ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 2-3676/04
Провадження № 22-ц/4820/1963/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю апелянта та його представника, представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Вдовичинського А.В. від 04 жовтня 2004 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2004 року позивач ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказувала, що на підставі рішення виконкому Кам`янець-Подільської міської ради №892 від 11.06.1998 року їй на праві власності належить літня кухня у будинковолодінні по АДРЕСА_1 . У 2000 році в результаті проведеного перепланування вона збудувала двоповерховий будинок, який зблоковано з господарськими будівлями та літньою кухнею і в результаті реконструкцій та об`єднання будівель отримано приміщення на першому поверсі: вітальня розміром 15,20 кв.м, кухня 10,90 кв.м, веранда 10,4 кв.м, санвузол 7,80 кв.м, коридор 2,10 кв.м, кладова 1,40 кв.м; на другому поверсі: дві спальні розміром 9 кв.м та 9,2 кв.м, коридор розміром 6,40 кв.м, які відповідають санітарно-гігієнічним нормам для проживання та протипожежним нормам. Зазначала, що на цій земельній ділянці побудовані цегляний сарай розміром 4,74х3,27 м та баня розміром 2,09х2,70 м.

Посилаючись на те, що виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради їй відмовлено у прийнятті в експлуатацію вищевказаних будівель та споруд внаслідок здійснення забудови без відповідного дозволу, ОСОБА_1 просила визнати за нею право власності на цей житловий будинок, який зблоковано з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2004 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на сарай із цегли розмірами 4,74х3,27 м, на баню із цегли розміром 2,09х2,70 м та на двоповерховий житловий будинок, в якому знаходяться: на першому поверсі вітальня розміром 15,20 кв.м, кухня 10,90 кв.м, веранда 10,40 кв.м, санвузол 7,80 кв.м, коридор 2,10 кв.м, кладова 1,40 кв.м; на другому поверсі: дві спальні розміром 9 кв.м та 9,20 кв.м, коридор розміром 6,40 кв.м, які знаходяться в будинковолодінні АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , яка не брала участі у справі, просить скасувати рішення суду як незаконне, ухвалене за неповного з`ясування обставин справи та з порушення норм матеріального права, ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вказувала, що на підставі рішення Кам`янець-Подільського міського суду Хмельницької області від 28.01.1998 року вона є власником ј частини будинку АДРЕСА_1 і на частині земельної ділянки, що прилягає до її частки будинку вона звела прибудову розміром 4,33х7,47 м, у зв`язку з чим звернулася до суду з позовом до співвласників житлового будинку про встановлення порядку користування земельною ділянкою, призначеною для обслуговування будинку.

В ході розгляду справи їй стало відомо, що оскаржуваним рішенням суду від 04.10.2004 року визнано за ОСОБА_1 право власності на самочинну забудову. Суд не врахував, що зведені позивачкою споруди знаходяться на земельній ділянці спільного користування, так як у встановленому порядку вилучення земельної ділянки, виділу, поділу як будинковолодіння, так і земельної ділянки не відбулося. На її думку, ОСОБА_1 , не маючи належного дозволу ні від співвласників будинковолодіння, ні від власника земельної ділянки, незаконно забудувала територію земельної ділянки спільного користування, за рахунок чого був звужений прохід до земельної ділянки ОСОБА_3 , який вимагає демонтажу і перенесення мурованого паркану апелянтки, який був збудований ще до зведення самочинного будівництва ОСОБА_2 . Визнаючи за ОСОБА_1 право власності на самочинне будівництво, суд не залучив до участі у справі всіх співвласників будинковолодіння АДРЕСА_1 , чим порушив їхні права.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 09 листопада 2017 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 04 жовтня 2004 року.

Постановою Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 09 листопада 2017 року. Передано справу №2-3676/04 для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи; допустив порушення норм процесуального права та матеріального права, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що самочинне будівництво не порушує права інших осіб, відповідає санітарно-гігієнічним нормам для проживання та протипожежним вимогам.

Проте такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Так, згідно з ч.ч.1, 5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі рішення Кам`янець-Подільського міськвиконкому №892 від 11.06.1998 року належить на праві власності літня кухня в будинковолодінні АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 на праві власності відповідно до рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 28 січня 1998 року належить ј частина будинковолодіння АДРЕСА_1 , яка виділена у натурі.

За змістом правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі № 446/1654/11, від 12.09.2018 року у справі № 2-3660/090, належними відповідачами у справах за спорами про визнання права власності на самочинне будівництво є інші власники частини житлового будинку, які водночас є користувачами земельної ділянки, на якій він знаходиться, а також власники земельної ділянки, на якій здійснене самочинне будівництво.

Згідно з ч.1 ст. 33 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. У разі відсутності згоди на це позивача суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача.

Враховуючи, що ОСОБА_2 виділено у натурі нерухомість, що відповідає ј частині будинковолодіння АДРЕСА_1 , і за ОСОБА_1 рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2004 року визнано право власності на самочинне будівництво за цією ж адресою, ОСОБА_2 та інші співвласники будинковолодіння АДРЕСА_1 мали б бути залучені до участі в справі в якості співвідповідачів з усіма правами і обов`язками, передбаченими нормами ЦПК.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, не обговорив з позивачем це питання та не залучив до участі в справі цих осіб в якості співвідповідачів, що призвело до істотного порушення їх прав і позбавило суд можливості повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи, належно перевірити обґрунтованість заявлених вимог та правильно вирішити спір.

Це призвело до ухвалення рішення, яким вирішено питання про права та обов`язки осіб, які не були залучені до участі в справі як відповідачі, зокрема, апелянта ОСОБА_2 .

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Отже, наведені обставини відповідно до ч.3 ст. 376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Оскільки співвласники будинковолодіння до участі в справі в якості відповідачів не залучені, що унеможливлює повне встановлення всіх обставин справи, і апеляційний суд в межах своєї компетенції не вправі їх залучити, - в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України з позивача на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені судові витрати за подання апеляційної скарги в сумі 56,10 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2004 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 56,10 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 21 листопада 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко