КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 листопада 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Лівінського С.В. (суддя-доповідач),

Березовенко Р.В.,

Суханової Є.М.,

секретар судового засідання: Малашевський О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва, у складі судді Коробенко С.В., від 15 травня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Холдинг» про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

У квітня 2018 року позивач звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва з вказаним позовом. Зазначав, що на виконання укладеного між сторонами договору купівлі продажу пального на автозаправних станціях з використанням старт-карт за № 007724 від 21 грудня 2017 року він сплатив у касу відповідача на АЗС 5101 за адресою АДРЕСА_1 , грошові кошти у сумі 24 тис. грн. Начальником вказаної АЗС було видано розписку про отримання нею коштів для оплати пального та вказано, що пальне буде видане йому до 14 січня 2018 року.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23 квітня 2018 року цивільну справу за позовної заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю (далі також ТОВ) «Альянс Холдинг» про захист прав споживачів, передано на розгляд Солом`янського районного суду міста Києва.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року в задоволені позовуОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 через незгоду з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу. Просив рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вважав, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Відповідач не надав до суду відзиву на апеляційну скаргу, надані йому законом процесуальні права щодо спростування доводів апеляційної скарги, подання доказів у повному обсязі мав можливість реалізувати, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Сторона позивача про відкриття апеляційного провадження за її скаргою була повідомлена належним чином, а тому в силу вимог ст. 43, 44 ЦПК України мала цікавитися станом розгляду справи та отримувати поштову кореспонденцію суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» зазначив, що неналежна зацікавленість у розгляді справи може бути підставою для процесуальних наслідків.

Тому, колегія суддів вважає, що сторони про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, попри це в судове засідання не з`явилися, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона до задоволення не підлягає.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Районний суд з посиланням на не доведеність позивачем обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, у задоволені позову відмовив.

Колегія суддів погоджується з цим висновком районного суду, оскільки він ґрунтується на нормах чинного законодавства України та відповідає фактичним обставинам справи.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджене таке.

21 грудня 2017 року був укладений Договір № 007724 купівлі-продажу пального на автозаправних станціях з використанням смарт - карт.

29 грудня 2017 року ОСОБА_3 склала розписку, відповідно до якої вона взяла у ОСОБА_1 24 тис. грн. на оплату за пальне та зобов`язалася до 14 січня 2018 року видати на руки.

Станом на 29 грудня 2017 року ОСОБА_3 була керівником АЗС R5101, 5103.

Відповідно до наказу №787-Д від 29 грудня 2017 року вона була відсторонена від роботи у зв`язку з розслідуванням недостачі грошових коштів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі положеннями ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 12 і ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Попри це, апелянтом, на думку колегії суддів, не доведено перед судом належними і допустимими доказами обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

Розглядаючи спір, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції, не зважаючи на доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, належність, допустимість, достовірність кожного наданого позивачем доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, в тому числі й тих, на які посилається апелянт, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, та дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові.

Всупереч твердження апелянта, сторони у договорі від 21 грудня 2017 року № 007724 купівлі-продажу пального на автозаправних станціях з використанням старт-карт (розділ 5) чітко визначили умови оплати товару. Зокрема, п.5.1., вони встановили, що оплата за товар мала бути сплачена позивачем шляхом 100% попередньої оплати його вартості шляхом внесення грошових коштів на рахунок відповідача або внесення коштів через касу АЗС «Shell».

Тому, посилання апелянта на видану працівником АЗС Кравченко Т.Ю. розписку, як на підтвердження оплати товару за договором, вимогам цього договору не відповідає.

Безпідставним являється і тлумачення апелянтом цивільного законодавства щодо правового статусу працівника АЗС ОСОБА_3 , а також положень статті 92 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги свідчать про помилкове тлумачення апелянтом норм цивільного і цивільно-процесуального законодавства та висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Обґрунтовуючи судове рішення, крім того, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

За наведеного, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючисьч. 6 ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 268, 375, 367, 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 15 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 25 листопада 2019 року.

Судді: С.В. Лівінський,

Р.В. Березовенко,

Є.М. Суханова