Справа № 202/7447/17
Провадження № 2/202/145/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 листопада 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Нечепуренко А.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на Ѕ частину майна у спільній частковій власності з виплатою грошової компенсації,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про припинення права власності на Ѕ частину майна у спільній частковій власності з виплатою грошової компенсації. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона 30.09.1995 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , який 09.04.2010 року був розірваний рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Рішення набрало чинності 19.04.2010 року. В шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період шлюбу, за сумісні кошти, за Договором купівлі-продажу від 31.03.2003 року було придбано домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці розміром 0,0683 га та було зареєстровано на ім`я колишнього чоловіка ОСОБА_2 . 25.05.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя їй виділено, серед іншого, у вигляді частки на право власності на: Ѕ частину домоволодіння, що складається з жилого будинку А-1, сараю Б, вбиральні В, літньої кухні Г, навісів ДЗ, сараю Е, душу Ж, споруд №1-4.1, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши Ѕ частину домоволодіння у власності ОСОБА_2 ; Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0683 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши Ѕ частину земельної ділянки у власності ОСОБА_2 . 20.02.2013 року у державному реєстрі прав на нерухоме майно було зареєстроване право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Однак користуватися та розпоряджатися своєю часткою вона не має можливості, у зв`язку із тим, що ОСОБА_2 у 2010 році вигнав її з дітьми з будинку та оселився там зі своєю, на той час коханкою ОСОБА_5 та її дітьми. Ключів від домоволодіння в ОСОБА_1 немає, ОСОБА_2 перешкоджає їй в доступі до будинку. Доказом того, що ОСОБА_2 вигнав її з дітьми з будинку, тобто чинить перешкоди в користуванні власністю є рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2012 року про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, виселення та вселення. Просила суд: виділити їй в натурі Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з жилого будинку А-1, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., сараю Б, вбиральні В, літньої кухні Г, навісів літ. Д, літ. З, сараю літ. Е, душу літ. Ж, споруд №1-4.1, та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0683 га. в окремий об`єкт; припинити право спільної часткової власності на домоволодіння АДРЕСА_1 та право власності на земельну ділянку площею 0,0683 га. за цією ж адресою між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнути судові витрати по справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2017 року справа розподілена судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 13 листопада 2017 року відкрито провадження у справі.

30.01.2018 року відповідачем надано відзив на позовну заяву в якій зазначив, що на даний час виділення Ѕ частки нерухомого майна в натурі в окремий об`єкт є неможливий. Зазначив, що жодних перешкод у користуванні домоволодінням ОСОБА_1 він не вчиняє. Також вона безпідставно звинувачує його у наявності з його боку неіснуючих погроз та викривлює встановлені судом факти. Просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2018 року призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2019 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2019 року призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 вересня 2019 року поновлено провадження у справі.

30.09.2019 року ОСОБА_1 подано уточнену позовну заяву, оскільки після проведення судово будівельно-технічної експертизи №4372/4373/4374/4375-18 від 30.08.2019 року з`ясувалося, що технічно виділити окремо в натурі Ѕ частину домоволодіння та земельної ділянки по АДРЕСА_1 є неможливим. З підстав неподільності речі відповідно до 2 ст. 364 ЦК України вона має право на отримання компенсації вартості вказаної частки домоволодіння, оскільки користування домоволодінням з відповідачем неможливе, через те, що останній не дає їй можливості користуватися належною їй часткою домоволодіння, застосовує по відношенню до неї фізичну силу, самовільно вселив в домоволодіння свою цивільну дружину та її дітей. Домоволодіння знаходиться в повному користуванні відповідача, а позивач змушена була проживати в орендованих квартирах. Дане домоволодіння відповідач використовує за його власними бажанням та потребами, а її, як співвласника, не ставить до відома про його наміри та, погрожуючи фізичною розправою із застосуванням до позивача фізичної сили, забороняє їй використовувати спірне домоволодіння на свій розсуд. Просила суд: стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію у розмірі 342 354,50 грн. (триста сорок дві тисячі триста п`ятдесят чотири грн. 50 коп.), що відповідає 14070,77 дол. США, за курсом валют ПриватБанку 24,3309 за 1 дол. США, вартості Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з жилого будинку А-1, загальною площею 32,5 кв. м., житловою площею 22,3 кв. м.; сараю Б; вбиральні В; літньої кухні Г; навісів літ. Д, літ. 3; сараю літ. Е; душу літ. Ж; споруд № 1-4,1 та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0683 га, за адресою АДРЕСА_1 ; припинити право власності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з жилого будинку А-1, загальною площею 32,5 кв. м., житловою площею 22,3 кв. м.; сараю Б; вбиральні В; літньої кухні Г; навісів літ. Д, літ. 3; сараю літ. Е; душу літ. Ж; споруд № 1-4,1 та припинити право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0683 га, за адресою АДРЕСА_1 та стягнути із ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в розмірі 9601,14 грн.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.11.2019 року закрито підготовче провадження по справі.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав наведених в уточненій позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позов. Вказав, що дане домоволодіння є єдиним житлом відповідача і фінансової можливості сплатити позивачу грошову компенсацію за Ѕ частку домоволодіння в сумі 342354,00 грн. у нього немає. Вважає безпідставними посилання позивача на неможливість спільного володіння і користування майном. Просив в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 вересня 1995 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 РАЦС АНД району м. Дніпропетровська, актовий запис №905 було зареєстровано шлюб.

