ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/2494/13-ц
Провадження № 22-ц/4820/1771/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Грох Л.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника апелянта Дмитришиної ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2019 року, суддя Карплюк О.І., у справі за скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби,

встановила:

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися в суд зі скаргою, в якій просили визнати бездіяльність заступника начальника Головного територіального управління юстиції державної виконавчої служби начальника управління державної виконавчої служби; начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області; державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, що виразилася у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 червня 2013 року; постановити окрему ухвалу щодо грубого порушення чинного законодавства, допущеного державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження №686/2494/13.

На обґрунтування скарги зазначили, що державним виконавцем не вживаються передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи щодо примусового виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.05.2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні приміщенням. На дату подання скарги до суду рішення суду так і залишається невиконаним з вини посадових осіб держаної виконавчої служби.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.08.2019 року скаргу задоволено. Визнано бездіяльність заступника начальника Головного територіального управління юстиції державної виконавчої служби начальника управління державної виконавчої служби, начальника Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, щодо невиконання рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2013 року (справа №686/2494/13-ц).

В апеляційній скарзі Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області просило скасувати вказану ухвалу в частині задоволення скарги про визнання бездіяльності заступника начальника Головного територіального управління юстиції державної виконавчої служби начальника управління державної виконавчої служби та постановити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд не врахував тієї обставини, що при виконанні рішення суду заступником начальника Головного територіального управління юстиції державної виконавчої служби начальником управління державної виконавчої служби було дотримано усіх вимог законодавчих нормативних актів, що регулюють діяльність та регламентують повноваження начальника щодо здійснення належного контролю за проведенням виконавчих дій підпорядкованими йому посадовими особами органів державної виконавчої служби нижчої ланки.

В суді представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_2 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду в частині визнання бездіяльності заступника начальника Головного територіального управління юстиції державної виконавчої служби начальника управління державної виконавчої служби відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу в цій частині суд правильно виходив з того, що заступником начальника Головного територіального управління юстиції державної виконавчої служби не було забезпечено належного контролю за проведенням виконавчих дій, внаслідок чого тривалий час рішення суду, яке набрало законної сили, фактично не виконано.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2013 року, яке набрало законної сили, було усунуто перешкоди в користуванні приміщенням підвалу площею 86,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 , яке було предметом договору купівлі-продажу, укладеного між Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та ОСОБА_5 24 липня 2006 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом його звільнення від майна ОСОБА_5

Постановою державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 07.08.2013 року відкрито виконавче провадження щодо виконання даного судового рішення.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим для виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У п. 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 року зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Відповідно до положень частини першої - п`ятої статтей 83, 84 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999, №606-ХІV у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення та відкриття виконавчого провадження, контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Тобто, здійснювати перевірку законності виконавчого провадження мають право, відповідно до вимог частини другої статті 84 Закону № 606-XIV заступники начальника Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в області, містах Києві та Севастополі - начальники управлінь державної виконавчої служби, їх заступники - щодо виконавчого провадження, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень таких управлінь і районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, підпорядкованих зазначеним управлінням юстиції.

Тому суд дійшов правильного висновку щодо відсутності належного контролю з боку керівництва управління ДВС Хмельницької області за ходом виконання виконавчого провадження, яке тривало з 2013 року та на день звернення до суду із скаргою (листопад 2017 року) ще не було завершено. Не завершено вона також і на день розгляду справи апеляційним судом.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно встановив наявні у справі обставини, у результаті чого дійшов правильного висновку щодо задоволення скарги стягувачів.

Посилання апелянта на ту обставину, що судом не встановлено в чому саме виявлена бездіяльність заступника начальника Головного територіального управління юстиції державної виконавчої служби начальника управління державної виконавчої служби під час виконання судового рішення є безпідставним, оскільки невиконання судового рішення з порушенням строків свідчить про неналежний контроль з боку керівника обласного відділу ДВС за проведенням виконавчих дій.

При цьому посилання апелянта на можливість проведення перевірки щодо законності проведення виконавчих дій державним виконавцем з боку заступника начальника Головного територіального управління юстиції державної виконавчої служби начальника управління державної виконавчої служби виключно на підставі звернення заінтересованих осіб є необґрунтованим, оскільки відповідно до вищезазначених норм Закону України «Про виконавче провадження» таке право керівника не обмежено виключно поданням заяви заінтересованої особи.

Слід також врахувати, що, як зазначив сам апелянт, вищевказане виконавче провадження (справа) перебуває на контролі в Департаменті ДВС МЮ України, однак до цього часу рішення суду виконано не було.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду першої інстанції, та зводяться до невірного тлумачення апелянтом вимог законодавства, чинного на момент подання скарги, та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Судді Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

Т.В. Спірідонова