Справа № 360/48/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді Стасенка Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Клопот О.О.,

заявниці ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в смт Бородянка Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Бородянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 13 жовтня 2018 року її батько ОСОБА_2 помер в м. Луганську, яке на даний час відноситься до тимчасово окупованої території, а тому вона не може зареєструвати смерть батька у відділі державної реєстрації актів цивільного стану і отримати відповідне свідоцтво про смерть батька.

Просила встановити факт смерті ОСОБА_2, яка настала 13 жовтня 2018 року в м. Луганську.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 свою заяву підтримала і викладене підтвердила, пояснивши також, що вона на даний час взята на облік як внутрішньо переміщена особа і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, а її батько залишився проживати на тимчасово окупованій території; на момент смерті батька вона знаходилась біля нього в м. Луганську і там його поховала.

Заінтересована особа Бородянський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання свого представника не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, повідомила про можливість розгляду справи за відсутності представника відділу.

Вислухавши пояснення заявниці ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до копії паспорту громадянина України серії ЕМ №959391, виданого Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області 22 листопада 2001 року, заявниця ОСОБА_1 з 02 лютого 2018 року зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.3)

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії V-УР № 0546222, ОСОБА_3 народилася 28 квітня 1963 року в м. Луганську і її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_4. (а.с.5)

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (після укладення шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_6 уклали шлюб 22 травня 1982 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний запис за № 500. (а.с.5)

Відповідно до довідки № 18 від 02 грудня 2016 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території в с. Пилиповичі Бородянського району Київської області по вул. Гагаріна, 81. (а.с.4)

Згідно з копією свідоцтва про смерть, виданого 16 жовтня 2018 року Жовтневим відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції самопроголошеної Луганської народної республіки, ОСОБА_2 помер 13 жовтня 2018 року в м. Луганську, про що 16 жовтня 2018 року складений відповідний запис акту за № 1759. (а.с.6)

Як убачається з копії довідки про причину смерті та копії лікарського свідоцтва про смерть за № 1038 від 14 жовтня 2018 року, виданих ГУ "Луганська міська багатопрофільна лікарня №8" самопроголошеної Луганської народної республіки, ОСОБА_2 помер 13 жовтня 2018 року, причина смерті легенево-серцева недостатність, пневмонія. (а.с.7)

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року за № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення", м. Луганськ відноситься до території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

За правилами ст.1, 9, 17, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України; державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків; у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна; громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах проти Туреччини ("Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), a також Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia", "Ila§cu and Others v.Moldova and Russia"), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) , який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території.

Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи "намібійський виняток" у справі "Кіпр проти Туреччини", ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх най- мінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи значення, яке має встановлення факту смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявниці, суд приймає рішення на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку.

Оцінюючи досліджені докази, суд вважає підтвердженим і таким, що підлягає встановленню факт, що ОСОБА_2 помер в м. Луганську 13 жовтня 2018 року, що за правилами ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" є підставою для державної реєстрації смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України.

Відповідно до ст.317 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України,підлягаєнегайному виконанню.

Керуючись ст.259, 263-265, 315, 316, 317, 319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_7 ОСОБА_6 задовольнити.

Встановити факт смертіОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_5, і помер 13 жовтня 2018 року вм. Луганську.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Бородянський районний суд Київської області .

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Головуючий-суддяОСОБА_8