Справа № 297/2255/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі: Куні О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів Батівська селищна рада про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло, визначення часток в праві власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивач звернувся в Берегівський районний суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів Батівська селищна рада про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло, визначення часток в праві власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 1987 року він та його батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживали у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі Спірна квартира). Дане житло їх родина отримала у користування на підставі Ордера на житлове приміщення від 04.03.1987 року № 218 серія І та Договору найму жилого приміщення в будинках місцевих Рад від 24.08.1987 року.

05.08.1989 року він уклав шлюб з ОСОБА_6 , з якою вони проживали окремо від його батьків, за адресою: АДРЕСА_2 . За час перебування у шлюбі у них народилась донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя між ними не склалось, що призвело припинення шлюбних відносин, а тому з 1994 року він залишив сім`я та пішов проживати до своїх батьків. Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 08.09.1997 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер його батько ОСОБА_4 , який на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким все належне йому майно заповів позивачу.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла і мати ОСОБА_5 , яка на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачу.

Під час оформлення спадщини, яка відкрилася після смерті батьків, йому стало відомо, що у 1994 році спірна квартира була приватизована та належить на праві спільної сумісної власності в рівних частках його покійним батькам, йому, колишній дружині та доньці. Таким чином, на даний час він має вже оформлене право власності на 1/5 частку спірної квартири, а також право на отримання у спадщину ще 2/5 часток спірної квартири, які належали покійни батькам. Крім того, колишня дружина та донька мають по 1/5 частки спірної квартири, що унеможливлює його одноосібне користування та розпорядження майном.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, однак подали спільну нотаріально посвідчену заяву, згідно якої не заперечують проти позовних вимог ОСОБА_1 ..

Представник третьої особи Батівської селищної ради в судове засідання не зявився.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ст.60 ЦК України 1963 року недійсність частини правочину, не тягне за собою недійсності інших її частин, якщо можливо припустити, що правочин був здійснений і без включення недійсної його частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені законом, а відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Відповідно Закону, за відсутності будь-якого застереження, факт визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, суд приймає визнання позову відповідачем у справі і з цих підстав задовольняє позов ОСОБА_1 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60,, 215, 217, 328, 392, 1268 ЦК України, ст.ст. 7, 8, 10, 12, 13, 82, 174, 200 ч. 3, 206, 247 ч. 2, 259, 263-265, 268ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати свідоцтво про право власності на житло від 07.02.1994 року, видане Ужгородським відділком Львівської залізниці, недійсним в частині визнання за ОСОБА_8 та ОСОБА_6 права власності кожної з них на 1/5 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визначити розмір часток в праві спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , по 1/3 частини кожному із її співвласників, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з його проголошення.

Суддя Ільтьо І. І.