Від даного шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є спільні діти: донька - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09.04.2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний.

01 серпня 2014 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 , який зареєстрований Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції актовий запис №927, прізвище дружини після одруження « ОСОБА_1 ».

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2011 року по цивільній справі №0417/2-123/11 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, КП Дніпропетровського району «Бюро технічної інвентаризації», Управління Держкомзему в м. Дніпропетровську, Дніпропетровської області Дніпропетровська регіональна філія «Центру державного земельного кадастру», Відділ Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, про визнання права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя, позовні вимоги позивача задоволено, в порядку поділу майна, що є спільною сумісною власності подружжя, виділено ОСОБА_1 у вигляді належної їй частки та визнано за нею право власності на: 1/2 частину домоволодіння, що складається з жилого будинку А-1, сараю Б, вбиральні В, літньої кухні Г, навісів ДЗ, сараю Е, душу Ж, споруд № 1-4.1, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши Ѕ частину домоволодіння у власності ОСОБА_2 ; Ѕ частину будинку, що складається з жилого будинку А-1, літньої кухні Б, гаражу В, навісу Д, сараю, Ж, вбиральні З, літнього душу Е, сараю К, К1, огорожі 1-2, замощень 1, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , залишивши 1/2 частину будинку у власності ОСОБА_2 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0683 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши 1/2 частину земельної ділянки у власності ОСОБА_2 ; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,4 га., розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , залишивши 1/2 частину земельної ділянки у власності ОСОБА_2 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 належить на праві власності Ѕ частина домоволодіння АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , виготовленому КП ДМБТІ 28.01.2003 року домоволодіння складається з: А-1 житловий будинок, Б,Е - сарай, В- вбиральні, Г - літня кухня, Д,З - навіс, Ж -душ, №1-4 Споруди.

Житловий будинок літ. А-1 по АДРЕСА_1 складається з наступних приміщень: приміщення 1-1 кухня площею 7,0 кв.м.; приміщення 1-2 житлова кімната площею 9,8 кв.м.; приміщення 1-3 житлова кімната площею 12,5 кв.м. Разом площа приміщень у будинку літ. А-1 відповідно даних технічної документації складає: 29,3 кв.м. Висота приміщення у будинку -2,5 м.

Згідно з технічного паспорту веранда літ. а-1 по АДРЕСА_1 складається з: приміщення 1-4 веранда площею 3,2 кв.м., разом, площа приміщень у веранді літ. А-1 відповідно даних технічної документації складає: 3,2 кв.м. Висота приміщень у веранді -2,05 м. Отже загальна площа житлового будинку літ. А-1 та веранди літ. 1-1 згідно з технічним паспортом складає: 32,5 кв.м., де житлова площа 22,3 кв.м., допоміжна 10,2 кв.м.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 30.08.2019 р. №7372/4373/4374/7375-18 технічно виділити окремо в натурі в житловому будинку літ. А-1 з верандою літ.а-1 загальною площею 32,5 кв.м. власникам Ѕ частин домоволодіння дві окремі ізольовані квартири відповідно діючих державних вимог п.2.11, табл.1 ДБН В. 2.2-15-2005 «Будівлі і споруди. Житлові будівлі. Основні положення» не можливо. Так, як розподілу не підлягає житловий будинок літ. А-1 з верандою літ. а-1 загальною площею 32,5 кв.м., то розподілу не підлягають і будівлі та споруди домоволодіння по АДРЕСА_1 . Оскільки неможливо у житловому будинку літ. А-1 з верандою літ. а-1 загальною площею 32,5 кв.м., співвласнику домоволодіння виділити на Ѕ частину окрему ізольовану однокімнатну квартиру, розподілу по Ѕ частині не підлягає і земельна ділянка площею 0,0683 га. по АДРЕСА_1 . Ринкова вартість Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 32,5 кв.м., житловою площею 22,3 кв.м., сараю літ. Б, вбиральні літ.В, літньої кухні літ.Г, навісів літ. Д, літ.З, сараю літ. Е, душу літ.Ж, споруд №1-4, І та розташоване на земельній ділянці площею 0,0683 га. від загальної ринкової вартості домоволодіння визначеної на час складання висновку складає: 342354,00 грн.

