Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Едера П.Т.

секретаря Репети К.М.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою,-

в с т а н о в и в:

29.12. 2019 Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою. Просив зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу: допоміжного приміщення, яке примикає до фасадної стіни моєї квартири з сторони кухні та ванної кімнати та розміщене над житловою кімнатою 4-7, площею 14,3 м2, відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 4 від 20.10.2011р. та односхилого даху, який безпосередньо примикає до вікна кухні квартири АДРЕСА_1 , що влаштований над житловою кімнатою відповідачів 4-3, площею 16,7 м2.

Стислий виклад позицій сторін.

Обгрунтування позивача:

Позивач зазначив, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 , дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на квартиру, видане 02.03.2017 р., Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради.

Дана квартира розміщена на другому поверсі та складається з кухні та однієї житлової кімнати, що підтверджується технічним паспортом на квартиру, виготовленим 12.08.2016р. Обласним Комунальним Підприємством Львівської Обласної Ради Бюро Технічної інвентаризації та Експертної Оцінки.

Відповідачі по справі є власниками квартири АДРЕСА_4 .

У відповідності до Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10.12.2012 року по цивільній справі 1328/5912/12 за ОСОБА_3 визнано право власності на 53/100 частки квартири, що складається з приміщень: житлова кімната (4-3), площею 16,7 м2, кухня (4-2), площею 8,9 м2, коридор (4-1), площею 1,8 м2, санвузол (4-4) площею 3,0 м2, житлова кімната (4-6) площею 17,5 м2 та на гараж під літ. „1" площею 45 м2, за ОСОБА_6 визнано право власності на 47/100 частки квартири, що складаються з приміщень: кухні (4-7), площею 14,3 м2, санвузол (4-8), площею 2,0 м2, житлової кімнати (4-9), площею 17,0 м2, комірки (4-10) площею 0,6 м2, коридор (4-11) площею 1,5 м2, житлової кімнати (4-12) площею 19,3 м2.

Квартира відповідачів розміщена на першому та другому поверсі, та складається з чотирьох кімнат, що підтверджується технічним паспортом на приватизовану квартиру, виготовленим 20.10.2011р., Обласним Комунальним Підприємством Львівської Обласної Ради Бюро Технічної інвентаризації та Експертної Оцінки.

Над житловою кімнатою відповідачів 4-7, площею 14,3 м2, відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 4 від 20.10.2011р., відповідачами надбудовано допоміжне приміщення, яке примикає до фасадної стіни моєї квартири з сторони кухні та ванної кімнати.

Дана надбудова, здійснена відповідачами, є самочинним будівництвом, адже така прибудова не передбачена жодним проектом, дозволу на її побудову відповідачі не отримували.

Здійснюючи надбудову вище зазначеного приміщення, відповідачі замурували вікно, яке оозміщене у ванній кімнаті моєї квартири, що не дає можливості мені використовувати ванну кімнату за її цільовим призначенням, адже відсутність вікна у ванній кімнаті не дає можливості її провітрювати та перешкоджає доступу сонячного світла у неї.

Крім того позивачами над житловою кімнатою 4-3, площею 16,7 м2, яка розташована на першому поверсі, надбудовано односхилий дах, який безпосередньо примикає до вікна кухні його квартири.

Влаштування даху впритул до мого вікна, порушує моє право на використання квартири, за її цільовим призначенням, адже дах влаштований безпосередньо до мого вікна, і місцях з`єднання з стіною утворюється тріщини в які затікає вода та скупчується бруд, що в свою чергу призводить до мокроти стіни у місці стику та появи на стінах плісняви та грибків.

Крім того, влаштований відповідачами металевий дах в літню пору відображає сонячне світло та сильно нагрівається, під час опадів металева основа даху під дією сильної струї води сильно шумить, що створює йому значні незручності.

Ним, неодноразово вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме я звертався усно до відповідачів з вимогою про усунення перешкод користування квартирою, однак відповідачі на мої усні звернення не реагували крім того я звертався до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові Львівської Міської Ради, про те листом № 074396 від 28.12.2016р. мене повідомили про те, що підстав для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю відсутні.

