КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходько К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 18 лютого 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Меркурій», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

у жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ) «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Торгівельний дім «Меркурій», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 16 липня 2012 року між ним та ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» був укладений генеральний договір, згідно з яким останньому надано гарантію на суму, що не перевищує 2 000 000 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором в цей же день між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

У зв`язку з неналежним виконанням умов генерального договору та договору поруки, утворилась заборгованість, яка станом на 05 серпня 2013 року становить 1 206 494,05 грн. та яку позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Севастополя від 18 лютого

2014 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій», ОСОБА_1 на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк» заборгованість за генеральним договором про надання гарантій у розмірі 1 206 494,05 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору у ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в солідарному порядку, як з боржника, так і з поручителя.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути заборгованість у повному обсязі з ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій», а в задоволенні вимог до ОСОБА_1 - відмовити.

В доводах апеляційної скарги зазначав, що ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції не дав належної оцінки умовам Договору гарантії, якими не було встановлено конкретного строку для виконання основного зобов`язання, оскільки таке виконання могло і не наступити в разі виконання ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» своїх зобов`язань перед контрагентом. У зв`язку з чим, скаржник вважав необхідним застосування п. 4 статті 559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється , якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Крім того, суд першої інстанції не врахував, що вимоги про погашення заборгованості поручителю ОСОБА_1 не вручалась.

Ухвалою Апеляційного суду м. Севастополя від 24 липня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 18 лютого 2014 року в частині стягнення заборгованості з поручителя скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У серпні 2014 року ПАТ «Перший український міжнародний банк» звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржуване рішення, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, та просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду, відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є незаконною та недійсною, оскільки апеляційний суд при її постановленні посилався на законодавство Російської Федерації, а повинен був застосувати відповідні положення українського процесуального та матеріального права.

Ухвалою Верховного Суду від 12 червня 2019 року касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на ухвалу Апеляційного суду міста Севастополя від 24 липня 2014 року у справі № 764/10035/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Меркурій», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрито. Справу направленодо Київського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Севастополя від 18 лютого 2014 року.

При цьому, суд касаційної інстанції виходив із того, що оскаржуване «Апеляционное определение судебной коллегии судебной палаты по гражданским делам Апелляционного суда города Севастополя от 24 июля 2014 года» постановлене на тимчасово окупованій території на підставі законодавства Російської Федерації та відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним і не створює правових наслідків. Отже апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Севастополя від 18 лютого 2014 року, яке ухвалене на підставі законодавства України, не переглядалось в апеляційному порядку.

В судове засідання по розгляду апеляційної скарги сторони не з`явились.

У відповідності до положень частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглядати справу за відсутності нез'явившихся осіб, які належним чином повідомлені.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про задоволення заявлених вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку з неналежним виконанням умов договору у ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню в солідарному порядку, як з боржника, так і з поручителя.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах законодавства, чинного на час виникнення правовідносин між сторонами.

Так, судом першої інстанції встановлено, що в порядку забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» перед ТОВ «ДРІНК ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» за договором дистрибуції №R-D-4 д 04.05.2012 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк» 16 липня 2012 року надав бенефіціару гарантію на суму, що не перевищує 2 000 000 грн.

16 липня 2012 року між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» укладений Генеральний договір № 151-09-Г- SEL про надання гарантій.

Згідно н.п.1.2-1.4 генерального договору па ПАТ «Перший Український міжнародний банк» покладений обов`язок на підставі заяв ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» надати гарантії відповідно до умов генерального договору на загальну суму не більше 2 000 000, 00 грн., зі строком дії до 16.07.2013 р.

У забезпечення виконання генерального договору № 151-09-Г- SEL про надання гарантій між банком та відповідачем ОСОБА_2 16.07.2012 року укладений договір поруки №151-09/П- SEL , відповідно до умов якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора тощо. У разі порушення боржником зобов`язань боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання і зобов`язання у повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки №№151-09/П- SEL у разі порушення зобов`язання боржником кредитор направляє поручителю письмову вимогу виконати зобов`язання.

Відповідно до п.п. 3.2.,3.3. договору поруки №151-09/П-SEL поручитель зобов'язаний виконати пред`явлену йому вимогу кредитора в валюті зобов`язання у повному обсязі в строк не пізніше трьох банківських днів з моменту отримання такої вимоги. У разі порушення поручителем строку виконання вимоги кредитора поручитель повинен сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється на суму простроченого виконання платежу за весь час прострочення.

Відповідно до п.7.3. договору поруки 151-09/П-SEL будь-які повідомлення та/або документи, що направляються сторонами одна одній у зв`язку з договором, повинні бути викладені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або надіслані особисто на адресу сторін. Повідомлення та/або документи вважаються надісланими з дати їх відправлення однією стороною іншій за зазначеною у цьому договорі адресою.

31 жовтня 2012 року на адресу ПАТ «Перший Український міжнародний банк» від ТОВ «ДРІНК ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» надійшла вимога від 26.10.2012р. №04-280 по гарантії №SELG004873 від 16 липня 2012 р. Відповідно до змісту даної вимоги ТОВ «ДРІНК ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» вимагає від ПАТ «Перший Український міжнародний банк» сплатити заборгованість ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» у розмірі 1 193 447,71 грн.

