Справа № 603/904/18
Провадження №2/603/113/2019
УХВАЛА

"08" січня 2019 р. м. Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І. М.

розглянувши матеріали позовної заяви (заяви про забезпечення позову) на предмет відповідності їх вимогам ст. 151 ЦПК України по цивільній справі:

позивач: ТзОВ «Лемківська Мрія»

відповідачі: Фермерське господарство «Новий Рівень 2006», ОСОБА_1,

предмет позову: про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемківська Мрія» звернулося до суду з позовом до фермерського господарства «Новий Рівень 2006», ОСОБА_1, в якому просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, який укладений 24.04.2018 року між ОСОБА_1 та ФГ «Новий Рівень 2006», визнати поновленим на той самий строк та на тих самих умовах договір оренди даної земельної ділянки, укладений 06.11.2007 року між ТОВ «Лемківська Мрія» та ОСОБА_1

Одночасно з позовною заявою позивачем - ТзОВ «Лемківська Мрія» подано заяву про забезпечення позову, у якій просить до набрання законної сили рішенням суду заборонити Міністерству юстиції України, Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, іншим суб'єктам державної реєстрації прав, будь яким державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії та/або вносити записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірної земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, що будуть пов'язані з реєстрацією права оренди чи іншим похідним речовим правом, яке буде мати наслідком передачі земельної ділянки в користування іншим особам.

Ознайомившись з матеріалами заяви та доданими до неї матеріалами, вважаю, що зазначена заява про забезпечення позову підлягає поверненню з наступних підстав.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до форми і змісту заяви про забезпечення позову передбачені ст. 151 ЦПК України.

Положенням ч. 5 ст. 151 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

В порушення зазначених вище процесуальних норм до заяви не додано документ про сплату судового збору, зокрема, як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач не сплатив судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову юридичною особою у розмірі 0,5 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01 січня 2018 року складав 1762 грн. 00 коп., а тому позивач повинен був сплатити судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 881 грн. 00 коп.

Як убачається із платіжного доручення № 15 від 14.11.2018 року, а також випливає із змісту позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3524,00 грн. за пред'явлені дві вимоги немайнового характеру: про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, який укладено 24.04.2018 року між ОСОБА_1 та ФГ «Новий Рівень 2006», та визнання поновленим договору оренди земельної ділянки, укладеного 06.11.2007 року між ТОВ «Лемківська Мрія» та ОСОБА_1

Посилання позивача в обґрунтування звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову на положення п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд вважає безпідставними, оскільки в зазначеній постанові міститься роз'яснення абзацу третьому частини другої ст. 6 Закону України «Про судовий збір», який виключено на підставі Закону України № 484-VIII від 22 травня 2015 року.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 4 ст. 136 ЦПК України передбачено, що у разі подання позовної заяви після подання заяви про забезпечення доказів або позову розмір судового збору зменшується на розмір судового збору, сплаченого за відповідну заяву про забезпечення доказів або позову.

Однак, позивачем ТОВ «Лемківська Мрія» подано заяву про забезпечення позову одночасно із поданням позову.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених правових норм, позивачу за подання до суду заяви про забезпечення позову одночасно із позовною заявою слід сплатити судовий збір в сумі 881 грн.

У відповідності до ч. 9 ст. 153 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ :

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Лемківська Мрія» про забезпечення позову - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І. М. Галіян