Єдиний унікальний номер 741/254/19
Провадження № 2/741/377/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 25 жовтня 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Герасимчук Н.Ю.

та позивача,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначивши, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У силу ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв його рідний брат - ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дочка - ОСОБА_1 . ОСОБА_1 не може документально підтвердити родинні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину зазначеного житлового будинку, яка належала ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючих документів. З метою реєстрації за собою права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, частину вищезазначеного житлового будинку ОСОБА_2 зверталися до державного реєстрації, але в реєстрації права власності їй було відмовлено.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав, які зазначені у позовній заяві, та просила їх задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила їх задовольнити, справу розглянути без її участі.

У судове засідання представник Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, суть якої зводиться до того, що сільська рада визнає позовні вимоги, просив розгляд справи проводити без їх участі.

Суд проводить підготовче засідання у відсутності представника відповідача та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дали показання, суть яких зводиться до того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були рідними братами.

У зв`язку із неявкою 25 жовтня 2019 року в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд проводить засідання без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , що підтверджується довідками виконкому Мринської сільської ради № 820/03-04 та № 815/03-04 від 28 серпня 2018 року (а.с. 15; 16).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Таким чином, ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 належало по 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_1 , як членам колишнього колгоспного двору.

Після ліквідації колгоспних дворів ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 57).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 65-72).

Таким чином, спадкоємство після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним.

ОСОБА_3 , як спадкоємець другшої черги за законом (рідний брат), після смерті ОСОБА_4 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, безпосередньо перед його смертю проживав та був зареєстрований разом із ним, що підтверджується довідкою виконкому Мринської сільської ради № 1310/03-04 від 12 листопада 2018 року (а.с. 17).

Таким чином, ОСОБА_3 визнається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , успадкував після його смерті 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дочка - ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, 8 вересня 2015 року на її ім`я були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що підтверджується копією спадкової справи № 25/2015 до майна померлого ОСОБА_3 (а.с. 37-56).

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вищезазначеного житлового будинку, яка належала ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок та свідоцтва про народження ОСОБА_4 , що підтверджується постановою приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. № 87/02-31 від 8 лютого 2019 року (а.с. 24).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 не може документально підтвердити родинні відносини між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Встановлення факту родинних відносин необхідне ОСОБА_1 для реалізації свого права на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 .

Докази по справі підтверджують те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 були рідними братами.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 зверталася до приватного нотаріуса Чуєнко Л.А., який згідно ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є державним реєстратором, з метою реєстрації за собою права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, 1/3 частину вищезазначеного житлового будинку, але їй було відмовлено у зв`язку із тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується повідомленням № 88/01-16 від 8 лютого 2019 року (а.с. 23).

З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (а.с. 19-22).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 120, 123, 530, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 200, 259, 263, 264, 265, 273, 315, 319, 354 ЦПК України, постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , був рідним братом ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 66,6 кв. м., житловою площею 26,4 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 66,6 кв. м., житловою площею 26,4 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, як членом колишнього колгоспного двору.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв