ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи№ 1515/4992/12

Апеляційне провадження №22-/813/589/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Маслова Р.Ю.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 рокуу складі судді Доброва П.В.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Комінтернівського району Одеської області Білоконь О.М., про визнання заповіту недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у нього з батьком ОСОБА_3 , який страждав на онкологічне захворювання, завжди були гарні стосунки та що за життя останній запевняв його про те, що він буде входити до кола спадкоємців.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

У листопаді 2012 року він дізнався про існування нотаріально посвідченого заповіту батька від 09 червня 2012 року на ім`я своєї дружини ОСОБА_2

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 :

- останні роки тяжко хворів, проте при цьому зловживав спиртними напоями, що

могло негативно сказатися на його стані здоров`я в цілому та на випадках несприйняття ним дійсних подій,

-на час складання заповіту йому був 71 рік та він знаходився в лікарні,

позивач просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , посвідчений 09 червня 2012 року приватним нотаріусом Комінтернівського району Одеської області Білоконь О.М., на підставі ст.225 ЦК України.

Одночасно у позовній заяві ОСОБА_1 просив суд призначити судово-психіатричну експертизу для вирішення питання про можливість його батьком усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складення заповіту.

Судово-психіатрична експертизау справі призначалася судом неодноразово.

Останній раз в ухвалі суду першої інстанції від 29 квітня 2016 року перед експертами-психіатрами були поставлені наступні питання:

1.Чи міг ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складення заповіту?

2. Чи міг ОСОБА_3 самостійно пересуватися на момент складання заповіту, в тому стані, який був зафіксований фахівцями Комінтернівської ЦРЛ 05.06.2012 року, враховуючи діагноз, з яким ОСОБА_3 потрапив до лікарні? (т.1а.с.222).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 63 від 25 травня 2016 року встановлено, що на момент складення підписання заповіту 05 червня 2012 року ОСОБА_3 стійким хронічним психічним розладом не страждав, тому не був позбавлений можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент складення заповіту.

Експерти також дійшли висновку про те, що визначення спроможності до самостійного пересування ОСОБА_1 до компетенції судово-психіатричних експертів не входить, а відноситься до компетенції судових медиків (т.2 а.с.2-6)..

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про призначення судової медичної експертизи на вирішення якої поставити наступне питання:

-чи міг ОСОБА_3 самостійно пересуватися на момент складання заповіту, в тому стані, який був зафіксований фахівцями Комінтернівської ЦРЛ 05.06.2012 року, враховуючи вади зору та слуху, а також діагноз, з яким ОСОБА_3 потрапив до лікарні? (т.2а.с.16-17).

Судово-медична експертизау справі призначалася судом неодноразово.

Останній раз в ухвалі суду першої інстанції від 08 травня 2018 року перед експертами-медиками були поставлені наступні питання:

- чи міг ОСОБА_3 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складення заповіту?

- чи міг ОСОБА_3 самостійно пересуватися на момент складання заповіту, в тому стані, який був зафіксований фахівцями Комінтернівської ЦРЛ 05.06.2012 року, враховуючи діагноз, з яким ОСОБА_3 потрапив до лікарні? (т.2а.с.39).

Ухвала суду мотивована тим, що до суду надійшло клопотання від позивача про призначення судово-медичної експертизи, яке підлягає задоволенню.

Клопотання про призначення експертизи розглянуто у відсутності сторін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 08 травня 2018 року скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що за його клопотанням ухвалою суду першої інстанції від 28 березня 2017 року була призначена судово-медична експертиза, яка не була проведена в зв`язку з її несплатою.

Посилаючись на те, що:

-повідомлення експерта та рахунок про оплату йому не вручався, про

необхідність проведення оплати проведення експертизи його не повідомляли;

-суд першої інстанції без відповідного клопотання, вийшовши за межі своїх

повноважень, повторно розглянув питання про призначення експертизи та за своєю ініціативою призначив судово-медичну експертизу з іншими питаннями, ніж ті, що були вказані в ухвалі від 28 березня 2017 року (т.2 а.с.42-43).

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надійшов.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 березня 2019 року залучено до участі у справі правонаступників ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т.2 а.с.83-84).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_6 в інтересах відповідача ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що до суду надійшло клопотання від позивача про призначення судової медичної експертизи, яке підлягає задоволенню.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання заповіту недійсним на підставі ст.225 ЦК України, тобто з підстав вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

І саме ці вимоги має вирішити суд першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.145 ЦПК України 2004 року призначення експертизи є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи.

Аналогічна норма міститься й у п.2ч.1ст.105 ЦПК України.

В рамках цієї справи 25 травня 2016 року була проведена судово-психіатрична експертиза, яка вирішила питання віднесене до її компетенції.

Відповідно до ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Вирішуючи питання про призначення судової медичної експертизи, суд першої інстанції розглянув його 08 травня 2018 року у відсутність сторін та без їх належного повідомлення, що потягло неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм процесуального права, які, крім іншого, виразилися в тому, що перед експертами медиками було поставлені питання, одне з яких вже було вирішено експертами психіатрами, а інше-не відноситься до предмета доказування.

Враховуючи наведене, зокрема, підстави позову ОСОБА_1 , його апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 року про призначення судової медичної експертизи-скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.368, 374,379,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 08 травня 2018 рокускасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду Г.Я. Колесніков