06.11.2012 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк» надіслав адресу ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» лист вих. №52/957/119 з копією отриманої банком вимоги про сплату грошової суми відповідно до наданої гарантії. В листі банк просив у відповідності до п. 4.6. генерального договору перерахувати кошти у розмірі 1 193 477 71 грн. не пізніше 12.11.2012 р., оскільки запланована дата платежу по гарантії - 13.11.2012 р. У разі ненадання коштів у необхідний строк та внеобхідному розмірі ПАТ «Перший Український міжнародний банк» зазначав, що здійснить виплату на користь ТОВ «ДРІНК ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» за рахунок власних коштів (в такому разі вважається, що здійснено кредитування ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій»).

13.11.2012 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк» належним чином виконав свої зобов`язання за генеральним договором та гарантією перерахувавши на рахунок ТОВ «ДРІНК ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» 1 193 477 71 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 13.11.2012 року.

Пунктом 4.8 Генерального договору встановлено, що ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» зобов`язаний відшкодувати ПАТ «Перший Український міжнародний банк» всі суми, сплачені останнім за свій рахунок за Гарантією, в строк 30 (тридцять) календарних днів з дати платежу за Гарантією.

З огляду на зазначене, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що умовами Генерального договору не було встановлено конкретного строку для виконання основного зобов`язання.

13 листопада 2012 року на адресу ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» направлений лист вих. № 52/997-1/119, відповідно до якого ПАТ «Перший Український міжнародний банк» повідомив директора товариства про те, що 13.11.2012 року відповідно до п. 4.8 генерального договору про надання гарантій банк здійснив перерахування грошових коштів по гарантії виконання платіжних зобов`язань № SELG004873 від 16.07.2012 року на користь ТОВ «ДРІНК ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» у розмірі 1 193 477 71 грн. Крім того, банк зазначав, що відповідно до п. 4.8 генерального договору № 151-09/П- SEL про надання гарантій від 16.07.2012 року ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» зобов`язано відшкодувати всі суми, сплачені банком по гарантії, в строк тридцять календарних днів з дати платежу по гарантії, але в будь-якому випадку не пізніше дати, вказаної в п. 1.4 генерального договору (залежно від того яка дата наступить раніше).

Таким чином, строк виконання зобов`язання ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» настав 13 грудня 2012 року.

У зв`язку з невиконанням ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій»зобов`язань за Генеральним Договором, на підставі п. 3.1 Договору поруки 13.06.2013 року ПАТ «Перший Український міжнародний банк» за вих. № 61-05-695 направив на адресу відповідача ОСОБА_1 вимогу щодо виконання зобов`язань за договором поруки та просив в строк не пізніше трьох банківських днів після отримання даної вимоги погасити заборгованість ТОВ «Торгівельний дім «Меркурій» перед банком за генеральним договором про надання гаранті від 16.07.2012 року в сумі 1 065 258,20 грн. (розрахунок станом на 12.06.2013 року).

Дана вимога направлена на адресу відповідача ОСОБА_1 з УДПП «Укрпошта» м . Києва 13.06.2013 року цінним листом з описом вкладення.

Судом першої інстанції також встановлено, що у зв`язку з тим, що боржник з 25.01.2013 року не виконує свої договірні зобов`язання перед позивачем заборгованість за генеральним договором № 151-09/П-SEL про надання гарантій від 16.07.2012 року станом на 05.08.2013 року становить 1 206 494, 05 грн., з яких 978 976, 59 грн. - заборгованість за платежем по гарантії; 128 712, 86 грн. - заборгованість за непогашеними процентами за платежем по гарантії, 98 804,60 грн. - сума пені за порушення строків повернення платежу по гарантії та сплати процентів за користування ним.

Статтею 546 ЦК Українивстановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такийстрок не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Згідно з частиною 1 статті 253 ЦК Украни, перебіг строку починається з наступного дня відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини 3 статті 254 ЦК України, строк, визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як кредитор, пред`явив вимогу до поручителя 13.06.2013 року, тобто в останній день передбаченого законом шестимісячного терміну від дня настання строку виконання - 13.12.2012 року.

Колегія суддів апеляційного суду також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що пред`явленням вимоги слід вважати день отримання вимоги поручителем, а не направлення її кредитором, оскільки частина 4 статті 559 ЦК України прямо пов`язує строк припинення поруки із моментом пред`явлення вимоги кредитором до поручителя.

Законодавець таким чином визначив обов`язок кредитора пред`явити вимогу до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання та не пов`язував не отримання поручителем вимоги у вказаний шестимісячний термін із припиненням поруки.

Крім того, безпосередньо у самому Договорі поруки у пункті 7.3 сторонами визначено, що будь-які повідомлення та/або документи, що направляються сторонами одна одній у зв`язку з договором, повинні бути викладені в письмовій формі та будуть вважатись поданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або надіслані особисто на адресу сторін. Повідомлення та/або документи вважаються надісланими з дати їх відправлення однією стороною іншій за зазначеною у цьому договорі адресою.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 375 ЦПК України, не можуть бути визнані підставою для його скасування, тому підлягають відхиленню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Севастополя від 18 лютого 2014 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 14 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Журба С.О.

Приходько К.П.