ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/7042/18 Головуючий суддя І інстанції Пашнєв В. Г.
Провадження № 22-ц/818/4819/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із договорів надання послуг
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії: Кіся П.В., Хорошевського О.М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 липня 2019 року, ухвалене у складі судді Пашнєва В.Г., по цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водовідведення і водопостачання,

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство «Харківводоканал» 07.12.2018 звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на їх користь заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 5354 (п`ять тисяч триста п`ятдесят чотири) грн 03 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, облік нарахувань та оплати, за які здійснюються за абонентським особовим рахунком № НОМЕР_1 . Споживачі за послуги не сплачують, у зв`язку з чим за ними у період з 01 листопада 2013 року по 30 вересня 2018 року утворилась заборгованість, яка разом з інфляційними витратами та 3% річних від простроченої суми складає 5354 (п`ять тисяч триста п`ятдесят чотири) грн. 03 коп.

Відповідачам було направлене досудове повідомлення з пропозицією погасити борг за надані послуги з централізованого водопостачання у 10-денний термін. Як вказав позивач, у зазначений термін боржник не здійснював жодних заходів до повного погашення заборгованості, у зв`язку з чим представник КП «Харківводоканал» і звернувся до суду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 29 липня 2019 року задоволено позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водовідведення і водопостачання.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» 3 % річних від простроченої суми - 38,48 грн, індекс інфляції - 134,68 грн, а всього- 173 грн 16 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн., тобто по 896 грн з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині розподілу судових витрат.

В обґрунтування скарги зазначено, що, як вбачається з тексту позовної заяви та ухвали про відкриття провадження, позивач не сплачував судовий збір.

Послався на те, що розмір судового збору не може перевищувати розмір позовних вимог.

КП «Харківводоканал» надано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить останню залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обґрунтовуючи відзив, позивач зазначив, що, з огляду на повне задоволення позовних вимог, правомірним є висновок районного суду про стягнення судового збору з відповідачів у повному обсязі.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, які передбачені у ч. 1 ст. 369 ЦПК України, з огляду на зміст та ціну позову, без повідомленням учасників справи.

Згідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до вказаних норм ЦПК України, вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З огляду на те, що відповідач оскаржує рішення лише в частині розподілу судових витрат, то в іншій рішення не перевіряється відповідно до норми ч. 1 ст. 367 ЦПК України, де передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення шляхом відкриття особового рахунку ХКОВ № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

За даним особовим рахунком наявна заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.09.2015 року по 30.09.2018 року у розмірі 1619,28( одна тисяча шістсот дев`ятнадцять) грн. 28 коп.; інфляційні витрати - 134 грн. 68 коп.; 3% річних від простроченої суми - 38,48 коп. (а.с. 61-62).

Під час розгляду справи 08.05.2019 року відповідачем була сплачена повністю заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення. В той же час, 3 % річних та індекс інфляції залишаються не сплаченими і в цій частині позивач підтримав свої вимоги.

Стягуючи з відповідачів судовий збір, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що у зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком районного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з огляду на те, що рішенням районного суду позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, то витрати за розгляд справи, у тому числі і зі сплати судового збору несе відповідач.

Нормою статті 1 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08 липня 2011 року зі змінами та доповненнями визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно із пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону в редакції, що була чинна на час звернення позивача до суду, за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особою підлягав сплаті судовий збір за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (у даному випадку 1762 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову при зверненні позивача до суду складала 5354,03 грн (а. с. 1), та після його уточнення остаточно склала 173,16 грн (а. с. 64).

При цьому як за подання позовної заяви КП «Харківводоканал» так і після уточнення позовних вимог, підлягав сплаті судовий збір у розмірі мінімальної ставки - 1762 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 лютого 2019 року КП «Харківводоканал» було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі (а. с. 25).

Згідно зі ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Якщо у встановлений судом строк судові витрати не будуть сплачені, заява відповідно до статті 257 цього Кодексу залишається без розгляду, або витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення.

У п. 50 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» було роз`яснено судам, що зменшення позивачем розміру позовних вимог є підставою для повернення йому тільки сплаченої суми судового збору згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону № 3674-VI, а не інших судових витрат, які в такому разі у відповідній частині покладаються на позивача.

Згідно ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У даному випадку позивач підтримав частину своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, і вони були судом повністю задоволені, тому відповідно до наведених норм ст. 136, ч. 3 ст. 142 ЦПК України суд першої інстанції, з урахуванням відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення, яке відбулося на користь позивача, обґрунтовано поклав на відповідачів судові витрати у вигляді судового збору за мінімальною ставкою, яка не підлягає пропорційному зменшенню з причини повного задоволення позову. Правила пункту 1 частини першої статті 7 Закону про повернення сплаченого судового збору у разі зменшення позовних вимог у даному випадку не застосовуються, оскільки застосується мінімальна ставка судового збору, яка у випадку повного задоволення позову не підлягає пропорційному зменшенню.

Тому колегія суддів відхиляє вищевказані доводи скарги, за їх недоведеністю.

З огляду на те, що при ухваленні рішення районним судом було додержано норм матеріального і процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів на підставі ст. 375 ЦПК України залишає скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 29 липня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.