Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 752/19004/15-ц

провадження № 61-22190св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит»,

представники позивача: Паламарчук Віталій Віталійович, Недотопа Микола Миколайович, Пасацький Юрій Олександрович , Халілов Осман Шевкетович , Шлапак Ігор Сергійович , Макаренко Сергій Валерійович ,

відповідач - ОСОБА_5 ,

представники відповідача: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва у складі судді Мирошниченко О. В. від 09 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Антоненко Н. О., Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І. від 07 лютого 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк національний кредит» (далі - ПАТ «Банк національний кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що 03 грудня 2014 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір № 108384-ДР-008 банківського вкладу «Стандартний» строком на один місяць (31 день) в іноземній валюті - долар США для клієнтів Privat Banking, відповідно до умов пункту 2.1 якого банк відкрив вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_1 , зі сплатою процентної ставки за депозитом у розмірі 11,5% річних, а вкладник внесла на вказаний рахунок грошові кошти у розмірі 1 150 000 дол. США. Пунктом 2.2. договору передбачено строк розміщення депозиту - з 03 грудня 2014 року по 03 січня 2015 року, з подальшою пролонгацією на тих самих умовах, якщо вкладник не пізніше ніж за 10 календарних днів до дати закінчення депозиту не звернеться до банку із заявою про повернення суми депозиту. Умовами вказаного договору передбачено, що у разі розірвання депозитного договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1,0% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку. 04 червня 2015 року відповідач звернулась до банку із заявою про дострокове розірвання депозитного договору, у зв`язку із чим відповідно до умов пункту 3.7. договору, банк повинен був сплатити вкладнику за ставкою 1,0% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку. Однак, того ж дня 04 червня 2015 року між сторонами укладено договір № 1 про внесення змін до договору від 03 грудня 2014 року № 108384-ДР-008, згідно з умовами якого банк взяв на себе зобов`язання та сплатив вкладнику суму нарахованих процентів за ставкою 10,0% річних.

08 червня 2015 року у ПАТ «Банк національний кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Паламарчука В. В.

Посилаючись на пункт 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», позивач вважає договір про внесення змін до договору банківського вкладу нікчемним, оскільки внаслідок його укладення банк фактично відмовився від права утримати із суми депозиту, яка повертається вкладнику, різниці між сумою раніше сплачених вкладнику процентів та сумою процентів, перерахованих за зниженою процентною ставкою.

Таким чином, просить застосувати наслідки нікчемності правочину та зобов`язати відповідача повернути банку грошові кошти у розмірі 43 434,84 дол. США, одержані за договором про внесення змін № 1 від 04 червня 2015 року до договору від 03 грудня 2014 року № 108384-ДР-008.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Банк національний кредит» відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк національний кредит», суд першої інстанції вважав, що передбачена договором про внесення змін до договору банківського вкладу зміна процентної ставки не свідчить про відмову банку від власних майнових вимог.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Банк національний кредит» відхилено, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У березні 2017 року ПАТ «Банк національний кредит» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не врахували, що тимчасова адміністрація запроваджена в банку з 08 червня 2015 року, а відповідно до пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»встановлена нікчемність правочинів, вчинених протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку і за якими банк, зокрема, відмовився від власних майнових вимог. Виплативши необґрунтовано відповідачу 43 434,84 дол. США процентів, нарахованих за ставкою 10,0% замість 1,0%, банк зазнав значного погіршення фінансового становище, що в тому числі призвело до порушення прав і третіх осіб, зокрема, вкладників та кредиторів банку, вимоги яких задовольняються у черговості відповідно до статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу

У травні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_5 на касаційну скаргу, у яких, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 752/19004/15-ц з Голосіївського районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указану справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 04 листопада 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд установив, що 03 грудня 2014 року між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_5 було укладено договір № 526478-ДР-001 банківського вкладу в іноземній валюті - долар США «Стандартний» строком на 1 місяць (31день) з подальшою пролонгацією та ставкою 11,5% річних.

