Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/1081/14-ц
Провадження №4-с/711/35/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Семиволос І.М., Осадчій А.Ю.,

скаржника (боржник) ОСОБА_1 ,

представника стягувача за довіреністю Томашкова О.С.,

державного виконавця Фесенка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірним рішення державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Чмуль Анни Вадимівни, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

Скаржниця ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси зі скаргою (у подальшому уточнена редакція від 12.08.2019) на неправомірні рішення державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Чмуль Анни Вадимівни та зобов?язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивує тим, що 19.02.2014 суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М. розглянула заяву Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» про видачу судового наказу щодо стягнення грошових коштів за спожиту теплову енергію з ОСОБА_1 у сумі 5162,41 грн., відповідно до ст. ст. 256, 509, 526, ч. 1 ст. 625 ЦК України, ст. ст. 88, 95, п. 1 ч. 1 ст. 96, 102-104 ЦПК України та видала судовий наказ.

Вказана вище заява про видачу судового наказу розглядалася у порядку Цивільного процесуального кодексу України від 18.03.2004 № 1618-ІV.

Також зазначає, що на період з 19.02.2014 по 28.03.2015, саме Закон України від 21.04.1999 №606-ХІУ «Про виконавче провадження», визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Таким чином, судовий наказ, що виданий 24.02.2017 Придніпровським районним судом м. Черкаси у цивільній справі № 711/1081/14-ц, мав бути пред?явлений до примусового виконання не пізніше 25.03.2015.

У відповідності до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом?якшують або скасовують відповідальність особи.

05.01.2017 втратив чинність Закон України від 21.04.1999 № 606-ХІV «Про виконавче провадження», на підставі набрання чинності Законом України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

Станом на 05.01.2017 минуло 01 рік 09 місяців з дня закінчення строку (25.03.2015) для пред`явлення до примусового виконання судового наказу виданого, як виконавчого документу - 24.02.2017 Придніпровським районним судом м. Черкаси у цивільній справі № 711/1081/14-ц.

Отже, вважає, що Публічне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», яке діяло в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», без поважних причин пропустило строки пред`явлення судового наказу виданого, як виконавчого документу - 24.02.2017, Придніпровським районним судом м. Черкаси у цивільній справі № 711/1081/14-ц.

Між тим, 20.03.2017 ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» подало заяву до Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області про відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника ОСОБА_1 5277, 11 гривень.

21.03.2017 головний державний виконавець Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Чмуль Анна Вадимівна розглянула заяву стягувача ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» про примусове виконання (назва документу: судовий наказ № 711/1081/14-ц виданий 24.02.2017) та відкрила виконавче провадження.

15.03.2019 вона подала заяву до Придніпровського районного суду м. Черкаси заяву № 1 про видачу копії судового рішення, а саме видачу належним чином завіреної копії судового наказу від 19.02.2014, з відміткою про набрання судовим рішенням законної сили, який отримала 21.03.2019 без відмітки про набрання судовим рішенням законної сили.

Крім того, 25.03.2019 вона отримала у державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області ксерокопію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та встановила факт порушення Конституції та законів України ПАТ «Черкаське хімволокно», яке діяло в інтересах відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» та державним виконавцем Чмуль Анною Вадимівною і дізналася про факт порушення своїх свобод та законних інтересів.

На думку заявниці, у зв`язку з тим, що вона отримала необхідні документи: зокрема копію судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.02.2014 (отримала 21.03.2019) та ксерокопію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження (отримала 25.03.2019), має право на поновлення пропущеного строку для подання скарги на рішення державного виконавця, прийнятого шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження - 21.03.2017.

Постанова головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Чмуль Анни Вадимівни від 21.03.2017 про відкриття виконавчого провадження №53614981, є незаконною, оскільки прийнята у порушення положень Конституції та законів України.

На підставі зазначеного вище, просить суд: поновити їй строк на оскарження постанови головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Чмуль Анни Вадимівни від 21.03.2017 про відкриття виконавчого провадження № 53614981; визнати неправомірним рішення головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіальної о управління юстиції у Черкаській області Чмуль Анни Вадимівни, прийнятого шляхом винесення 21.03.2017 постанови про відкриття виконавчого провадження №53614981, на підставі судового наказу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.02.2014, за обставин пропущення стягувачем строку на пред?явлення виконавчого документа до виконання; скасувати постанову головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Чмуль Анни Вадимівни від 21.03.2017 про відкриття виконавчого провадження №53614981.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2019, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/1081/14-ц (провадження № 6/711/35/19).

Ухвалою суду від 28.03.2019 поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду зі скаргою на рішення державного виконавця. Вказану вище скаргу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду.

У судовому засіданні скаржниця ОСОБА_1 підтримала уточнені вимоги (у редакції від 12.08.2019) та просила задовольнити у повному обсязі на підставі обґрунтування, викладеного у скарзі та з урахуванням доказів, доданих до неї. Крім того, зазначила, що після відкриття виконавчого провадження її борг уже частково погашений за рахунок коштів, що стягувалися у інших виконавчих провадженнях.

У судовому засіданні представник стягувача Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» за довіреністю - Томашков О.С. просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , оскільки виконавче провадження відкрите у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Судовий наказ Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.02.2014 по справі № 711/1081/14-ц поданий до ДВС 20.03.2017, а тому, на його думку, строки пред?явлення виконавчого документу до виконання не пропущені.

У судовому засіданні головний державний виконавець Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Фесенко Ю.М. просив відмовити у задоволенні скарги. Зазначив, що у судовому наказі Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.02.2014 по справі № 711/1081/14-ц, який пред?явлений у органи ДВС для виконання, вказаний строк його пред?явлення до 26.03.2017. Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.03.2017 № 53614981 винесена із додержавнням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали виконавчого провадження №53614981 та письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Як передбачено Законом України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (зареєстровано в МЮУ 02.04.2012 за №489/20802) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.

