Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач -Карташов О.Ю.
Справа № 415/4226/18
Провадження № 22-ц/810/280/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Карташов О.Ю.

судді Луганська В.М., Яресько А.В.

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

представник відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 08 серпня 2018 року, ухваленого у складі судді Фастовеця В.М., в залі судових засідань Лисичанського міського суду Луганської області в м. Лисичанськ

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 18.02.2012 року відповідач по справі отримав кредит у розмірі 5500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між позивачем та відповідачем договір, що підтверджується підписом відповідача в заяві.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 02.05.2018 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 71574,38 грн, яка складається з: 2406,92 грн - заборгованість за кредитом, 60898,39 грн. - по процентам за користування кредитом, 4384,58 грн. - за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3384,49 грн. - штраф (процентна складова).

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 71574,38 грн та судові витрати.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 08 серпня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 18.02.2012 року у вигляді заборгованості за кредитом і процентам за користування кредитом, всього у розмірі 63289 (шістдесят три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) грн 89 коп., судовий збір у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн, а всього 65051 (шістдесят п`ять тисяч п`ятдесят одна) грн 89 коп.

У задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.02.2012 р. у вигляді заборгованості за штрафами та пенею у загальному розмірі 8269 (вісім тисяч двісті шістдесят дев`ять) грн 07 коп., відмовлено.

Ухвалюючи рішення, суд вважав надані позивачем докази в частині задоволення позовних вимог достатніми та переконливими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати частково рішення Лисичанського міського суду Луганської області у справі № 415/4226/18 від 08.08.2018 року в частині стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 65051,89 грн, разом із судовими витратами та ухвалити нове рішення, яким відмовити АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до відповідача у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, щосудом першої інстанції справу розглянуто поверхнево, у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін по справі, тому відповідач, фактично був позбавлений можливості заявити клопотання про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин та вимог позивача, оскільки на час розгляду справи перебував за межами України і про судовий процес дізнався зі слів своєї матері. Судом не було застосовано норму діючого законодавства, стосовно строків позовної давності, тому, відповідач, заявляє суду апеляційної інстанції про застосування строків позовної давності під час перегляду справи апеляційним судом Луганської області.

Крім того, відповідач посилається на те, що умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач, та якими підтверджує законність та обґрунтованість своєї позовної заяви, вказують на ті обставини, що відповідач не був ознайомлений із цими умовами. Зазначені умови та правила підписані головою правління банку, але не мають підпису позичальника, його реквізитів, відсутня і дата їх складання або підпису сторонами, а також жодної ідентифікуючої ознаки на предмет їх невід`ємності до Заяви підписаної позичальником - Відповідачем по справі. У Заяві не зазначено, що неврегульовані у ній питання регулюються відповідно до Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, у Заяві також немає і посилань на розмір відсоткової ставки за договором кредиту та не врегульований строк надання кредитних коштів, відповідальності та таке інше.

У відзиві на апеляційну скаргуАТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник АТ КБ «ПриватБанк», який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу не визнав, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, надавши аналогічні пояснення викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що рішення переглядається лише в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентам за користування кредитом, всього у розмірі 63289 (шістдесят три тисячі двісті вісімдесят дев`ять) грн 89 коп., судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн, а всього 65051 (шістдесят п`ять тисяч п`ятдесят одна) грн 89 коп.

Задовольняючі позовні вимоги в оскарженій частині, суд першої інстанції виходив з того, що 18.02.2012 року між сторонами був укладений кредитний договір б/н відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом на 02.05.2018 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 71574,38 грн, яка складається з: 2406,92 грн - заборгованість за кредитом, 60898,39 грн. - по процентам за користування кредитом, 4384,58 грн. - за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3384,49 грн. - штраф (процентна складова).

Тому суд першої інстанції, керуючись положеннями ст.ст. 526,1054 ЦК України вважав, що сума 63289,грн. підлягає стягненню з відповідача.

Оцінюючи аргументи учасників справи та висновки суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 ознайомився та погодився із Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому у письмовому вигляді, надав свою згоду, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають договір, укладений між ним та банком.

Дану згоду відповідач особисто засвідчив своїм підписом на Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг 26.10.2010 року (а.с. 191-192), на Довідці про умови кредитування з використанням платіжної картки «кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду 26.10.2010 року (а.с. 193), Анкеті-заяві для індивідуальних клієнтів 18.02.2012 року (а.с. 7), що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору.

Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною кредитного договору визначено, що клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, що встановлюється банком.

Відповідно до п. 2.1.15.5 Умов і правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також сплачувати комісії відповідно до визначених у договорі умов.

На підставі вищевказаних заяв відповідачу відкрито картковий рахунок та видано 24.01.2014 року кредитну картку № НОМЕР_1 , зі строком дії до грудня 2015 року.

З наданої банком виписки з рахунку ОСОБА_1 вбачається, що з карткового рахунку відповідачем проводилися розрахунки за придбаний товар, здійснювалося поповнення мобільного зв`язку,також з виписки вбачається, що відповідач не лише знімав кошти, але й частково погашав заборгованість по кредиту через термінал.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що відповідач користувався кредитною карткою.

В статті 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 02.05.2018 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 71574,38 грн, яка складається з: 2406,92 грн - заборгованість за кредитом, 60898,39 грн. - по процентам за користування кредитом, 4384,58 грн. - за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3384,49 грн. - штраф (процентна складова).

В апеляційній скарзі відповідачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до вимог за кредитним договором.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції; право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства).

Апеляційний суд вважає необхідним прийняти доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі про застосування строку позовної давності.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ( стаття 610 ЦПК України).

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у пунктах 34-35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Також, у пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

Верховний Суд в постанові від 06.03.2018 року по справі № 2120/12694/12, постанові від 21.03.2018 року № 441/569/17 та постанові від 28.03.2018 року по справі №332/3802/14-ц зазначив, що перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс 14.

Таким чином, колегія суддів враховуючи, що строк дії картки встановлено до 31.12.2015 року, а з позовом банк звернувся до суду 05.06.2018 року, то строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України,позивачем не пропущений, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом та по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню в межах трирічного строку позовної давності.

Враховуючи те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, колегія суддів перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, виходячи із зазначених банком вихідних даних, погоджується з нарахованим банком розміром заборгованості, станом на 02.05.2018 року, за тілом кредитув сумі 2406,92 грн, що підлягає стягненню з відповідача на користь банку.

Разом з тим, зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, та після 31.12.2015 року позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами.

Колегія суддів вважає, оскільки право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилося, то вимога банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по процентами за користування кредитом за період з 01.01.2016 року по 02.05.2018 року не підлягає задоволенню за необґрунтованістю.

Оскільки позивач до суду із вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по процентами за користування кредитом за період з 24.01.2014 року по 04.06.2015 року звернувся 05.06.2018 року, а дії, які б свідчили про переривання відповідачем строку позовної давності щодо погашення відсотків, в межах строку останнім не вчинялися, та останній платіж в рахунок погашення заборгованості відповідачем був здійснений 30.06.2014 року, то такі вимоги не підлягають задоволенню, у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відтак позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають задоволенню за період з 05.06.2015 року по 31.12.2015 рокув сумі 385,67 грн.

Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог) та беручи до уваги визначені банком періоди та суми поточної і простроченої заборгованості, розмір відсоткової ставки 27,60 % та надану формулу розрахунку, розмір процентів за користування кредитом за вказаний період розраховується наступним чином: - 2406,92 грн (заборгованість за кредитом) х 27,60% : 100 : 360 х 209 днів = 385,67 грн.

При цьому, колегія суддів застосовує розмір відсоткової ставки 27,60 %, встановлений банком на 24.01.2014 року, так як, сторони не обумовили у письмовому вигляді підстави сплати підвищених процентів за користування кредитними коштами.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінитирішення (п. 2 ч.1ст.374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині підлягаєскасуванню відповідно до п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з постановленням в цій частині нового судового рішення, яким на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з ОСОБА_1 необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 18.02.2010 року в сумі 2792,59 грн, що складається з 2406,92 грн заборгованість за тілом кредиту, 385,67 грн заборгованість за процентами за період з 05.06.2015 року по 31.12.2015 року.

У задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 24.01.2014 року по 04.06.2015 року необхідно відмовити за пропуском строку позовної давності, про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.01.2016 року по 02.05.2018 року необхідно відмовити за необґрунтованістю.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідачем понесені витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2643 грн.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково, то з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2471,18 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє Мітченко Світлана Анатоліївна задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 08 серпня 2018 рокув оскарженій частині, про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення сумизаборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом у розмірі 63289,89 грн та суми судових витрат у розмірі 1762 грнскасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 18.02.2010 року в сумі 2792,59 грн, що складається з 2406,92 грн заборгованість за тілом кредиту, 385,67 грн заборгованість за процентами за період з 05.06.2015 року по 31.12.2015 року.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 24.01.2014 року по 04.06.2015 року відмовити за пропуском строку позовної давності, про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.01.2016 року по 02.05.2018 року відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2471,18 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді: