КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 752/8477/18 Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О. О.

апеляційне провадження: 22-ц/824/12344/2019 Доповідач - Гаращенко Д. Р.

06 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Гаращенка Д. Р.

суддів Невідомої Т. О., Пікуль А. А.

При секретарі Гавриленко М. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація-111 Голосіївського району», Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» в особі Нестеренка Олександра Сергійовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація-111 Голосіївського району» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація-111 Голосіївського району» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.

Просило про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01.10.2010 р. по 01.05.2015 р. на користь КП «Житлово-експлуатаційна організація-111» в розмірі 66 968,22 грн., з яких: сума заборгованості 40 630,00 грн., інфляційні нарахування в розмірі 22 798,24 грн., 3% річних в розмірі 3 539,98 грн., а також стягнення судових витрат у справі, а також на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» за період з 01.05.2016 р. по 31.01.2018 р. в розмірі 6 625,23 грн., з яких сума основного боргу 5 785,20 грн., інфляційні нарахування 679,97 грн., 3% річних в розмірі 160,06 грн.

Заяву мотивувало тим, що КП «Житлово-експлуатаційна організація-111 Голосіївського району» здійснювало утримання будинку АДРЕСА_3 з 01.10.2010 р. по 01.05.2015 р., а з 01.05.2015 р. по 31.01.2018 р. функції з утримання будинку здійснювало КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» .

В обґрунтування позову, посилаючись на положення ст.ст. 64, 66, 67 ЖК України, позивачі зазначають, що відповідачі, як наймачі квартири, належним чином не виконали свої зобов`язання по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого у них виникла заборгованість за період з 01.10.2010 р. по 31.01.2018 р. в розмірі 73 593,45 грн., яку вони просять стягнути в судовому порядку.

Крім того, з урахуванням ч.2 ст.625 ЦК України, позивачі просять стягнути з відповідачів 3% річних від суми заборгованості за весь період прострочення виконання зобов`язань і інфляційні втрати.

06 грудня 2018 року Голосіївський районний суд м. Києва вирішив у задоволенні позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація-111 Голосіївського району», відмовити.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація-111 Голосіївського району» - Нестеренко Олександр Сергійович діючий на підставі довіреності 01 серпня 2019 року, подав апеляційну скаргу в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість оскільки винесено з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що як наслідок призвело до неправильного застосування норм матеріального права, та ухвалення незаконного по суті рішення, просив скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позов.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції не врахував характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі які вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Між споживачем і надавачем послуг не укладено письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, але відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Судом не були враховані обставини, що під час надання житлово-комунальних послуг на адресу Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», і Комунального підприємства «ЖЕО-111 Голосіївського району» від споживачів не надходило жодних заяв, скарг або актів претензій щодо неналежного надання послуг, або щодо обсягу і якості послуг.

Від відповідачів не надходило жодних заяв про відмову від надання послуг.

Апелянт зазначив, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також до договорів № 9 про утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду, що перебуває у комунальній власності Голосіївського району м. Києва він виконує свої зобов`язання.

Відповідачі, не сплачуючи кошти за надані житлово-комунальні послуги, не виконує свої зобов`язання відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та умов стосовно оплати наданих послуг, в результаті чого у відповідачів перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» виникла заборгованість в розмірі 6625,23грн., а перед КП «ЖЕО-111 Голосіївського району» в розмірі 66 968,22 грн.

В судовому засіданні представник апелянта КП "ЖЄО-112 Голосіївського району" підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, повідомлявся судом належним чином про дату, час, і місце розгляду справи по суті, за адресами зазначеними позивачем, причини своєї неявки суду не повідомили.

З боку КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва " до суду надійшла заява з проханням розглядати справу у їх відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про день, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з наданим позивачем копії ордера № 01009Б, виданого на підставі рішення Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.05.2002 р. ОСОБА_1 у складі сім`ї з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , було право на вселення надано право на вселення в кв. АДРЕСА_3 .

За запитами суду першої інстанції отримано відомості Відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації згідно з якими відповідач ОСОБА_2 зареєстрованою за зазначеною адресою не значиться, а ОСОБА_3 знята з реєстраційного обліку з 09.07.2002 р.

Данні щодо реєстрації відповідача ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що позивачами не надано доказів на підтвердження права вимоги до відповідачів за надані житлово-комунальні послуги, та доказів фактичного надання позивачам послуг з утримання будинку і прибудинкової території.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Колегія суддів вважає. що рішення суду відповідає зазначеній нормі процесуального закону.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 66 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст.67 ЖК України).

Згідно з ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.17 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власники квартир багатоквартирних будинків зобов`язані вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки. При простроченні внесення вказаної плати стягується пеня з розрахунку 1 процент від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше 100 процентів загальної суми боргу.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до ст.ст. 7,13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

В позові позивачі просять стягнути з відповідачів заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.10.2010 р. по 01.05.2015 р. на користь КП »Житлово-експлуатаційна організація-111», а також на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» за період з 01.05.2015 р. по 31.01.2018 р., з посиланням на те, що позивачі надавали зазначені послуги у зазначений період.

До позову та під час судового засідання позивачі не надали суду першої інстанції доказів на підтвердження зазначених обставин.

Долучений до матеріалів справи розрахунок нарахованих до сплати платежів за житлово-комунальні послуги не підтверджує факт надання комунальних послуг відповідачам.

При подачі позову позивачі не перевірили наявність проживання відповідачів в кв. АДРЕСА_3 , наявність правових підстав у відповідачів на користування зазначеною квартирою та отримання комунальних послуг від позивачів.

Враховуючи викладене колегія суддів цілком погоджується з висновком суду першої інстанції.

Не перевірені данні позивачами обставини проживання відповідачів у квартирі та отримання ними комунальних послуг, відсутність належних доказів, не надають можливості суду встановити осіб які мають відповідати за заявленим позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація-111 Голосіївського району», Комунальний концерн «Центр комунального сервісу» в особі Нестеренка Олександра Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Т.О. Невідома

А.А. Пікуль