Cправа № 563/1811/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2019 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Опришка П.З.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника ООП Корецької РДА Усика Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участю Органу опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить розірвати шлюб, укладений 04 вересня 1998 року між ним та відповідачем. Неповнолітніх, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просить залишити проживати з ним.

В позовній заяві вказує, що між ними втрачено почуття любові та поваги, що в кінцевому рахунку призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Проживають окремо з грудня 2018 року та спільного господарства не ведуть.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги просив задовільнити повністю з підстав наведених у позові. Шлюб просив розірвати, а малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити проживати з ним, як з батьком.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги просила задовільнити у повному обсязі. Вказала, що сторони більше 20 (двадцяти) років прожили в шлюбі, який зареєстрований у 1998 році. За час дії шлюбу в ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилося троє дітей. Однак, протягом останніх років сімейні відносини погіршилися, у подружжя діаметрально різні погляди на питання шлюбу, сім`ї, виховання дітей. 07 липня 2019 року ОСОБА_3 вчинила стосовно найменшого сина, ОСОБА_6 насильство в сім`ї, що проявилося в тому, що остання кричала та била сина, розбила йому голову. 08 липня 2018 року вона з власної ініціативи покинула дітей та чоловіка і пішла проживати до своїх батьків, де проживає і по даний час. Представник вказує, що ОСОБА_3 не піклується про дітей. Не виявляє щодо них належного материнської уваги, не дбає про їх навчання та здоров`я. За час проживання з батьком діти стали спокійнішими, виявляють до нього свою прихильність. Вказала, що на замовлення позивача, ОСОБА_1 було проведено психологічне дослідження стану дітей, на яке була запрошена, але не з`явилася ОСОБА_3 . Згідно вказаного дослідження встановлено, що діти знаходяться в напруженому психоемоційному стані і потребують психологічної реабілітації, перебування в спокої, відновлення материнсько-дитячих відносин. Зважаючи на те. що наразі діти з 08.07.2019 року проживають з батьком який повністю їх забезпечує, піклується про їхній розвиток і здоров`я саме з ним і належить залишити малолітніх, оскільки це відповідатиме їх найкращим інтересам.

Відповідач у судовому засіданні визнала позовні вимоги в частині розірвання шлюбу. В частині вимог про залишення малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з їх батьком заперечила, просила дітей залишити проживати з нею. Вказала, що представником позивача в судовому засіданні озвучена неправда, оскільки вона піклується про дітей, дбає про їхній розвиток та здоров`я, відвідує їх у батька, однак сам батько і його родина інколи перешкоджають їй у спілкуванні з дітьми та налаштовують дітей проти неї, як матері.

Представник відповідача в судовому засіданні щодо заявленої вимоги про розірвання шлюбу не заперечив, відносно залишення дітей проживати з батьком просив суд відмовити у задоволенні вказаної вимоги. Свою думку обґрунтував тим, що ОСОБА_3 повною мірою здійснює свої материнські обов`язки та має належні умови для проживання та навчання дітей. Крім того, вказав, що беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини та практику Верховного суду для залишення дітей проживати з батьком необхідні виняткові підстави, яких на його думку у ситуації, що розглядається немає.

Представник органу опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації в судовому засіданні щодо вимоги про залишення дітей проживати з позивачем вказав, що загалом не заперечує щодо цього, оскільки діти є більш емоційно прихильні до батька, а він забезпечує їх всім необхідним для нормального життя, навчання та розвитку. Разом з тим, вказав. що це не позбавляє матір брати участь у вихованні і спілкуванні дітей. Зазначив, що не підтримує висновок Корецької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування №01-17/1052/19 від 19 березня 2019 року стосовно доцільності залишення дітей проживати з матір`ю.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_7 дала покази, що, являється сусідкою ОСОБА_1 по провулку Довгому в місті Корець Рівненської області. Зазначила, що і ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є хорошими батьками, завжди дивувалася яка хороша у них сім`я. Зазначила, що як і батько так і мати дбають про дітей, їхній розвиток і навчання. Підтвердила, що з липня 2018 року ОСОБА_3 з дітьми та чоловіком не проживає. Чому так сталося пояснити не змогла, однак, на її думку, частково винна в цьому мати позивача, яка постійно втручалася в справи сім`ї, до всього придиралася. Вважає, що сім`ю можливо зберегти, варто лише обом піти на примирення і на взаємні поступки.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_8 дала покази, що являється матір`ю ОСОБА_1 та проживає з чоловіком, сином, ОСОБА_1 та малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 . Вказала, що до 8 липня 2018 року з ними також проживала ОСОБА_3 , яка нині проживає з своїми батьками. Вказує, що відповідачка до того, як проживала з ними і зараз не в повній мірі здійснює свої материнські обов`язки, не цікавиться дітьми, їхнім здоров`ям, навчанням. Вказує, що саме з батьком діти відвідують лікарів, отримують відповідні щеплення, саме батько забирає дітей з школи, матеріально їх утримує. Зазначила, що ОСОБА_3 взагалі не спілкується з старшою дочкою ОСОБА_9 , яка навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті, не цікавиться її навчанням, потребами. Повідомила суду про подію, яка відбулася 07 липня 2018 року коли ОСОБА_3 конфліктувала з меншим сином ОСОБА_6 , кричала на нього, чинила фізичне та психологічне насильство, розбила останньому голову. Після чого вже 08 липня 2018 року залишила дітей і пішла проживати до батьків. За час проживання з батьком зазначає, що діти стали врівноваженими, спокійними, виявляють прихильність до батька. Зазначила, що якщо раніше мати відвідувала дітей близько двох разів на тиждень, то тепер лише раз. Не заперечує, що ОСОБА_3 інколи купує дітям певні продукти харчування, солодощі, одяг, однак замітила певну нерівність по відношенню до ОСОБА_6 , до якого відноситься краще ніж до ОСОБА_5 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_10 дала покази, що працює керівником громадської організації «Центр психологічного розвитку «Аніма». Вказала. Що в лютому 2019 року до її громадської організації звернувся ОСОБА_1 , батько малолітніх ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з проханням провести стосовно дітей психодіагностичне дослідження на предмет їх психоемоційного стану та рівня емоційної напруги, стосовно ситуації, що трапилася з ними 07.07.2018 року. За наслідками дослідження встановлено, що ситуація, яка трапилася з дітьми 07.07.2019 року була для дітей травмуючою. Визначено, що умови в яких діти наразі проживають є для них найбільш сприятливими для зниження рівня нервової напруги та відновлення їх психоемоційного стану.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_9 дала покази, що є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Вказала, що навчається в Івано-Франківському національному медичному університеті, а ОСОБА_3 , як мати не цікавиться її навчанням, потребами та проблемами. Вказала, що постійно свариться на малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шарпає їх та б`є, не турбується про їхнє виховання та розвиток. Також, розповіла про подію, що сталася 07.07.2018 року коли ОСОБА_3 нанесла тілесні ушкодження малолітньому ОСОБА_6 Вказала, що мати погрожувала «зарізати дітей, а потім себе». Зазначила, що в той день, 07.07.2018 року саме вона викликала поліцію. Вважає, що діти, її рідні брати мають залишитися проживати з батьком, оскільки вони прихильні до нього, а їх повернення до матері може негативно вплинути на їх психоемоційний стан.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_12 дала покази, що на виконання ухвали Корецького районного суду Рівненської області від 17.01.2019 року проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час яких встановлено, що в даних сім`ях створені умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини були розглянуті документи надані службою у справах дітей Корецької райдержадміністрації. За результатом розгляду вказаного питання орган опіки та піклування Корецької районної державної адмінстрації вині висновок від 19.03.2019 року про доцільність залишення дітей проживати з їх матірю ОСОБА_3 . Вказує, що на той час висновок був вмотивованим та обґрунтованим і відповідав реаліям в яких проживали діти. Однак, після вчинення ОСОБА_3 стосовно дітей психологічного насильства та постановки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на облік як дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах внаслідок скоєння психологічного насильства над дитиною не вважає можливим підтримати висновок від 19.03.2019 року.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка, малолітній, ОСОБА_5 дав покази, що зараз проживає з батьком ОСОБА_1 , братом ОСОБА_6 та дідусем і бабусею. Навчається у 4-в класі Корецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3, в яку перейшов з школи №1. Вказав, що з школи його забирає тато. Проживати бажає з батьком, оскільки мама на нього кричить і б`є. Вказав, що мама набила його меншого братика ОСОБА_6 і розбила йому голову. Вказує, що боїться мами, коли вона вчила з ним уроки то постійно сварилася і шарпала.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 , дав покази, що являється батьком відповідача, ОСОБА_3 . Зазначив, що його внуки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають наразі з батьком ОСОБА_1 . Його дочка, відповідач по справі проживає зараз з ними. Зазначив що старша дочка відповідача, а також батьки позивача, налаштовують менших дітей на негативне ставлення до матері. Вказав, що одного разу син, ОСОБА_5 виганяв свою матір з будинку. Зазначив, що на його думку відносини відповідача, ОСОБА_3 з дітьми погіршилися після того як був поданий позов до суду про розірвання шлюбу.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка, ОСОБА_15 дала покази, що являється матір`ю відповідача, ОСОБА_3 . Підтвердила покази свого чоловіка про те, що діти зараз дійсно проживають з батьком, ОСОБА_1 . Вказала, що незважаючи на це, мати дітей, її дочка постійно ходить до дітей опікується ними. Раніше зазначила, що чинилися перешкоди у спілкуванні її як бабусі та її дочки як матері у спілкуванні з дітьми, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Зазначила, що одного разу приїхавши на день народження до одного з дітей її внук втікав від неї, таким чином, на її думку, будучи настроєним матір`ю позивача. Зазначила, що мати позивача раніше постійно чинила перешкоди їй та дочці у спілкуванні з дітьми.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, їх представників, представника органу опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації, покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 04 вересня 1998 року перебувають у шлюбі, що зареєстрований Корецьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області, актовий запис 38, що підтверджує свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 .

Під час дії шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилося троє дітей:

-дочка, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджує свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ;

-син, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ;

-син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ;

Відповідно до висновку Корецької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування №01-17/1052/19 від 19 березня 2019 року з метою захисту прав дитини, Корецька райдержадміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , разом з матір`ю - ОСОБА_3 .

Відповідно до характеристики від 05.02.2019 року наданої на ОСОБА_1 за час проживання у місті ОСОБА_16 він зарекомендував себе з позитивної сторони.

Згідно з характеристикою наланою Волинським регіональним управлінням ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 з 21.09.2015 року є керівником Корецького відділення Рівненської філії АТ КБ «Приватбанк». За час роботи закеромендував себе лише з позитивної сторони.

Відповідно до довідки про доходи від 17.01.2019 року середній заробіток ОСОБА_1 за період роботи з 01.07.2018 року по 31.12.2018 року становив 17 338, 26 грн.

Згідно з дослідженою довідкою №1 від 17.01.2019 року наданою сімейним лікарем ОСОБА_17 протягом останніх 7 місяців до січня 2019 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до неї як лікаря з приводу стану здоров`я малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_3 за вказаний період з приводу здоров`я дітей до неї як лікаря не зверталася.

Згідно з дослідженою довідкою наданою лікарем-стоматологом ОСОБА_18 протягом останніх 7 місяців до січня 2019 року ОСОБА_1 неодноразово звертався з приводу стану лікування зубів малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ОСОБА_3 за вказаний період з приводу здоров`я дітей до неї як лікаря не зверталася.

Відповідно до довідок ТОВ «Страхова компанія «Кредо» 03.08.2016 року ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування від нещасних випадків №ROCWNS-16731Q72 стосовно малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 30.07.2016 року такий же договір № ROCWNS-166U715 укладений стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до характеристики наданої на ОСОБА_5 директором Корецькї загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Корецької міської ради Рівненської області та класним керівником він навчається у школі з 01 вересня 2018 року. У навчанні показує себе на достатньому місці, проявляє старанність, є дружелюбним, легко знаходить спільну мову з іншими учнями. В характеристиці вказано, що батько ОСОБА_5 , ОСОБА_1 активно цікавиться успіхами сина, постійно присутній на зборах батьківського колективу, являється головою батьківського комітету класу та заступником голови батьківського комітету школи.

Відповідно з висновком громадської організації «Центр психологічного розвитку «Аніма» від 13.02.2019 року №5 ситуація, що трапилася з малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 07.07.2018 року була для дітей дійсно травмуючою, а саме - застосування фізичної сили з боку матері, погрози вбивством хлопчиків та раптовий від`їзд матері на тривалий термін без виконання материнських обов`язків. Зважаючи на це, для відновлення психоемоційного стану дітей рекомендовано відновлення материнсько-дитячих відносин та перебування хлопчиків у безпеці, емоційно-комфортних умовах з емоційно важливими людьми, яким станом на період дослідження є батько - ОСОБА_1 .

В судовому засіданні досліджено довідку про доходи ОСОБА_3 відповідно до якої загальна сума її доходу за період з 01 липня 2018 року по 31 грудня 2018 року становить 41 726, 48 грн.

Відповідно до довідок виданих КЗОЗ «Корецька центральна районна лікарня» Корецької районної ради Рівненської області від 28.01.2019 року ОСОБА_3 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Житловий будинок, в якому проживає ОСОБА_3 належить на праві власності її батьку ОСОБА_13 , що підтверджує витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 156576817 від 18.02.2019 року.

Відповідно до довідок виданих КЗЩЗ «Корецька центральна районна лікарня» Корецької районної ради Рівненської області від 21.03.2019 року ОСОБА_1 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Згідно з довідкою Корецької міської ради №03-08/289 від 21.03.2019 року малолітні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані та фактично проживають з батьком, ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та перебувають на його утриманні.

Відповідно до витягу з протоколу №4 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 19.03.2019 року комісія вирішила за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю - ОСОБА_3 .

Відповідно до досліджених актів обстеження побутових умов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) встановлено, що в обох випадках створені належні умови для проживання малолітніх дітей.

Відповідно до наказів служби у справах дітей Корецької районної державної адміністрації №140-о та № 141-о від 18.06.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з скоєнням психологічного насильства над дитиною.

В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, проживають за різними адресами.

Судом, також, встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають на даний час з батьком.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін та їх неповнолітнього сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог про визначення місця проживання малолітніх дітей, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є синами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 проживає з малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в будинку, що йому належить, працює в Корецькому відділенні АТ КБ «Приватбанк» з 21.09.2015 року на посаді начальника, має достатній дохід, позитивно характеризується за місцем роботи та згідно характеристики зі школи, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Як позивач так і відповідач згідно актів огляду побутових умов забезпечені належними умовами для проживання та навчання дітей.

Відповідач ОСОБА_3 проживає в будинку, що на праві власності належить її батьку ОСОБА_19 , працює в Корецькому вищому професійному училищі №24 на посаді викладача основних дисциплін, має достатній дохід, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Стаття 141 СК України визначає, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо.

Відповідно до частини 2 статті 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно із частиною 4 статті 150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27.09.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції).

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11.07. 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М . С . проти України» стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.02.2019 року, встановлено, що за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позивачем ОСОБА_1 створені всі належні умови для життя дітей.

Допитані в судовому засіданні свідки дали покази про те, що у сторін почались напружені стосунки в сім`ї, діти залишились проживати з батьком та виявляють більшу прихильність до нього.

Будучи заслуханим в судовому засіданні в присутності представників органів опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації, малолітній ОСОБА_5 , добровільно, без тиску, без присутності батьків, вільно, впевнено висловив своє бажання проживати разом з батьком, з яким постійно проживає і до сьогоднішнього дня.

Суд не бере до уваги висновок Корецької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування №01-17/1052/19 від 19 березня 2019 року щодо визначення місця проживання дітей з матір`ю, оскільки дослідженими в судовому засіданні доказами та особистою думкою дитини, встановлено, що найкращим інтересом дітей буде залишити проживати їх з батьком.

В даному випадку не беручи до уваги висновок суд ні в якому разі не порушує норми матеріального чи процесуального права, оскільки відповідно до цивільно-процесуального законодавства жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зазначений висновок органу опіки і піклування Корецької районної державної адміністрації не може мати переваги над іншими доказами, а судом належно його оцінено в сукупності з іншими доказами. Більше того, представником орану опіки та піклування Корецької районної державної адміністрації в судовому засіданні вказаний висновок не підтриманий.

Таким чином, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дітей, уваги і турботи батьків, розвитку дітей в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, а також ураховуючи особливу прихильність ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до батька, проживання синів з батьком, беручи до уваги особисту думку малолітнього ОСОБА_5 , а також факт вчинення насильства в сім`ї відповідачем по справі ОСОБА_3 відносно своїх дітей суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за постійним місцем проживання батька ОСОБА_1 .

При цьому, відповідач у такому разі не обмежена у своєму праві на спілкування з дітьми, може виявляти турботу про них та зобов`язана брати участь у вихованні дітей.

У теперішній час, мешкаючи з батьком, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилися проживати у звичному для них середовищі, вони продовжують відвідувати школу, спілкуватися зі своїми однокласниками. Батько піклується про їх фізичне та духовне виховання, займається їх оздоровленням. Згідно матеріалів справи, встановлено, що діти більше прихильні до батька.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні та оцінені на предмет їх належності, допустимості та достовірності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині залишення дітей з батьком і їх задоволення,

Доводи відповідачки про негативний вплив батька та його родини на дітей, про перешкоджання їй бачитися з синами, судом не приймаються до уваги, як такі, що жодним доказом не підтверджені.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з виконанням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Суд, враховуючи, що позов про розірвання шлюбу задоволено, вважає стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 76-82, 89, 141, 263, 264, 265, 283 ЦПК України, ст.ст.104, 105, 112, 114 Сімейного Кодексу України суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Шлюб, укладений 04 вересня 1998 року, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), який зареєстрований Корецьким районним відділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області, актовий запис у книзі реєстрації №38 - розірвати.

Місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначити з їх батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Опришко П.З.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 25 листопада 2019 року.