В порядку ст. 15 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

У відповідності до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У відповідності до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

В судовому засіданні встановлено, що будучи власником частини домоволодіння, позивач саме у зв`язку з діями відповідача позбавлена як можливості використання домоволодіння, так і можливості іншим чином вирішення даного конфлікту, оскільки відповідач не дає можливості позивачу користуватися домоволодінням більше 8 років. Враховуючи неможливість виділення належної позивачу частки в натурі, звернення до суду з даними позовними вимогами є єдиним належним та передбаченим законом способом захисту її прав.

Судом встановлено, що спірне домоволодіння повністю знаходиться у користуванні відповідача та членів його нової родини. В домоволодінні зареєстровано і проживає 7 чоловік, а саме: відповідач ОСОБА_2 , його дружина ОСОБА_12 , донька дружини ОСОБА_13 , донька дружини ОСОБА_14 , її чоловік ОСОБА_15 , їх діти ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Домоволодіння використовує відповідач для власних потреб. Домоволодіння складається з двох житлових кімнат площею 9,8 кв.м. та 12,5 кв.м., кухні 7,0 кв.м. Загальна площа житлового будинку літ. А-1 та веранди літ. а-1, згідно технічного паспорту складає: 32,5 кв.м., де житлова 22,3 кв.м., допоміжна 10,2 кв.м. Неможливість проживання разом сторін у справі підтверджується матеріалами справи. Відсутність технічної можливості реального поділу об`єкта нерухомого майна також була підтверджена в ході розгляду справи.

Суд вважає, що правовідносини у цій справі регулюються саме положеннями ч.2 ст.364 ЦК України, що також прямо кореспондується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-2925цс15 від 13 січня 2016 року, відповідно до якого випадки, коли співвласник майна бажає позбутися належної йому частки в спільному майні шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно регулюються ст.364 ЦК України. Положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли позивач - співвласник майна, домагається позбавлення права власності на частку майна інших співвласників - відповідачів по справі. Такі ж правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2018 року (справа №1601/6226/12).

За змістом ст. 364 ЦК України виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Тому положення зазначеної норми щодо надання згоди на грошову або іншу майнову компенсацію стосуються захисту прав саме того співвласника, який виявив таке бажання і реалізував його шляхом звернення до суду з позовом. В цьому випадку згода інших співвласників, які не заявили таких вимог, законом не вимагається.

Заявляючи відповідні вимоги, позивач погоджується на отримання грошової компенсації, в свою чергу, згода відповідача на це не є обов`язковою. При цьому залишення неподільної речі у власності відповідача не порушить його прав, оскільки саме відповідач проживає у домоволодінні і користується ним на власний розсуд, а рішення суду забезпечить можливість йому в подальшому користуватися ним. Одночасно інший власник спільної часткової власності, за своєю вимогою позбавляється як можливості користуватися таким домоволодінням так і права власності на неї, однак відповідно до закону має право на отримання грошової компенсації за це.

ОСОБА_1 як власник 1/2 частини спірного домоволодіння, не має можливості у повній мірі володіти та користуватись цим майном, тому її вимоги про стягнення вартості грошової компенсації його частки відповідають способу захисту, передбаченому статтею 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи із вищевикладеного, аналізуючи обставини в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні законні та такі, що підлягають задоволенню в частині стягнення на користь позивача в порядку компенсації вартості належної їй частини домоволодіння 342354,00 грн., припинення права власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 та Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0683 га. за вищевказаною адресою та не вбачає законних підстав для стягнення компенсації вартості в доларовому еквіваленті в сумі 14070,77 дол. США.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 9601,14 грн. (судовий збір в розмірі 3423,54 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 6177,60 грн.)

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст.15,16,319, 358, 364,365, 368 ЦК України, ст.ст. 4,12,13,78, 141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про припинення права власності на Ѕ частину майна у спільній частковій власності з виплатою грошової компенсації - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову компенсацію у розмірі 342 354,50 грн. (триста сорок дві тисячі триста п`ятдесят чотири грн. 50 коп.) вартості Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з жилого будинку А-1, загальною площею 32,5 кв. м., житловою площею 22,3 кв. м.; сараю Б; вбиральні В; літньої кухні Г; навісів літ. Д, літ. 3; сараю літ. Е; душу літ. Ж; споруд № 1-4,1. та 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0683 га., за адресою АДРЕСА_1 .

Припинити право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , яке складається з жилого будинку А-1, загальною площею 32,5 кв. м., житловою площею 22,3 кв. м.; сараю Б; вбиральні В; літньої кухні Г; навісів літ. Д, літ. З; сараю літ. Е; душу літ. Ж; споруд № 1-4,1 та припинити право власності на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0683 га., за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по справі в розмірі 9601,14 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 22 листопада 2019 року.

Суддя Л.П. Слюсар