За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Позивач вважає, що відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Обгрунтування заперечень відповідачів:

У відзиві поданому суду уповноваженим представником сторони відповідачем адвокатом Плат Є ОСОБА_7 І. зазначено, що дійсно відповідачами було проведено добудову до належної їм квартири, про те дану надбудову розпочинав будувати ще попередній власник квартири АДРЕСА_5 , а саме гр. ОСОБА_8 ОСОБА_3 дана квартира була придбана в 2011 році. Попереднім власником ОСОБА_8 були частково передані документи по узаконенню прибудов і надбудов новому власнику, а решта документів ОСОБА_3 особисто переробляв на себе як власника кватири. В процесі підготовки документів на узаконення прибудови і надбудови, ще гр. ОСОБА_8 отримувалась згода усіх мешканців будинку АДРЕСА_6 . Зокрема таку згоду надав основний квартиронаймач квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_9 , підпис якого на заяві було завірено керівництвом ЛКП «Янів-405». Як і зазначає позивач по справі данні надбудови і прибудови були узаконенні в судовому порядку згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10.12.2012 року та виготовлено відповідний технічний паспорт на квартиру, отже усі будівельні роботи, і всі надбудови були виконані станом на 2012 рік в повному обсязі. Станом на 2012 рік позивач проживав в належній йому квартирі і жодних заперечень щодо надбудов і прибудов не мав. Жодних нових добудов, реконструкцій, надбудов з 2012 року Відповідачами не здійснювались і не здійснюються на сьогоднішній день. Жодних перешкод в користуванні позивачу ОСОБА_1 відповідачі не здійснюють, в сторін по справі різні входи в належні їм квартири, а влаштування даху близько до вікна позивача жодним чином не порушує його право на використання належної йому квартири, а тим більше що таке розташування даху було погоджено і ще здійснено в 2012 році, і жодних претензій і вимог не було ні зі сторони позивача, ні зі сторони інших мешканців будинку АДРЕСА_6 . Також стороною відповідачів зазначено, що надбудови були здійснені ОСОБА_3 не захоплюючи неналежної йому земельної ділянки, а лише по фундаменту закладеному на момент зведення будинку.

Пояснення третіх осіб:

Третіми особами у справі письмові пояснення суду подані не були.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 03.01.2018 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28.02.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 25.07.2018 року у справі призначено будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 17.12.2018 року у справі повторно призначено будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 27.02.2019 року у справі відновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 11.03..2019 року зупинено провадження у справі для продовження будівельно-технічної експертизи.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду:

У судовому засіданні Позивач ОСОБА_1 та його уповноважений представник- адвокат Стефанович Ю.М. позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та їхній уповноважений представник- адвокат Плат Є.І. в судовому засіданні позовні вимоги не визнавали, надали аналогічні пояснення тим, які викладені у відзиві на позовну заяву, просили в задоволенні позову відмовити.

Уповноважений представник третьої особи - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, Хома Т.І. зазначив, що інспекцією проводились перевірка, за результатом якої встановлено, що реконструкція квартири АДРЕСА_7 відповідає габаритним розмірам визначеними в технічному паспорті, виготовленому обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» складеному 20.10.2011р. Підстави для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю відсутні. А тому вважає, що позовні вимоги є безпідставними.

Уповноважений представник третьої особи - Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради до суду не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши фактичні обставини справи та письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 02.03.2017 року виданого Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (а.с.6)

Відповідачем ОСОБА_3 квартира АДРЕСА_5 була придбана в 2011 році.

Відповідачем ОСОБА_3 було проведено добудову до належної йому квартири.

Дану надбудову розпочинав будувати попередній власник квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_8 , котрий отримав згоду мешканців будинку.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10.12.2012 року котре набрало законної сили, визнано за гр. ОСОБА_3 та його дочкою гр. ОСОБА_10 право власності на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею АДРЕСА_8 .м з поділом часток відповідно 53/ АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 /100. (а.с.51-54)

Відповідачем виготовлено відповідний технічний паспорт на квартиру (а.с.11-13), отже усі будівельні роботи, і всі надбудови були виконані станом на 2012 рік в повному обсязі.

Судовим розглядом не спростовано, що станом на 2012 рік позивач проживав в належній йому квартирі і жодних заперечень щодо надбудов і прибудов не мав. Жодних нових добудов, реконструкцій, надбудов з 2012 року Відповідачами не здійснювалось і не здійснюється на сьогоднішній день, що підтверджується Актом перевірки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 21.12.2016 року.

Згідно Акту перевірки Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 21.12.2016 року встановлено наступне.

Інспекцією за зверненням позивача ОСОБА_11 була проведена перевірка дотримання гр. ОСОБА_3 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності по АДРЕСА_11 .

За результатами перевірки встановлено, що за вказаною адресою гр. ОСОБА_3 та попереднім власником даного помешкання гр. ОСОБА_8 проведено реконструкцію квартири шляхом прибудови та надбудови другого поверху на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 06.07.2007 року.

