Єдиний унікальний номер 243/5213/18
Номер провадження 22-ц/804/126/19 Категорія 55

У Х В А Л А

09 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Соломахи Л.І.

суддів Канурної О.Д., Мальованого Ю.М.

за участю:

секретаря судового засідання Розпутько Я.О.

представника відповідача - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області у залі судових засідань № 3 цивільну справу № 243/5213/18 за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" про стягнення заборгованості по заробітній платі за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року у складі судді Хаустової Т.А., -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" (далі - ПрАТ "Концерн Стирол") про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Зазначав, що працював у ПрАТ "Концерн Стирол" майстром дільниці. 28 листопада 2017 року був звільнений на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату.

Посилаючись на те, що у день звільнення відповідач розрахунок з ним не провів, що заборгованість по заробітній платі за період з 01 січня 2017 року по день звільнення складала 45 562,33 грн. і до теперішнього часу не погашена, просив стягнути зазначену заборгованість з відповідача на його користь (а.с. 1 - 2 т. 1).

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у порушенні вимог ст. 115 КЗпП України щодо позивача відсутня. Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" розпочато проведення антитерористичної операції на сході України, у звязку з чим відповідач, місцезнаходженням якого є м. Горлівка Донецької області, не може здійснювати свою господарську діяльність. Наказом ПрАТ "Концерн Стирол" № 134/1 від 15.04.2014 року прийнято рішення про повну зупинку виробництва, завершення розпочатих технологічних процесів за умови зменшення до мінімуму виходів на роботу співробітників підприємства. Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000891 від 15.05.2018 року підтверджується, що за фактом захоплення у червні 2014 року невстановленими озброєними особами приміщень та майна ПрАТ "Концерн Стирол" відкрито кримінальне провадження. Висновком Торгово-промислової палати України від 28.11.2017 року №3799/2/21-10.2 засвідчено настання для ПрАТ "Концерн Стирол" обставин непереборної сили (наявність воєнного конфлікту на території Донецької області та проведення у зв'язку з цим антитерористичної операції) з квітня 2014 року. Відповідач втратив доступ до первинних документів, на підставі яких має здійснюватися розрахунок сум заробітної плати, відпускних та ін., що підлягають виплаті на користь робітників. Внаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) ПрАТ "Концерн Стирол" позбавлено можливості провести розрахунок з працівниками у день звільнення. Отримати у визначеному процесуальним законом України порядку докази про вихід позивача на роботу, про кількість відпрацьованих ним днів (годин) за період з січня 2017 року по 27 листопада 2017 року, про розмір та складові нарахованої позивачу заробітної плати неможливо. Наявні в матеріалах справи дані індивідуальних відомостей про застраховану особу системи персоніфікованого обліку Бахмутського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 01.06.2018 року містять дані щодо нарахованої позивачу заробітної плати з січня 2017 року по 27 листопада 2017 року, однак такі відомості не є належними доказами щодо розміру заборгованості по заробітній платі, оскільки, як вбачається із висновку Торгово-промислової палати України від 28.11.2017 року № 3799/2/21-10.2, з втратою контролю і доступу до своїх виробничих потужностей відповідач втратив доступ до примірників звітів, що подавалися до контролюючих органів, в тому числі до Пенсійного фонду України. Сам по собі факт звільнення позивача не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах. Позивач не надав суду належних доказів та не зазначив правових підстав виплати йому заробітної плати. Представник відповідача факт роботи позивача на підприємстві у зазначений період оспорює. Крім того, в матеріалах справи наявні відкориговані відомості про нарахування заробітної плати застрахованій особі ОСОБА_2 за 2017 рік, надані ПрАТ "Концерн Стирол" 26 серпня 2018 року до органів Державної фіскальної служби України. Відсутність вини відповідача у порушенні вимог ст. 115 КЗпП України є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (а.с. 120 - 128 т. 1).

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.

Зазначає, що настання для відповідача обставин непереборної сили, що засвідчено висновком Торгово-промислової палати України від 28.11.2017 року № 3799/2/21-10.2, не звільняє його від виплати заробітної плати та прирівняних до неї виплат, зокрема, оплати часу простою, які здійснюються незалежно від наявності вини роботодавця. Крім того, суд не врахував, що зазначений висновок Торгово-промислової палати України в розумінні ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" не є сертифікатом, щопідтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань.

Посилання відповідача на те, що з дати захоплення підприємства він свої трудові обовязки не виконував, а тому підстави для нарахування йому у 2017 році заробітної плати відсутні, є безпідставними, оскільки відповідач приховує той факт, що ним у лютому або у березні 2017 року був виданий наказ про простій з оплатою згідно чинного законодавства, у звязку з чим йому щомісячно нараховувалася заробітна плата, яка відображена в індивідуальних відомостях про застраховану особу системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України (форма ОК-5) саме на підставі щомісячних звітів відповідача до Пенсійного фонду України. Надані ним індивідуальні відомості про нього, як застраховану особу, з системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України (форма ОК-5) про нараховану йому у 2017 році заробітну плату в спірний період є належним доказом нарахованої йому оплати простою, доказів виплати якої відповідачем суду не надано. Вказані відомості системи персоніфікованого обліку відповідачем в судовому порядку недійсними не визнавалися (а.с. 131 - 135 т. 1).

У звязку із припиненням з 03 жовтня 2018 року здійснення правосуддя апеляційним судом Донецької області цивільна справа № 243/5213/18 за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ "Концерн Стирол" про стягнення заборгованості по заробітній платі з апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року підсудна Донецькому апеляційному суду, який створено в апеляційному окрузі, що включає Донецьку область, юрисдикція якого поширюється на територію, на яку поширювалася юрисдикції ліквідованого апеляційного суду Донецької області.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 12 листопада 2018 року у справі відкрито апеляційне провадження (а.с. 142 - 146 т. 1).

Позивач ОСОБА_2 про постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження від 12 листопада 2018 року був повідомлений відповідно до частини 2 ст. 11 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" шляхом розміщення 13 листопада 2018 року інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (а.с. 151 т. 1).

Відповідачем - ПрАТ "Концерн Стирол" копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 отримані на адресу абонентської скриньки у м. Києві 20.11.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 222 т. 1).

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ "Концерн Стирол" проти доводів апеляційної скарги позивача заперечує, просить її залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Зазначає, що як офісні приміщення, так і виробничі потужності підприємства розташовані у м. Горлівка Донецької області. Указом Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" на сході України розпочато антитерористичну операцію, що впливає на можливість відповідача здійснювати свою діяльність, у тому числі забезпечувати трудові відносини з працівниками, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати України від 28.11.2017 року № 3799/2/21-10.2. Враховуючи небезпечну ситуацію, яка склалася внаслідок проведення бойових дій на території м. Горлівки Донецької області, неможливість забезпечити безпеку технологічних процесів, повязаних з використанням особливо небезпечних речовин, а також з метою збереження життя та здоровя як працівників концерну, так і мешканців міста, наказом ПрАТ "Концерн Стирол" № 134/1 від 15.04.2014 року прийнято рішення про повну зупинку виробництва, завершення розпочатих технологічних процесів за умови зменшення до мінімуму виходів на роботу співробітників підприємства. Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000891 від 15.05.2018 року підтверджується факт захоплення невстановленими озброєними особами приміщень та майна ПрАТ "Концерн Стирол".

З травня 2014 року по січень 2017 року працівникам, які знаходилися у м. Горлівка та не мали можливості працювати на зупиненому виробництві, виплачувалася допомога, але у звязку із погіршенням фінансового стану підприємства з січня 2017 року відсутня можливість виплачувати таку допомогу працівникам, які не переїхали на підконтрольну територію та залишилися у м. Горлівці. Це повязано і з остаточною втратою на прикінці січня 2017 року керівництвом концерну контролю над раніше незахопленими залишками майна підприємства, його фактичним привласненням з боку самопроголошеної незаконно влади, а також із тим, що деякі працівники, не звільнившись зі штату ПрАТ "Концерн Стирол", стали працювати у незаконно створеному ДП "Стирол". Продовження здійснення виплат таким працівникам мало би свідчити про сприяння у фінансуванні терористичної діяльності установ та угрупувань самопроголошеної "ДНР".

Як стало відомо відповідачу під час судових процесів про стягнення з ПрАТ "Концерн Стирол" неіснуючої заборгованості по заробітній платі, деякі невідомі особи, які залишилися працювати на території їх підприємства у м. Горлівка, скориставшись наявністю доступу до електронного документообігу захопленого підприємства, незаконно надсилали до органів Пенсійного фонду України відомості про нібито нараховану заробітну плату працівникам концерну, які фактично не могли виконувати роботу на підприємстві у звязку із повною зупинкою виробництва та подальшим захопленням майна підприємства незаконними збройними угрупуваннями, про що свідчать індивідуальні відомості за формою ОК-5, які не відповідають дійсним обставинам справи. У звязку з цим адміністрацією ПрАТ "Концерн Стирол" видано наказ № 38/5 від 21.05.2018 року, згідно з яким розпочато інвентаризацію фактично відпрацьованого часу працівниками з 01.01.2017 року по 31.07.2018 року. Проведення інвентаризації було частково закінчено на прикінці серпня 2018 року. При проведенні інвентаризації встановлено, що позивач у спірний період трудові обовязки не виконував, у звязку з чим були проведені коригування у відомостях по заробітній платі, згідно яких заборгованість по заробітній платі перед позивачем відсутня, що відображено у довідці Пенсійного фонду України форми ОК-7.

Оскільки позивач не виконував у спірний період з січня 2017 року по день звільнення трудові обовязки, відповідно до ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України "Про оплату праці" підстави для отримання ним заробітної плати відсутні (а.с. 197 - 206 т. 1).

У судове засіданні апеляційного суду 09 січня 2019 року позивач ОСОБА_2 не зявився; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення 20 грудня 2018 року на офіційному веб-порталі судової влади відповідно до частини 2 ст. 11 Закону України від 12.08.2014 року № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції" оголошення про призначення справи до розгляду на 09 січня 2019 року (а.с. 66 т. 2).

Позивач ОСОБА_2 апеляційний суд про причини неявки у судове засідання 09 січня 2019 року не повідомив і відповідно до частини 3 ст. 131 ЦПК України вважається, що він не зявився у судове засідання без поважних причин.

Оскільки відповідно до частини 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд розпочав розгляд справи 09 січня 2019 року у відсутність позивача, явка якого у судове засідання обовязковою не визнавалась.

Представник відповідача - ПрАТ "Концерн Стирол" адвокат ОСОБА_1, який діє на підставі ордера серії ДН № 0003849 від 09 січня 2019 року (а.с. 119 т. 2), у судовому засіданні 09 січня 2019 року проти доводів апеляційної скарги заперечував, надав результати інвентаризації ПрАТ "Концерн Стирол" фактично відпрацьованого позивачем ОСОБА_2 часу в період з 01 січня 2017 року по 27 листопада 2017 року, згідно яких в зазначений період позивач фактично не працював. Пояснив, що за результатами інвентаризації ПрАТ "Концерн Стирол" внесено зміни до персоніфікованих даних позивача та згідно форми ОК-7 Пенсійного фонду України від 03.10.2018 року в період з лютого по серпень 2017 року заробітна плата позивачу не нараховувалася; у вересні 2017 року сума заробітку складає "- 2 965,48 грн.", що є технічною помилкою Пенсійного фонду України; за листопад 2017 року корегування ще не здійснено.

Отже, виходячи з матеріалів справи, доводів апеляційної скарги позивача, письмового відзиву відповідача на апеляційну скаргу та пояснень представника відповідача у судовому засіданні, апеляційним судом встановлено, що апеляційному суду необхідно вирішити питання про правильне застосування судом першої інстанції норм ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України "Про оплату праці" та зробити висновок чи має працівник право на заробітну плату у разі неможливості виконання ним трудових обов'язків внаслідок припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції, а якщо так, то на підставі яких норм права.

Згідно ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2018 року у справі № 582/1001/15-ц (провадження № 61-4439св 18) колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухваленій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів іншого касаційного суду - постанові Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у справі № 826/584/16, згідно якої у разі невиконання працівником трудових обовязки не з вини останнього, не оформлення підприємством у встановленому порядку простою чи відпустки без збереження заробітної плати працівнику підлягає виплаті заробітна плата в повному обсязі. Враховуючи численні випадки припинення діяльності підприємств (в тому числі державних установ) на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил), правове врегулювання характеру трудових відносин, що виникають між працівником та підприємством внаслідок вимушеного припинення діяльності підприємства, містить виключну правову проблему та необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики як в порядку цивільного, так і адміністративного судочинства, у звязку з чим колегія суддів дійшла висновку передати на розгляд до ОСОБА_3 Верховного Суду справу № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Верховному Суду необхідно вирішити, зокрема, питання про правильне застосування норм статей 34, 113 КЗпП України, статей 1 та 12 Закону України "Про оплату праці", статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки", зокрема, шляхом розяснення:

1. Чи вважається простоєм не з вини працівника неможливість виконання ним трудових обовязків внаслідок припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил), який оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу);

2. Чи вважається припинення діяльності підприємства на території проведення антитерористичної операції (операції обєднаних сил) простоєм, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров'я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з вини працівника, коли за працівником зберігається середній заробіток.

Ухвалою ОСОБА_3 Верховного Суду від 13 липня 2018 року справа № 582/1001/15-ц (провадження № 14-286цс18) за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року прийнята до розгляду.

Справа була призначена до розгляду в останнє на 12 грудня 2018 року, проте її розгляд відкладено без визначення конкретної дати.

Відповідно до частини 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 10 частини 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду.

Згідно із п. 14 частини 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини 1 ст. 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Представник відповідача - ПрАТ "Концерн Стирол" ОСОБА_1 питання щодо зупинення за ініціативою суду провадження у справі просить вирішити на розсуд суду.

Враховуючи, що у цивільній справі № 243/5213/18, що перебуває в провадженні Донецького апеляційного суду, правовідносини, що виникли між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем - ПрАТ "Концерн Стирол" щодо оплати праці в період з січня 2017 року по 27 листопада 2017 року після припинення діяльності ПрАТ "Концерн Стирол" на території проведення антитерористичної операції, є подібними з правовідносинами у справі №582/1001/15-ц, яка переглядається у касаційному порядку ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду, апеляційний суд вважає, що існують підстави для зупинення провадження у справі № 243/5213/18.

Керуючись пунктом 10 частини 1 ст. 252, пунктом 14 частини 1 ст. 253, частиною 2 ст. 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Зупинити апеляційне провадження у справі № 243/5213/18 за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2018 року за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Концерн Стирол" про стягнення заборгованості по заробітній платі до закінчення перегляду в касаційному порядку ОСОБА_3 Палатою Верховного Суду справи № 582/1001/15-ц за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення невиплаченої заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Л.І. Соломаха

Судді: О.Д. Канурна

ОСОБА_5

Повне судове рішення складено 10 січня 2019 року.

Головуючий суддя : Л.І. Соломаха