Враховуючи обов?язки, які повинен виконувати державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження, він зобов?язаний дотримуватись Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» тощо.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Права і обов`язки виконавців, обов`язковість вимог виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, за частиною першою цієї статті, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пунктів 6 та 7 згаданої Інструкції, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю. Якщо постанова надсилається у формі електронного документа, вона підписується електронним цифровим підписом. У разі якщо постанова виконавця є виконавчим документом, вона повинна відповідати вимогам до виконавчого документа, визначеним статтею 4 Закону. Інші посадові особи органів державної виконавчої служби у випадках, передбачених Законом та цією Інструкцією, виносять постанови з урахуванням вимог, визначених цим пунктом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, за заявою стягувача ПАТ Черкаське хімволокно в інтересах відокремленого підрозділу Черкаська ТЕЦ від 16.03.2017 № 58, яка надійшла 20.03.2017 до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, державним виконавцем на підставі виконавчого документу (судового наказу) №711/1081/14-ц від 19.02.2014, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси 24.02.2017, винесена постанова від 21.03.2017 про відкриття виконавчого провадження №53614981 щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» заборгованості за спожиту теплову енергію у сумі 5162грн. 41 коп. та судового збору у сумі 114 грн. 70 коп.

При дослідженні виконавчого документа вбачається, що у розділі «Строк пред?явлення судового наказу до виконання» зазначено: 26.03.2017.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-ХІV, у редакції чинній на момент винесення судового наказу (19.02.2014), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Між тим, 05.01.2017 Закон України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-ХІV втратив чинність на підставі набрання з 05.10.2016 чинності Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII.

Частиною першою статті 12 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII визначено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Крім того, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону (п.п.5, 7 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону).

Відповідно, стягувач мав право, з врахуванням положень ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» пред?явити його до виконання у строк до 26.03.2017, а фактично пред?явив до Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 20.03.2017.

Таким чином, підстав вважати, що стягувачем були пропущені строки пред?явлення вказаного виконавчого документу до виконання через органи ДВС, що виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 4 згаданого Закону та, відповідно вважати, що державний виконавець незаконно відкрив виконавче провадження, у суду немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Крім того, за доводами боржниці, вона при ознайомленні із матеріалами виконавчого провадження у відділі ДВС, 25.03.2019 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, подала до суду дану скаргу і вона була прийнята судом.

Отже, судом встановлено, що державним виконавцем були дотримані норми законодавства, зокрема ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та направлення її боржникові рекомендованим листом на адресу, що зазначена у виконавчому документі. Так, за дослідженими матеріалами виконавчого провадження, судом встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 21.03.2017 року направлялася боржникові та стягувачеві 04.04.2017р. за №2890. При цьому, постанова боржникові направлялася за адресою: АДРЕСА_1 У разі зміни адреси, як місця проживання, боржник про це повідомляє державного виконавця. Даних про те, що боржник змінила місце фактичного проживання на іншу адресу, не було повідомлено державному виконавцеві.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено права та обов`язки виконавця. Проте, положення чинного законодавства не передбачають обов`язок виконавця при прийнятті виконавчого документу до виконання перевіряти дійсність вказаних у ньому відомостей. Таким чином, безпідставними є доводи скаржниці про обов`язок виконавця перевіряти дійсність інформації виконавчого документу.

До такого висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 23.04.2018 (справа №922/5690/14).

Крім того, відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Як передбачено статтею 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За результатами розгляду скарги суд вважає, що скарга є необґрунтованою, оскільки скаржницею ні у скарзі, ні у судовому засіданні не зазначено, які її права чи інтереси, як боржниці за виконавчим провадженням порушені державним виконавцем при винесенні ним постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.03.2017 № 53614981.

Також, на думку суду, скаржницею не надано до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обгрунтування своїх доводів. Дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження суд прийшов до висновку, що державний виконавець Чмуль А.В. діяла у межах наданих повноважень, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

За результатами розгляду справи за скаргою, судом в межах заявлених вимог, порушень з боку державного виконавця Чмуль А.В. не було встановлено, а тому в задоволенні скарги у цій частині слід відмовити. Таким чином, оскільки скарга в частині визнання неправомірним рішення (постанови від 21.03.2017) державного виконавця Чмуль А.В. не підлягає до задоволення, то відповідно слід відмовити і в задоволенні скарги про скасування постанови головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Чмуль А.В. від 21.03.2017 про відкриття виконавчого провадження №53614981.

Судом за результатами розгляду справи не встановлено таких обставин, які б свідчили про порушення державним виконавцем Чмуль А.В. прав боржника ОСОБА_1 і потребували їх поновлення. Винесена державним виконавцем постанова відповідає вимогам чинного законодавства.

Слід зазначити, що судове рішення, постановлене по справі №711/1081/14-ц, яке на даний час є таким, що набрало законної сили, повинно бути виконане боржницею ОСОБА_1 , враховуючи, що Європейський Суд з прав людини нагадує (справа «Півень проти України», заява №56849/00, рішення від 29.06.2004, пункт 35), що право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6, також захищає і виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які, у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи шкоди одній із сторін - постанова від 16.04.2018 у справі № 16/64/2011.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 268, 133, 137, 138, 447-452 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірним рішення державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Чмуль Анни Вадимівни, про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21 березня 2017 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її проголошення через суд першої інстанції. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 05.11.2019.

Головуючий: С. М. Позарецька