Справа № 301/1387/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 травня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Балаж Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Іршавського районного суду від 13 липня 2018 року (головуючий суддя Золотар М.М.) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У червні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 35821,27 гривень.

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», у відповідності до нової редакції Статуту, погодженого НБУ 11.06.2018, згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 № 519 змінило тип банку з публічного на приватне та змінило найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Позов мотивовано тим, що згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.08.2013 (далі - Генеральна угода) Банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 13047,26 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 28.02.2014.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Генеральна угода разом із «Умовами і правилами надання банківських послуг» і «Тарифами» складає між ним та Банком кредитний договір.

Вказував, що позичальник не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, унаслідок чого в нього перед Банком утворилася заборгованість станом на 14.05.2018 у розмірі 35821,27 гривень, з яких: 13047,26 гривні - заборгованість за кредитом; 6,23 гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом; 21831,85 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 935,93 гривень - штраф.

Заочним рішенням Іршавського районного суду від 13.07.2018 позов Банку задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку 35821,27 гривень 27 копійок заборгованості за договором кредиту та 1762 гривні 00 копійок судового збору.

Ухвалою Іршавського районного суду від 28 серпня 2018 року заяву ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

На рішення суду подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким у позові Банку відмовити.

Доводи апеляційної скарги Банку зводяться до того, що відповідача не повідомлено належним чином про дату, час і місце розгляду справи; при ухваленні рішення суд не врахував, що позивачем пропущено загальну позовну давність у три роки та спеціальну щодо стягнення неустойки в один рік. У поясненнях щодо апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 5740,79 грн. - за період з 26.06.2017 по 26.06.2018.

Заслухавши пояснення апелянта та представника «Фінансової компанії «Женева», дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що згідно Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.08.2013 (далі - Генеральна угода) Банк надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 13047,26 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк із 27.08.2013 до 28.02.2014.

Строк дії картки НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_1 згідно цієї Генеральної угоди, до 31.05.2017.

Звертаючись до суду з даним позовом, Банк указував на те, що заборгованість станом на 14.05.2018 перед Банком складає 35821,27 гривень, з яких: 13047,26 гривні - заборгованість за кредитом; 6,23 гривні - заборгованість по процентам за користування кредитом; 21831,85 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 935,93 гривень - штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд заочного рішення Іршавського районного суду від 13 липня 2018 року, відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Керечанин В.І., вказувала на те, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» подана з пропуском позовної давності. Зазначала, що відповідачу не було відомо про наявне судове провадження, оскільки її не було належно повідомлено про час та місце судового розгляду, із травня 2018 по 29.07.2018 вона перебувала за кордоном на заробітках, тому не могла реалізувати своє право на подання заяви про застосування позовної давності.

В апеляційній скарзі представник відповідача також вказує на те, що відповідач не була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому не могла реалізувати своє право на подання заяви про застосування позовної давності, у зв`язку з чим просить апеляційний суд застосувати її.

Одним із елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Справедливість судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Провадження у даній справі відкрито 27.06.2018.

Як вбачається із матеріалів справи, єдину судову повістку було направлено судом ОСОБА_1 27.06.2018 на адресу АДРЕСА_1 (а.с. 47, 48).

Проте, згідно довідки Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 11.07.2018 № 02-12/387 ОСОБА_1 не зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 50).

Із довідки виконкому Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 09.08.2018 № 1509 вбачається, зокрема, що ОСОБА_1 мешкає у АДРЕСА_1 (а.с. 59). Місце реєстрації відповідача - с . Довге, АДРЕСА_1 - зазначено у її паспорті (а.с.61).

Крім цього, згідно довідки виконкому Довжанської сільської ради Іршавського району Закарпатської області від 09.08.2018 № 02-12/444 ОСОБА_1 мешканка АДРЕСА_1 з травня 2018 по 29.07.2018 перебувала за кордоном (а.с. 60).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Оскільки відповідач не була повідомлена про час та місце розгляду справи, не брала участі у такому розгляді, їй не було відомо про наявне судове провадження, тому зазначене є підставою для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася у суді першої інстанції.

Відповідний правий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 14-59цс18 від 17 квітня 2018 року.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність - в один рік.

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч. 1 ст. 264 ЦК України).

Як зазначалось вище, згідно Генеральної угоди від 27.08.2013 строк виконання основного зобов`язання настав 28.02.2014. Як вбачається з наданого Банком розрахунку заборгованості, остання оплата за кредитом була проведена відповідачем 21.09.2015 в сумі 564,17 грн. (а.с.5, зворот), а відтак, відповідачем було перервано строк позовної давності. Банк звернувся до суду з позовом 26.06.2018 - в межах загального строку позовної даності. Відтак, з відповідача на користь Банку слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 13047,26 грн. та 6,23 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Щодо вимог про стягнення неустойки колегія суддів зазначає наступне.

Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст. 549 ЦК України). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

За змістом приписів параграфу2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. Але відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Відтак, стягнути неустойку можна лише у межах спеціальної позовної давності.

Відповідно до п. 2.8. Генеральної угоди від 27.08.2013 при порушенні боржником зобов`язань по погашенню кредиту боржник сплачує Банку пеню, розмір якої вказано в умовах і правилах за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди від 27.08.2013 при порушенні боржником строків погашення заборгованості, вказаних у цій Генеральній угоді, умовах і правилах більше ніж на 31 день по зобов`язаннях, строк яких не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення вважається простроченою. Боржник сплачує Банку штраф у розмірі 2086,08 грн.

Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня.

Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені.

Можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується.

Таким чином, з відповідача слід стягнути заборгованість по пені за останні 12 місяців перед зверненням кредитора до суду - за період з 26.06.2017 по 26.06 2018. Відповідно до наданого розрахунку, сума пені за вказаний період становить 5740,79 грн.

В той же час, право на звернення до суду з вимогою про стягнення штрафу, відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди, у Банку виникло з 01 квітня 2014 року - 32-й день після закінчення строку виконання зобов`язання. А отже, позивачем пропущено спеціальну позовну давність звернення до суду з вимогою про стягнення штрафу.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати з підстав, передбачених п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову - з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 18794,28 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 13047,26 грн., заборгованість за відсотками - 6,23 грн., заборгованість за пенею - 5740,79 грн.

Керуючись ст. 368, п.2 ч. 1 ст. 374, п.п.1, 3, 4 ст. 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Заочне рішення Іршавського районного суду від 13 липня 2018 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.08.2013 в загальній сумі 18794,28 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 13047,26 грн., заборгованість за відсотками - 6,23 грн., заборгованість за пенею - 5740,79 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 травня 2019 року.

Головуюча:

Судді: