Справа № 185/9753/19
Провадження № 2-о/185/537/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

заявника: ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису, суд

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідною заявою та просить суд видати обмежувальний припис щодо встановлення ОСОБА_2 заборони наближатися ближче ніж на 100 метрів до неї; заборони находитися разом з нею у квартирі АДРЕСА_1 ; заборони вести з нею листування та телефонні переговори або контактувати з нею через будь-які інші засоби зв`язку, посилаючись на переслідування її ОСОБА_2 та вчинення у відношенні неї домашнього та психологічного насильства.

В обґрунтування зазначила, що вона з 20.09.2008 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2018 року було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На протязі декількох останніх років відповідач постійно коїть сварки та скандали, грубо та нецензурно її ображає, в результаті чого вона неодноразово викликала поліцію. За останні два роки тільки офіційно ОСОБА_2 не менше 10 разів вчиняв відносно неї протиправну поведінку, з ним проводилися заходи, направлені на корегування поведінки, неодноразово він попереджався про недопустимість вчинення протиправної поведінки у майбутньому, притягався до адміністративної відповідальності, йому, як кривднику, вже виписувався терміновий заборонний припис. Проте, всі ці дії та заходи не вплинули на поведінку ОСОБА_2 , оскільки він продовжує свої протиправні дії та постійні сварки та скандали з нею, переслідує її, погрожує вбивством та іншими насильницькими діями. З метою безпеки свого життя вона змушена звернутися до суду та просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою судді від 25 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі.

У судовому засідання заявник ОСОБА_1 підтримала подану заяву у повному обсязі та просила суд її задовольнити.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 просив суд відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі за безпідставністю.

Вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20 вересня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2018 року розірвано.

У шлюбі у них народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим 21 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1038.

Заявник ОСОБА_1 вказала, що на даний час її колишній чоловік вчиняє психологічне і фізичне насильство в сім`ї проти неї. З даного приводу вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів (поліції) та за її зверненнями працівниками поліції неодноразово проведені бесіди профілактичного характеру, винесено декілька офіційних попереджень про недопустимість вчинення насильства у сім`ї.

Судом також встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.06.2016 року, виданого Відділом по обліку комунального майна та житлової площі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про реєстрацію та склад сім`ї за № 8890 від 11.09.2019 року, виданої КП "Міський інформаційно-розрахунковий аналітичний центр" Павлоградської міської ради, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У судовому засіданні підтверджено та не заперечувався той факт, що ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно характеристики з місця проживання, наданою ОСББ "Преображенська 3", ОСОБА_2 характеризується негативно, коїть сварки та бійки, нападає на колишню дружину, погрожує їй, з ним проводилися бесіди профілактичного характеру з приводу ненормальної поведінки.

У зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_2 , заявник разом з неповнолітньою дитиною: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , переїхали проживати до матері заявника - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом про фактичне проживання від 18.11.2019 року, складеного комісією ОСББ "Дніпровська, 155".

Згідно п. п. 3, 6, 7, 8 ч. 1, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Як регламентовано ст. 16 зазначеного Закону, передбачено ведення Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі. Єдиний державний реєстр випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі - це автоматизована інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, адаптування, зміни, поновлення, використання, поширення (розповсюдження, реалізації, передачі), знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про випадки домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

До Реєстру вносяться відомості (окремо за кожним випадком насильства). Формування Реєстру здійснюється окремо за кожним випадком домашнього насильства, насильства за ознакою статі шляхом внесення до нього відповідної інформації. Персональні дані про особу, яка повідомила про вчинення насильства, зберігаються у Реєстрі протягом одного року з дня надходження відповідної інформації про вчинення насильства. Персональні дані про постраждалу особу зберігаються у Реєстрі протягом трьох років з дня вчинення домашнього насильства чи насильства за ознакою статі.

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Зокрема, відповідно до ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону).

Відповідями, довідками та висновками Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 26.01.2018 року, 23.01.2018 року, 16.02.2018 року, 12.03.2018 року, 06.03.2018 року, 19.03.2019, 14.02.2018 року, 18.09.2019 року, 22.03.2019 року, 19.09.2019 року встановлено, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство відносно ОСОБА_1 .

Відповідно до термінових заборонених приписів від 18 вересня 2019 року ОСОБА_2 заборонено у будь-якій спосіб контактувати з ОСОБА_1 .

Крім того, з ОСОБА_2 працівниками поліції неодноразово проведені бесіди профілактичного характеру, винесено декілька офіційних попереджень про недопустимість вчинення насильства у сім`ї.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності насильства, що чинить ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 , суд вважає, що заявник, як жертва домашнього насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Однак, щодо вимог заявника про встановлення обмежувального припису у вигляді заборони ОСОБА_2 наближатися ближче ніж на 100 метрів до неї та заборони перебувати разом у квартирі АДРЕСА_1 , то в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на думку суду, ця заборона порушуватиме права ОСОБА_2 на користування житлом.

У разі неприпинення неправомірних дій зі сторони ОСОБА_2 заявник не позбавлена права на звернення до відповідних органів з вимогою застосування інших важелів стримування, у тому числі притягнення як до адміністративної відповідальності, так і до кримінальної відповідальності.

В іншій же частині, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає можливим видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 і встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього наступні обов`язки: заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вести листування та телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку. Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців.

Крім того, на виконання вимог частини 2 статті 350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган районної у місті ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Судові витрати, відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України, відносяться за рахунок держави.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 4, 19, 95, 263, 264, 265, 350-1 - 350-8, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав та покласти на нього наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вести листування та телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку.

Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців з дня ухвалення рішення суду.

У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Про видачу обмежувального припису повідомити Павлоградський ВП ГУНП в Дніпропетровській області для взяття ОСОБА_2 , стосовно якого видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Виконавчий комітет Павлоградської міської ради Дніпропетровської області.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 листопада 2019 року.

Суддя В.М. Бондаренко