Справа № 138/2398/19
Провадження №:2/138/858/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Могилів - Подільський

Могилів - Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді Київської Т.Б.,

за участю: секретаря Політанської Т.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника Служби у справах

дітей Бизової Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Могилеві - Подільському Вінницької області цивільну справу за позовом адвоката Головенка В.В. в інтересах ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 до законного представника малолітнього ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що він разом з сином ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Також у вказаній квартирі зареєстрований, однак не проживає, його онук та син ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 липня 2013 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було розірвано, а згідно рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.04.2014 малолітній ОСОБА_6 проживає з матір`ю ОСОБА_8 . Разом з тим, ОСОБА_9 в добровільному порядку зняти з реєстрації малолітнього ОСОБА_6 не бажає, що перешкоджає позивачу розпоряджатись майном на власний розсуд.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом, в якому позивач просить суд визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право користування вказаним вище житлом, а саме з липня 2013 року.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 30.09.2019 відкрито провадження у справі та призначене судове засідання для розгляду справи по суті.

30.10.2019 до суду надійшов відзив на позов мотивований тим, що відповідач заперечує проти задоволення позову, оскільки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не може самостійно визначати своє місце проживання, а тому така підстава для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням не може мати місце. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням може бути лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить по втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Проте, дитина не проживає у спірному житлі з поважних причин, якими є розірвання шлюбу між його батьками і його проживання разом з матір`ю. Враховуючи його неповнолітній вік, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не може самостійно обирати місце проживання, тому факт його не проживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення його права користування житлом, у якому на законних підставах зареєстрований та проживає його батько.

15.11.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, мотивована тим, що згідно рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.04.2014 малолітній ОСОБА_6 проживає з матір`ю ОСОБА_8 . Крім того, з квітня 2014 року ОСОБА_5 проживає з іншою сім`єю в с. Грабарівка Могилів-Подільського району Вінницької області, де в подальшому придбав житловий будинок в якому і проживає. ОСОБА_9 також з квітня 2014 року проживає разом із малолітнім ОСОБА_6 з іншою сім`єю. Тобто, в належній ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності квартирі АДРЕСА_1 останній тільки зареєстрований. Зважаючи на викладене, позивач просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Зазначив, що з часу коли між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 було розірвано шлюб, в будинку АДРЕСА_2 вони не живуть. ОСОБА_5 з 2014 року проживає в АДРЕСА_3 , однак залишається співвласником та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . В рішенні суду від 2014 року зазначено, що малолітній ОСОБА_6 проживає з відповідачем. Реєстрація малолітньої дитини перешкоджає позивачу розпоряджатись належним йому майном.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі. Позов підтримав. Також надав суду копії договорів купівлі-продажу нерухомого майна в с. Грабарівка Могилів-Подільського району Вінницької області та довідку Серебрійської сільської ради про те, що він проживає в с. Грабарівка Могилів-Подільського району Вінницької області.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила. Представник відповідача в судовому засіданні надала суду акт обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_6 від 15.10.2019. Зазначила, що батько дитини є співвласником квартири. Дитина на даний час проживає разом з відповідачем про що була лише усна домовленість. Відповідач немає власного житла, живе на орендованій квартирі з дитиною та не має житла, де могла прописати сина. Малолітня особа не може самостійно обирати місце проживання, однак після досягнення 14 річного віку ОСОБА_6 буде мати таке право.

Представник Служби у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської міської ради в судовому засіданні позов не підтримала. Надала пояснення про те, що дійсно було проведено обстеження умов проживання ОСОБА_6 та встановлено, що він проживає разом з відповідачем в орендованій квартирі. В школу ОСОБА_6 ходить за місцем проживання та реєстрації. Задоволення даного позову призведе до порушення його прав, оскільки іншого місця проживання де б він міг бути зареєстрований у відповідача немає.

Заслухавши представника позивача, відповідача, її представника, представник третьої особи, дослідивши матеріали справи, відзив, відповідь на відзив, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, враховуючи таке.

Позивач та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на житло від 25.11.1999, зареєстрованим у реєстровій книзі за № 3866 (а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_10 (а.с.10).

З довідки № 3321 виданої адміністратором відділу надання адміністративних послуг Могилів-Подільської міської ради слідує, що ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , де також зареєстрований позивач та ОСОБА_5 (а.с.13).

Та обставина, що ОСОБА_6 було зареєстровано за вказаною вище адресою за згодою позивача та ОСОБА_5 стороною позивача не заперечувалась.

Згідно рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 24 липня 2013 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було розірвано (а.с.11).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на положення ст. 319, 321, 391 ЦПК України, які передбачають, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При вирішенні даного спору суд зважає на положення ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР , відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

За порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

За змістом частини четвертої статті 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Відповідач ОСОБА_9 та її син ОСОБА_6 у розумінні вимог статті 3 СК України та частини другої статті 64 ЖК УРСР є колишніми членами сім`ї позивача, як власника квартири, оскільки вселилися та зареєстровані у спірній квартирі за згодою власника, після укладення шлюбу з його сином, тобто як члени сім`ї власника житла. Одночасно, малолітній ОСОБА_6 не перестав бути членом сім`ї ОСОБА_11 , який є співвласником спірного житла, оскільки він є його рідним сином. ОСОБА_11 не є співпозивачем у справі.

Предметом доказування у даній справі, з урахуванням змісту позовних вимог до малолітнього ОСОБА_6 та правових підстав, за яких ці вимоги пред`явлено позивачем, є відсутність або не проживання ОСОБА_6 без поважних причин понад один рік в квартирі позивача.

Так, при обґрунтуванні позовних вимог, позивач надав суду копію рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03 квітня 2014 року на підтвердження обставини проживання малолітнього ОСОБА_6 з відповідачем, однак суд вважає такий доказ неналежним, оскільки даним рішенням було розподілено спільне майно подружжя, а не визначено місце проживання ОСОБА_6 . Крім того, про проживання ОСОБА_6 з відповідачем у вказаному рішенні зазначено в описовій, а не мотивувальній частині рішення суду (а.с.12).

Також суду надано довідку Немійської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області № 264 від 16.08.2019 з якої слідує, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 : АДРЕСА_5 з 17.10.2013, однак на території села не проживає. Малолітній син ОСОБА_2 на території с. Немія не зареєстрований та не проживає (а.с.14).

Судом встановлено, що судове рішення про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_6 разом з відповідачем відсутнє. Разом з тим, факт проживання малолітнього ОСОБА_6 разом з матір`ю було підтверджено самою ж відповідачем, яка одночасно надала суду пояснення, що власного житла не має, а тому не може зареєструвати дитину за іншою адресою. Сама вона зареєстрована в будинку, який належить її теперішній свекрусі, однак та не надала дозвону зареєструвати там також і її сина.

Всудовому засіданні представником відповідача суду було надано акт обстеження умов проживання від 15.10.2019. З вказаного акту слідує, що відповідач разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання незадовільні. Житло винаймають у родичів. Власного житла не мають (а.с.90).

Оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що малолітній ОСОБА_6 не проживає у спірному житлі з поважної причини, якою є розірвання шлюбу між його батьками і його проживання разом з матір`ю.

На переконання суду, враховуючи неповнолітній вік, ОСОБА_6 не може самостійно обирати місце проживання, а тому факт його не проживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення його права користування житлом, у якому на законних підставах зареєстрований його батько.

Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти особу з реєстрації за місцем проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом чи у зв`язку з її виселенням (добровільно чи у примусовому порядку).

Така позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду викладеній в постанові від 22.11.2018 в цивільній справі № 591/4595/16-ц (Провадження № 61-28757св18).

Таким чином, доводи позивача про проживання дитини за іншою адресою з матір`ю, не є правовими підставами для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Також, суду надано договір купівлі-продажу житлового будинку від 19.06.2014, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 23213968 від 19.06.2014, договір купівлі-продажу земельної ділянки від 19.06.2014 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 23215325 від 19.06.2014, які підтверджують придбання ОСОБА_5 будинку АДРЕСА_3 та земельної ділянки (а.с.49-84).

Згідно довідки № 488 від 15.11.2019 Серебринецької сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької області ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.85).

Разом з тим, проживання ОСОБА_5 не є правою підставою для визнання малолітнього ОСОБА_6 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки як вже зазначалось вище, ОСОБА_5 є співвласником квартири АДРЕСА_1 в якій він і зареєстрований на час вирішення спору.

Враховуючи викладене та керуючись ст.9, 64, 150, 156 ЖК України РСР, ст. 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову адвоката Головенка В.В. в інтересах ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 до законного представника малолітнього ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей, сім`ї та молоді Могилів-Подільської міської ради про позбавлення права користування житловим приміщенням відмовити.

Судові витрати у виді судового збору за пред`явлення даного позову залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25.11.2019.

Суддя: Т.Б.Київська