Справа № 313/939/19
Провадження № 2/313/419/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді - Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., за участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Шубіна О.П., відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем, зміну черговості та отримання права спадкування, визнання права власності на частку майна,

ВCТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у якому просить суд: встановити факт, проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будинку АДРЕСА_1 , більш п`яти років починаючи з 1987 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати її спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 ;змінити черговість отримання права на спадщину після смерті ОСОБА_4 , надавши їй право отримати спадщину у порядку першої черги за законом в рівних частках зі спадкоємцями першої черги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку, саманний, житловою площею 20,8 кв. м., з господарськими будівля та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на наступне майно: 1/6 частки житлового будинку, саманний, житловою площею 20,8 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 1/3 частки земельної ділянки площею 4,5084 га, кадастровий номер :05:011:0015, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 177041 виданого Веселівською районною державною адміністрацією 29.12.2005 р.

Присутня у судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Присутні у судовому засіданні відповідачі позов визнали повністю.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 вказаної правової норми цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (ч. 1 ст. 12, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ЦК України).

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка та ОСОБА_4 з жовтня 1985 року почали проживати разом однією сім`єю. Від шлюбу мають спільну дитину: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 видане Веселівським райвідділом ЗАГС Запорізької області від 11.04.1987 р., актовий запис про народження № 62, де ОСОБА_4 записаний як її батько та своє батьківство за час життя не оспорював.

В подальшому прізвище « ОСОБА_2 » було змінено донькою на прізвище « ОСОБА_2 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області від 15.09.2011 р., актовий запис про шлюб № 62.

Відповідач по справі ОСОБА_2 є їхньою спільною дитиною, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 видане Веселівським райвідділом ЗАГС Запорізької області від 11.04.1987 р. Відповідач ОСОБА_3 є донькою чоловіка від першого шлюбу і разом з ними не мешкала.

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 68 років помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 видане Веселівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 10.01.2019 р., актовий запис про смерть № 11.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на вказане нижче майно, яке складається як з майна, що було придбано ними за час сумісного проживання за спільний кошт, право на набуття у власність Ѕ частки якого вона має відповідно до ст.74 СК України і на 1/6 частку як спадкоємиця першої черги та майна, яке не є їхньою спільною сумісною власністю, але є спадковим майном, зокрема земельна ділянка.

За час сумісного проживання позивачка з померлим ОСОБА_4 за сумісні кошти придбали наступне майно:

- житловий будинок, саманний, житловою площею 20,8 кв.м., з господарськими будівля та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності якого підтверджується договором купівлі - продажу від 12.11.1991 року, який посвідчено державним нотаріусом Веселівської державної нотаріальної контори Рябоконь Ю.С., та зареєстрований в реєстрі за № 1355.

Як зазначалося вище, вказане майно придбалося позивачкою з ОСОБА_4 за час проживання однією сім`єю за спільні гроші, тому позивачка, відповідно до вимог ст. 74 СК України, має право на 1/2 частку цього майна.

Крім того, спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилася на наступне майно: земельна ділянка площею 4,5084 га, кадастровий номер :05:011:0015, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, та належала померлому ОСОБА_4 на праві власності, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 177041 виданий Веселівською районною державною адміністрацією 29.12.2005 р.

Вказане майно, а саме земельна ділянка, не була придбана за час сумісного проживання за спільні гроші і тому суд вважає, що позивачка має право успадкувати це майно на загальних підставах в рівних частках із відповідачами, як спадкоємець першої черги.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є проживання осіб однією сім`єю зі спадкодавцем. Отже визначальним є поняття сім`ї.

Згідно зі ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я виникає на основі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», викладених у абзацах 1 та 4 пункту 21, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом отримують право спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом отримує право на спадкування у випадках відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, не прийняття ними спадщини або відмова від її прийняття.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивачка відноситься до спадкоємців четвертої черги відповідно до ст. 1264 ЦК України, і за законом, хоча і подала заяву про прийняття спадщини, не набуває право на спадкування з огляду на те, що заяви про прийняття спадщини були подані спадкоємцями першої черги - відповідачами.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням його цільового призначення.

Відповідно до п. 5.2. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» N 24-753/0/4-13, від 16.05.2013р., судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:

1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Суд встановив, що померлий ОСОБА_4 хворів на злоякісне новоутворення простати та перебував на диспансерному обліку з діагнозом «захворювання простати». Він тривалий час проходив курс обстеження та лікування в лікарнях, проте суттєвого покращення стану здоров`я не було. Через цю важку хворобу він перебував у безпорадному стані та потребував постійного догляду і не міг обходитися без сторонньої допомоги. Померлий не міг обслуговувати себе і задовольняти свої життєві потреби. Протягом останніх років його життя позивачка надавала йому допомогу, доглядала за ним, займалася благоустроєм їхнього будинку, в якому вони проживали разом, сплачувала лікування та придбавала ліки, готувала та допомогала йому приймати їжу. Відповідачі проживали окремо і тому позивачка була єдиним членом сім`ї, хто доглядав померлого.

Відповідно до п.5.2. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» N 24-753/0/4-13, від 16.05.2013р. передбачено, що у зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261 - 1265 ЦК України.

За таких умов суд вважає, що у позивачки є всі підстави звертатися до суду з вимогами щодо зміни черговості та надання мені права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги - відповідачами.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до п.11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

У правовій позиції Верховного Суду України викладеній у Постанові від 08.06.2016р. у справі № 6-2253цс15, зазначається, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини, «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права за укладеним договором.

Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Відповідачі позов визнали повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем, суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення.

Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а також з врахуванням думки позивача, яка просить судові витрати залишити за нею.

На підставі ст.ст. 11, 16, 328, 346, 368, 1225, 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України, керуючись ст.ст. 1-13, 81, 89, 141, 200, 206, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352-354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , уродженки с. Пустинь, Кирилівського району, Вологодської області, проживала однією сім`єю разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у будинку АДРЕСА_1 , більш п`яти років починаючи з 1987 року до часу відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , уродженку с. Пустинь, Кирилівського району, Вологодської області, спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Змінити черговість отримання права на спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , надавши право ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , уродженки с. Пустинь, Кирилівського району, Вологодської області, отримати спадщину у порядку першої черги за законом в рівних частках зі спадкоємцями першої черги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , уродженки с.Пустинь, Кирилівського району, Вологодської області, право власності на 1/2 частку житлового будинку, саманний, житловою площею 20,8 кв.м., з господарськими будівля та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , уродженки с. Пустинь, Кирилівського району, Вологодської області, право власності в порядку спадкування за законом на наступне майно:

- 1/6 частки житлового будинку, саманний, житловою площею 20,8 кв. м., з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/3 частки земельної ділянки площею 4,5084 га, кадастровий номер :05:011:0015, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Веселівської селищної ради Веселівського району Запорізької області, та належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 177041 виданого Веселівською районною державною адміністрацією 29.12.2005 р.

Судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Веселівський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.11.2019 р.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області А.О.Нагорний

18.11.2019