Також встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 12.2012 року та ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 02.2013 року визнано за гр. ОСОБА_3 та його дочкою гр. ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_4 загальною площею АДРЕСА_8 .м з поділом часток відповідно 53/ АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 /100.

На час перевірки будівельні роботи в квартирі АДРЕСА_5 не проводилися. Ознаки виконання будівельних робіт за вказаною адресою відсутні.

Квартира АДРЕСА_4 експлуатується мешканцями і не є об`єктом будівництва.

Реконструкція квартири АДРЕСА_7 відповідає габаритним розмірам визначеними в технічному паспорті, виготовленому обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» складеному 20.10.2011р.

Підстави для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю відсутні. (а.с.80)

Судом у цій справі було призначено будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставлено такі питання: Чи відповідають збудовані відповідачами: допоміжне приміщення яке примикає до засадної стіни квартири АДРЕСА_1 з сторони кухні та ванної кімнати, та розміщене над житловою кімнатою відповідачів літ 4-7, площею 14,3 м2 (перший поверх квартира АДРЕСА_4 ), відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_5 від 20.10.2011р. та односхилий дах який безпосередньо примикає до вікна кухні квартири АДРЕСА_1 що влаштований над житловою кімнатою відповідачів літ 4-3, площею 16,7м2 (перший поверх квартира АДРЕСА_4 ), відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_5 від 20.10.2011р., Державним Будівельним Нормам, СНиП, архітектурним, екологічним, санітарним та протипожежним вимогам? Якщо не відповідає, то у чому полягає невідповідність?

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №1-19Е від 08 квітня 2019 року (а.с.159-168) встановлено серед іншого наступне.

Кімната відповідачів літ 4-3, площею 16,7м2 (перший поверх квартира АДРЕСА_4 ), відповідно по технічного АДРЕСА_12 на АДРЕСА_13 АДРЕСА_5 від 20.10.2011р. належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2012 року і є складовою частиною усієї квартири АДРЕСА_4 , щодо якої судом було прийнято рішення про поділ. Право власності судом визнано на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 є питанням права і не є компетенцією експерта. Компетенцією експерта є поділ об`єктів нерухомості. З цього приводу експерт вважає, що поділ квартири АДРЕСА_4

Квартира АДРЕСА_3 використовується її власником ОСОБА_1 за її цільовим призначенням. Експерт не дає висновків яким чином самовільна прибудова чи порушення пожежних норм впливає, чи може впливати на користування квартирою. Планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюються з урахуванням законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд (ЗУ Про планування і забудову територій, стаття 23).

Даний висновок підтверджений допитаним в судовому засіданні експертом Качайло Б.В. 10.10.2019 (а.с.220-222)

Однак висновок експерта на думку суду не спростовує встановлених судом обставин у справі та їхню оцінку.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає - право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб і будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність; у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своє ю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи Позивачем належним чином не доведено яким саме чином помешкання Відповідачів перешкоджає Позивачу в користуванні його квартирою.

Згідно вищеописаного висновку експертизи також чітко зазначено, що експерт не може надати висновок яким саме чином прибудови та надбудови до належного майна відповідачів перешкоджають користуванню майну Позивача. Допитаний в судовому засіданні експерт аналогічно не надав відповіді на поставлене запитання.

Позивачем не подано жодного належно допустимого доказу на підтвердження того, що саме із за даху зведеного відповідачами, в місцях нібито з`єднання утворюються тріщини в яких затікає вода та скупчується бруд, що призводить нібито до мокрінню стіни.

В розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акту приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1. Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146.

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком такої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої об`єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146).

За змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Таким чином, за змістом статей 357, 376, розділу 3.4. Методичних рекомендацій № 146, пункту З ДБН власник може самостійно здійснювати такі переобладнання об`єкта нерухомого майна, які не підпадають під ознаки реконструкції або перебудови, не суперечать закону, не порушують прав та охоронюваних інтересів інших осіб.

Згідно статті 391 Цивільного Кодексу України, власник майна моє право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок /частину будинку, квартири, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб і будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 81 ч.5,6 ЦПК України - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п.27 Постанови №2 від 12.06.2009 року Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Позивача ОСОБА_1 є необгрунтованими, належними та допустимими доказами не підтвердженими, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Розподіл судових витрат між сторонами:

Відповідно до вимог п.2. ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 209, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , треті особи: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_14

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ОСОБА_3 АДРЕСА_15 , АДРЕСА_16

РНОКПП - НОМЕР_2

Відповідач: ОСОБА_5 АДРЕСА_17

РНОКПП НОМЕР_3

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22 листопада 2019 року.

Суддя П. Т. Едер