Справа № 145/1884/19
У Х В А Л А

"18" листопада 2019 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

Суддя Кіосак Н. О. , розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

До Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якій він просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 5000 євро, що еквівалентно 135 500 грн. та понесені ним судові витрати.

На забезпечення позову ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якому просить:

- накласти арешт на належний ОСОБА_2 автомобіль VOLKSWAGEN TOURAN, 2013 року випуску.

Виконання ухвали доручити територіальному сервісному центру 0541 (ТСЦ №0541 РСЦ МВС у Вінницькій області).

На обґрунтування заяви вказує, що 13 жовтня 2018 року він позичив ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5 000 євро, про що свідчить написана ним власноручно розписка від 13.10.2018 року. Зазначені кошти позичальник зобов`язався повернути до 13 березня 2019 року.

Незважаючи на прийняті зобов`язання та сплив строку їх виконання, заборгована сума до цього часу йому не повернута.

На його неодноразові прохання розрахуватися з ним ОСОБА_2 безпідставно не бажає це зробити, перестав відповідати на його телефонні дзвінки.

Зважаючи на те, що заборгована сума позичальником не повернута, існує реальна загроза невиконання можливого рішення у справі щодо стягнення коштів за договором позики.

Дослідивши матеріали, вважаю, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Забезпечення позову є процесуальною дією суду, право на вчинення якої надано суду статтями 149 - 153 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч. 3 цієї ж статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Між зазначеними сторонами дійсно виник спір. Заявлений позивачем спосіб та вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами і їх невжиття дійсно може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до частин 1, 3 статті 154 ЦПК України суд може за заявою однієї із сторін і зважаючи на пояснення другої сторони допустити заміну одного способу забезпечення позову іншим. Також заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Належність ОСОБА_2 транспортного засобу VOLKSWAGEN TOURAN, 2013 року випуску, стверджується листом ТСЦ № 0541 РСЦ МВС у Вінницькій області № 31/2/0541 - від 31.10.2019 року.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України, -

ухвалив :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

На забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (справа № 145/1884/19) накласти арешт на транспортний засіб VOLKSWAGEN TOURAN, 2013 року випуску.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала в частині вжиття заходів забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Суддя: Н. О. Кіосак