Відповідно до пункту 3.7. договору у випадку розірвання цього договору з ініціативи вкладника проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1,0% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

04 червня 2015 року між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_5 було укладено договір про внесення змін № 1 до договору банківського вкладу «Стандартний» від 03 грудня 2014 року № 526478-ДР-001, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни в пункт 3.7. договору про те, що у випадку розірвання цього договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 10,0% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

Цього ж дня, 04 червня 2015 року, ОСОБА_5 звернулася до позивача із заявою про дострокове розірвання депозитного договору та повернення суми депозиту та нарахованих відсотків.

На виконання умов договору про внесення змін № 1 від 04 червня 2015 року до договору банківського вкладу «Стандартний» від 03 грудня 2014 року № 526478-ДР-001 банком виплачено відповідачу 43 434,84 дол. США.

Постановою Правління Національного банку України від 05 червня 2015 року № 358 ПАТ «Банк національний кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних банків. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05 червня 2015 року № 114 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит» з 08 червня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит». Постановою Правління Національного Банку України від 28 серпня 2015 року № 563 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку Паламарчука В. В.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач зазначав, що договір про внесення змін № 1 від 04 червня 2015 року до договору банківського вкладу «Стандартний» від 03 грудня 2014 року № 526478-ДР-001 є нікчемним на підставі пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки внаслідок його укладення банк фактично відмовився від права утримати із суми депозиту, яка повертається вкладнику, різниці між сумою раніше сплачених вкладнику процентів та сумою процентів, перерахованих за зниженою процентною ставкою, що потягло необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у сумі 43 434,84 дол. США, які необхідно повернути банку.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 215 ЦК України визначено, що нікчемним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна зі сторін зобов`язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Разом з тим, спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у частині другій статті 38 якого передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статі.

Пунктом 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що внесення змін до договору банківського вкладу, згідно з якими банк відмовляється від застосування зниженої процентної ставки при достроковій виплаті вкладу на вимогу вкладника, є відмовою банку від власних майнових вимог.

Правочин щодо незастосування банком перерахунку нарахованих процентів за зниженою процентною ставкою спричиняє необґрунтовану виплату грошових коштів, що відповідно до пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» містить ознаки нікчемного правочину та вимагає застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-881цс17, від 09 серпня 2017 року у справі № 6-1121цс17.

Установлено, що договір про внесення змін № 1 від 04 червня 2015 року до договору банківського вкладу «Стандартний» від 03 грудня 2014 року № 526478-ДР-001 підписаний за три дня до запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк національний кредит», що свідчить про його нікчемність в силу вимогпункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оскільки зі збільшенням процентної ставки збільшилась сума, яку банк сплатив вкладнику, суди безпідставно не застосували норми пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та дійшли помилкового висновку про те, що передбачена договором про внесення змін до договору банківського вкладу зміна процентної ставки не свідчить про відмову банку від власних майнових вимог, та що відсутні у зв`язку із цим правові підстави застосування наслідків нікчемності правочину.

Таким чином, відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму, яку банк виплатив згідно із договором про внесення змін № 1 від 04 червня 2015 року до договору банківського вкладу «Стандартний» від 03 грудня 2014 року № 526478-ДР-001 - 43 434,84 дол. США, розмір якої та факт отримання відповідачем не оспорювався.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення судів першої й апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ПАТ «Банк національний кредит».

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року скасувати.

Позов публічного акціонерного товариства «Банк національний кредит» до ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_5 повернути публічному акціонерному товариству «Банк національний кредит» 43 434,84 дол. США, одержані за договором про внесення змін № 1 від 04 червня 2015 року до договору банківського вкладу «Стандартний» від 03 грудня 2014 року № 526478-ДР-001.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді С. Ю. Бурлаков

А. Ю. Зайцев

В. М. Коротун

В. П. Курило