Постанова
Іменем України

30 жовтня 2019 року
м. Київ

справа № 358/1223/15-ц
провадження № 61-12030св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз»,
третя особа Миронівсько-Богуславський об`єднаний районний військовий комісаріат,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на рішення Богуславського районного суду Київської області у складі судді Тітова М. Б. від 10 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Мельника Я. С., Березовенко Р. В., Волохова Л. А.,

від 08 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз», третя особа Миронівсько-Богуславський об`єднаний районний військовий комісаріат, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що з 2007 року він працював інженером дільниці автоматизації та телемеханіки Богуславського промислового майданчика Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії управління магістральних газопроводів «Черкаситрансгаз» (далі Золотоніське ЛВ УМГ) ПАТ «Укртрансгаз».

У зв`язку з отриманням повісток Миронівсько-Богуславського об`єднаного районного військового комісаріату у період з 5 травня по 7 травня 2015 року він проходив медичну комісію, після чого був відправлений на військову службу в лавах Збройних Сил України, а саме у зону проведення АТО, де перебуває на даний час. Згодом він дізнався, що наказом начальника управління від 6 травня 2015 року його було звільнено з роботи. Зазначав, що копію повідомлення або наказу про звільнення він не отримував, що є порушенням статті 47 КЗпП України. Вважав, що йому, як працівнику, якого залучено до виконання обов`язків, передбачених Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до частин третьої, четвертої статті 119 КЗпП України надано гарантії та пільги, зокрема збереження місця роботи, посади і компенсація із бюджету середнього заробітку на підприємстві, в якому він працював на час призову. Отже, його звільнення з роботи є незаконним. Крім того, такими діями відповідача йому завдано моральну шкоду, яку він оцінив у 100 000 грн.

Ураховуючи наведене, позивач просив скасувати наказ начальника Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів від 6 травня 2015 року; поновити його на роботі з 6 травня

2015 року; зобов`язати відповідача виплачувати йому заробітну плату

з 6 травня 2015 року до закінчення ним служби у Збройних Силах України та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано наказ начальника Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів від 6 травня 2015 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, пункт 3 статті 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді інженера групи метрології дільниці автоматизації виробництва та телемеханіки Богуславського промислового майданчика Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів з 6 травня 2015 року. Стягнуто з ПАТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 2 000 грн за заподіяну моральну шкоду. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач безпідставно звільнив позивача за допущені останнім систематичні порушення трудової дисципліни, оскільки після накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді догани, що мало місце 21 квітня 2015 року, не було виявлено порушень трудової дисципліни, які б свідчили про систематичність порушення позивачем трудової дисципліни.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Справа у суді апеляційної інстанції розглядалася неодноразово.

Останньою ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 грудня

2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Укртрансгаз» відхилено, а рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та обґрунтовано вважав, що звільнення позивача з роботи відбулося з порушенням положень трудового законодавства, що є підставою для його поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку із таким порушенням.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «Укртрансгаз» просить скасувати судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що порушення трудової дисципліни було допущено позивачем вже після накладення на нього дисциплінарної відповідальності, зокрема,

21 та 22 квітня 2015 року, що й стало підставою для його звільнення на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та зупинено виконання рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

З 2007 року ОСОБА_1 працював інженером групи метрології дільниці автоматизації та телемеханіки Богуславського промислового майданчика Золотоніського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів філії УМГ «Черкаситрансгаз» ПАТ «Укртрансгаз».

Наказом начальника Золотоніського ЛВ УМГ від 21 квітня 2015 року № 3-с за порушення вимог пункту 1.4 Посадової інструкції інженера групи метрології дільниці автоматизації та телемеханіки, вимог пункту 6 Інструкції щодо порядку пломбування газовимірювального обладнання, за невиконання наказу по Золотоніському ЛВ УМГ від 17 грудня 2014 року № 227 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани.

