Справа № 473/3757/19
"20" листопада 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Гаврилової І.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
в вересні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що вона являється наймачем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується ордером №59 від 13.05.2003 року, що був виданий на ім`я її чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім позивача, у вказаній квартирі зареєстровані її діти ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та її онуки ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , однак відповідач ОСОБА_2 з 2013 року не проживає за місцем реєстрації.
Так, у 2013 році відповідач зібравши всі свої речі, виїхала з квартири. Реєстрація відповідача в квартирі, без прийняття ним, як наймачем, участі в обслуговуванні, в тому числі у сплаті комунальних платежів, покладає на позивача додаткові витрати, до того ж реєстрація ОСОБА_2 в квартирі не дає можливості позивачу приватизувати квартиру. У зв`язку із зазначеним позивач, посилаючись на ст.ст. 71,72 ЖК України, просить визнати відповідача такою, що втратив право користування зазначеним вище житловим приміщенням.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 05.09.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.
Треті особи без самостійних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення заявлених позовних вимог.
Відповідно до п.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що на підставі ордеру №59 від 13.05.2003 року, який був виданий на ім`я чоловіка позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане 01.07.2011 р.) на сім`ю, яка складається із: чоловіка ОСОБА_5 дружини ОСОБА_1 та дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , виконавчим комітетом міської Ради народних депутатів м. Вознесенська було надано право на заняття квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
В зазначеній квартирі зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , що підтверджується адресною карткою особи від 09.07.2019 року виданою відділом ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату Виконавчого комітету Вознесенської міської ради.
Відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі АДРЕСА_1 з 2013 року та по теперішній час, що підтверджується довідкою виданою головою ОСББ «Крилатий 5» від 19.07.2019 року, довідкою №134 виданою головою ОСББ «Крилатий 5» від 19.07.2019 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Основним законодавчим актом у сфері регулювання житлових відносин є Конституція України та Житловий кодекс України, прийнятий у 1983 році. (далі - ЖК України).
17 липня 1997 року Україна ратифікувала римську Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенцію), а також Перший протокол та протоколи №№ 2, 4, 7 та 11 до цієї Конвенції. Певна увага приділена у Конвенції правам людини, що пов`язані з житлом. Так, п. 1 ст. 8 Конвенції встановлює, що кожна людина має право на повагу до її житла. Цим правом закріплена недоторканність житла, яка проголошена також ст. 30 Конституції України. Відповідно до цього ніхто не може перешкоджати особі у законному володінні, користуванні чи розпорядженні своїм житлом, а будь-які порушення цих повноважень захищаються у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ним зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а ст. 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, проводиться виключно в судовому порядку.
У відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавленні права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).
У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.85 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Оцінивши зібрані у справі докази і з`ясувавши обставини спору, суд вважає, що відповідач без поважних причин не проживає в спірній квартирі більше шести місяців.
Поважних причин, передбачених ст. 71 ЖК України, при яких житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, судом не встановлено.
Тому суд вважає, що ОСОБА_2 не проживаючи в наданому їй житловому приміщенні понад шести місяців, втратила право користування ним, з підстав, визначених ст.71 ЖК України.
Даних про наявність будь-якої домовленості між позивачем та відповідачем з приводу користування житловим приміщенням, а також доказів про поважність причин відсутності відповідача у житловому приміщенні за місцем реєстрації суду не надано.
Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 89, 263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд
позов - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2019 року.

Суддя: М.М. Ротар