Справа № 738/1496/19
№ провадження 2/738/470/2019
I М Е H Е М У К Р А Ї H И
20 листопада 2019 року м. Мена
Менський районний суд Чеpнiгiвської областi у складi:
головуючого суддi Слісаря А.В.,
секретаря судового засідання Минець П.Д.,
pозглянув у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовом ОСОБА_1 до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,
У серпні 2019 року до суду з позовом звернулася ОСОБА_1 до Семенівської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позов обгрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер двоюрідний брат позивача ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою. Позивач звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини на вказане майно, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій щодо цього майна, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нього. Позивач зазначає, що вище вказаний житловий будинок належав її тітці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та після її смерті будинок успадкував син тітки ОСОБА_2 , оскільки проживав разом з матір`ю на час її смерті, однак документально право власності на успадкований будинок не оформив. Позивач просила визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок разом з прибудовою № НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 53,6 кв.м. та господарські споруди, а саме погріб з шийкою, сараї, гараж, убиральню, хвіртку, ворота, огорожу, ганок, колодязь питний та земельну ділянку площею 0,75 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд за тою ж адресою що і будинок, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
24 вересня 2019 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог і внесення змін до предмету позову та просив визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок разом з прибудовою № НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 53,6 кв.м. та господарські споруди, а саме погріб з шийкою, сараї, гараж, убиральню, хвіртку, ворота, огорожу, ганок, колодязь питний в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року замінено первісного відповідача Семенівську сільську раду Менського району Чернігівської області на належного відповідача Менську міську раду Чернігівської області.
Позивач у судове засіданні не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, просила задовольнити позов.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення на розсуд суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши докази які містяться у матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що згідно погосподарської книга № 8 за 1991-1995 роки, станом на 15.04.1991 року, домогосподарство по АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору, головою якого була ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а членом двору був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11).
Згідно п. 6 (а) постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військові службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).
Таким чином, право власності на майно колгоспного двору, що розташоване по АДРЕСА_1 після його припинення збереглось за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках, по 1/2 частки кожному.
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 66).
ЇЇ спадкоємцем за законом першої черги був син ОСОБА_2 , який фактично прийняв спадщину після смерті матері у силу ст. 549 ЦК УРСР та звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а тому він прийняв спадщину після померлої матері, у тому числі і на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 , однак не здійснив оформлення успадкованого будинку належним чином.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 10).
Його спадкоємцям за законом є позивач по справі ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи та яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 у строк визначений рішенням Менського районного суду Чернігівської області яким ОСОБА_1 було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.49-50), однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2791/02-31 від 17 жовтня 2017 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , у зв`язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с. 14).
Також, із спадкової справи вбачається, що нотаріус видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю на праві власності згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 169360(а.с.63).
Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 , вчасно звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а тому вона рахується такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 у тому числі і на спірний житловий будинок та має на нього право.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців).
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки(цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.
З позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на житловий будинок разом з прибудовою № НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 53,6 кв.м. та господарські споруди, а саме погріб з шийкою, сараї, гараж, убиральню, хвіртку, ворота, огорожу, ганок, колодязь питний в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Однак, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому з цього часу його цивільна правоздатність припинилася.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Отже, враховуючи вище наведені норми законодавства та правовідносини, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, тому що, позивач просить визнати право власності на будинок за особою, яка не є учасником справи та є померлою, а суд не має права вирішувати питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.
Таку ж позицію висловив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.2. листа від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», що деякі суди помилково задовольняли позовні вимоги про визнання права власності за померлим спадкодавцем. Відповідно до ст. 25 ЦК у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи. Іноді суди всупереч вимогам ст. 3 ЦПК, статей 27 - 31 ЦПК вирішували питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв`язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності. Відповідно до ст. 30 ЦПК сторонами у справі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем є фізичні та юридичні особи, а також держава.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Крім того, суд звертає увагу, що під час підготовчого провадження у даній справі, позивач скористалася своїм правом на уточнення позовних вимог і внесення змін до предмету спору про що подавала письмову заяву, однак просила визнати право власності саме за померлим ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 20.11.2019 р.

Суддя А.В. Слісар