Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/3344/19
Провадження № 2/644/1516/19

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого судді - Матвієвської Г.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Онюшкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з цією позовною заявою, просила позов задовольнити, усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказала, що на підставі Договору купівлі-продажу від 05.11.1997 року їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , в якій зареєстроване місце постійного проживання відповідача.

Розпоряджатися своїм майном - вищевказаною квартирою їй перешкоджає той факт, що в квартирі зареєстрований її син, відповідач ОСОБА_2 , яка тривалий час, починаючи з 2014 року, в ній не проживає. Вважає, що відповідач втратив право користування квартирою за таких обставин.

У вказаній квартирі ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав до 2014 року.

Позивач стверджує, що з 2014 року син ( відповідач по справі) виселився з квартири добровільно, виїхав та зв`язок з позивачем не підтримує, його проживанню ніхто не перешкоджав, замки позивачем не змінювалися, житлом відповідач не цікавиться , його особисті речі відсутні у квартирі АДРЕСА_1 , відповідач повертатися до квартири не має наміру, з реєстрації постійного місця проживання самостійно не знявся.

Позивач вказує, що з цього часу відповідач в зазначеній квартирі фактично не проживає без поважних причин. До квартири він не повертався, його особистих речей та майна в квартирі немає.Тривалий час відповідач квартирою не цікавиться, участі у витратах щодо її утримання та оплаті комунальних послуг не приймає. Квартплату і комунальні послуги по квартирі сплачує позивач сама.

Реєстрація відповідача у належній позивачеві квартирі створює для нього, як її власника, певні перешкоди у розпорядженні нею. Вона не має можливості розпорядитися квартирою на свій розсуд, вимушена зі своїх особистих коштів сплачувати комунальні послуги у повному обсязі, у тому числі і ті, які на нараховуються на відповідача, тощо.

Вищенаведені обставини позивач підтверджує доказами: довідкою про склад сім`ї від 22.03.2019 р., Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова ві 30.05.2019 року, договором купівлі продажу ( копія) від 05.11.1997 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.04.2019р., актами свідчень сусідів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , квитанціями сплати комунальних платежів, копії яких надано до заяви.

Позивач наголосила, що вона передавала відповідачу прохання знятися з реєстрації, але він добровільно не знявся й не бажає, де він проживає, вона не знає. Вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

У зв`язку з тим, що понад один рік відповідач в зазначеній квартирі фактично не проживає без поважних причин, відповідно до вимог діючого законодавства, вважає, що він може бути визнаним таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судове засідання надав заяву з проханням розглянути справу його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розгляднути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, заперечень, відзиву не має.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінив надані докази, вважає, що викладені в позові обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири квартирі АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі продажу квартири від 05.11.1997 року, також у зазначеній квартирі зареєстровано сина позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 2014 року відповідач забрав всі свої речі, виселився з квартири добровільно, його проживанню ніхто не перешкоджав.

З цього ж часу до моменту подання позовної заяви відповідач не проживає у належній позивачу на праві власності квартирі АДРЕСА_1 .

З 2014 року позивач особисто несе витрати зі сплати послуг, що надаються до зазначеної квартири.

За ч.І ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому, згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, звернення до суду із даною позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право проживання у жилому приміщенні - є однією із форм захисту власником своїх прав.

За наведених обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 вважаються доведеними, обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню, бо відповідач визнається судом таким, що втратив право користування квартирою позивача АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що не проживає фактично в ній тривалий час, а саме з 2014 року та повинен бути знятий з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, інших домовленостей між відповідачем та власником житла не встановлено.

Відповідно до п.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права проживання у жилому приміщенні, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).

На підставі викладеного, керуючись ст . ст. 10-13, 76-81, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 405 ЦК України, п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні власником майна права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, - задовольнити.

Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІПН НОМЕР_1 ) права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.11.2019 року.

Суддя: Г. В. Матвієвська