових домовленостей між відповідачем та позивачем стосовно його проживання у її квартирі не існує. Спільного господарства з відповідачем вона не веде, ніяких цивільно-правових актів, які надавали б йому право користуватись належним їй житлом укладено не було і на даний час їх не існує. Оскільки, окрім пенсії, вона не має інших доходів, то має на меті звернутись за призначенням субсидії на комунальні послуги.
Просить суд визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право користування квартирою № 123 в буд. № 35 по вул. Героїв Дніпра, що в м. Каневі Черкаської області та зняти його з квартирної реєстрації.
Позивач в судове засідання не з'явилася, в позові просила розглядати справу без її участі, за участю її представника.
Представник позивача в судове засідання не з'явилися, направив до суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги пітримує, просить задовольнити.
Належно повідомлений через оголошення на сайті судової влади відповідач ОСОБА_3, в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд ухвалює заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечувала позивач.
Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 3422 від 02.10.1999, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (а.с.6).
З акту фактичного проживання осіб № 806 від 16.10.2018 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але фактично не проживає в квартирі № 123 ОСОБА_3 з жовтня 2015 року по даний час (а.с.10).
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Враховуючи те, що судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 не проживає в будинку більше року, не надав доказів поважності причин не проживання, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
У відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття зазначеної особи з реєстраційного обліку.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 247, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, ст.ст. 71-72, 156 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з квартирної реєстрації задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою № 123 в буд. № 35 по вул. Героїв Дніпра, що в м. Каневі Черкаської області.
Встановити порядок виконання рішення суду, яким зазначити, що воно є підставою для реєстраційного відділу виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області для зняття з реєстрації ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, як такого, що втратив право користування цим жилим приміщенням, без надання паспорта.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Головуючий /підпис/ ОСОБА_4
Згідно оригіналу, який знаходиться в матеріалах справи № 697/2356/18
Головуючий Г . С . ОСОБА_4