Наказом начальника Золотоніського ЛВ УМГ від 06 травня 2015 року № 4-с за грубі порушення вимог Інструкції щодо порядку пломбування газовимірювального обладнання до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Відповідно до цього наказу порушення позивачем трудової дисципліни були виявлені проведеною 21 квітня

2015 року начальником відділу безпеки УМГ «Черкаситрансгаз» перевіркою, а також відображені у акті від 22 квітня 2015 року при проведенні комісійної перевірки стану приладів обліку газу та їх пломбування ГРС: Тулинці-2, Тулинці-1, Ржищів, Стайки, Кагарлик, Земельники, Росава, Миронівка, Медвин, Ківшовата, Богуслав.

Наказом начальника Золотоніського ЛВ УМГ від 06 травня 2015 року № 40-к ОСОБА_1 звільнено з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України. Підставою для видачі наказу про звільнення зазначено наказ від 06 травня 2015 року № 4-с.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Аналіз зазначеної норми права свідчить про те, що при звільненні працівника за систематичне порушення трудової дисципліни, яке є заходом стягнення, необхідною умовою такого звільнення є вчинення ним конкретного дисциплінарного проступку, тобто працівник допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, що носило систематичний характер, а за попереднє порушення трудової дисципліни до такої особи застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, які не втратили юридичної сили за давністю й не зняті.

Отже, до юридичних фактів, які підлягають встановленню при вирішенні спору про законність звільнення з вищевказаних підстав, відноситься обставина про те, чи мав місце дисциплінарний проступок під час раніше застосованих заходів дисциплінарного чи громадського стягнення.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада

1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз`яснено, що за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (стаття 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

У справі, яка переглядається, судами установлено, що попереднє дисциплінарне стягнення у вигляді догани було застосовано до ОСОБА_1 наказом Золотоніського ЛВ УМГ від 21 квітня 2015 року. У цьому наказі зазначено, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення став факт перевірки стану пломбування ГРС Тулиці і Тулиці-2.

Підставою для звільнення позивача за пунктом 3 статті 40 КЗпП України відповідно до наказу № 40-к є наказ від 06 травня 2015 року № 4-с, яким притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення. Наказ № 4-с був виданий за фактом перевірки стану приладів обліку газу та їх пломбування ГРС: Тулинці-2, Тулинці-1, Ржищів, Стайки, Кагарлик, Зеленьки, Росава, Миронівка, Медвин, Ківшовата, Богуслав, що підтверджується складеним комісією актом від 22 квітня 2015 року (а. с. 40).

Відповідно до зазначеного акту комісії, факти порушень позивачем трудової дисципліни були виявлені 17 та 21 квітня 2015 року, тобто до притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідно до наказу

від 21 квітня 2015 року. Отже, ці порушення не можна вважати систематичним невиконанням посадових обов`язків позивачем, оскільки він їх вчинив до накладення першого дисциплінарного стягнення внаслідок неправильного розуміння своїх посадових обов`язків.

Установивши, що після накладення 21 квітня 2015 року на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, порушень ним трудової дисципліни виявлено не було, що свідчить про відсутність систематичності невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про скасування наказу про звільнення позивача з роботи від 06 травня 2015 року № 40-к та поновлення його на роботі.

Доводи касаційної скарги про те, що повторне порушення позивачем трудової дисципліни було виявлено вже після накладення на нього дисциплінарного стягнення є необґрунтованими, оскільки не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши незаконне звільнення позивача з роботи, що призвело до моральних страждань останнього і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, з урахуванням принципу розумності та справедливості, дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судами обставин, що мають значення для справи, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують тазводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Оскільки ухвалою суду касаційної інстанції від 23 січня 2017 року було зупинено виконання рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року, а колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для його скасування, тому його виконання слід поновити.

Керуючись статтями 400, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» залишити без задоволення, а рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 грудня 2016 року без змін.

Поновити виконання рішення Богуславського районного суду Київської області від 10 листопада 2015 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович