Справа № 168/883/18
Провадження № 6/168/2/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2019 року смт. Стара Вижівка

Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Назарука О.В.,

секретар судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка Волинської області в залі суду подання головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Старовижівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_2 звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні у Старовижівському РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області перебуває виконавче провадження № 57007059, яке повторно відкрито по примусовому виконанні: Постанови № 168/335/17 від 19 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 штрафу на користь держави в сумі 20400 грн. Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавцем 17 травня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на виконання рішення не здійснено. Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно з інформацією, наданою на запити, транспортні засоби, нерухоме майно, земельні ділянки за боржником не зареєстровані, не зареєстрований як отримувач пенсії, відсутні відомості про місце роботи, про відкриті рахунки боржника. Виконавцем 16 серпня 2018 року, 04 вересня 2018 року, 31 жовтня 2018 року, 16 листопада 2018 року, на адресу боржника надсилались виклики, однак боржник жодного разу на виклики державного виконавця до відділу ДВС не зявлявся, про причини неявки не повідомив виконавця. Враховуючи ту обставину, що боржник ухиляється від покладених на нього судовими рішеннями зобов'язань, державний виконавець вважає, що наявні підстави для обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3

В судове засідання державний виконавець не зявився, подав заяву про розгляд подання без його участі.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши подання, дослідивши копії матеріалів виконавчого провадження, що містяться у матеріалах справи, оглянувши матеріали виконавчого провадження, та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно з вимогами статті 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016року №1404-VIII, виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 19 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов'язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

У відповідності до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді обмеження у праві виїзду не за сам факт невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

У судовому засіданні досліджено надані суду докази, зокрема: постанову Старовижівського районного суду Волинської області у справі № 168/335/17 від 19 червня 2017 року про стягнення з ОСОБА_3 штрафу у подвійному розмірі на користь держави в сумі 20400 грн. (аркуш справи 4-5); постанову про відкриття виконавчого провадження (аркуш справи 6); виклики державного виконавця (аркуш справи 7, 16, 19, 21); інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (аркуш справи 13 зворот); відповідь з Головного управління держпродспоживслужби у Волинській області (аркуш справи 18); інформацію про відсутність осіб-боржників, які отримують пенсії (аркуш справи 8 ); інформацію про відсутність номерів рахунків, відкритих юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями (аркуш справи 10); інформацію про відсутність осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи (аркуш справи 9); відповідь з МВС, згідно якої за боржником транспортні засоби не зареєстровані (аркуш справи 12); постанову про арешт коштів боржника (аркуш справи 14 зворот); постанову про арешт майна боржника (аркуш справи 14); довідку видану виконавчим комітетом Кримненської сільської ради від 28 вересня 2018 року № 1337 (аркуш справи 17).

На думку державного виконавця ці докази підтверджують ухилення ОСОБА_3 від виконання зобовязань.

Однак, на переконання суду, надані виконавцем докази свідчать лише про наявність боргу та містять відомості про майновий стан боржника.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про те, що: ОСОБА_3 відомо про відкрите виконавче провадження; боржник не зявляється на виклики державного виконавця без поважних причин; має намір залишити територію України з метою уникнення відповідальності за борговими зобовязаннями. Наявні поштові повідомлення, повернуті без вручення свідчать про те, що кореспонденція виконавчого провадження ОСОБА_3 не вручена, виконавець не здійснив жодних дій для перевірки факту проживання ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем проживання, наявності майна за місцем проживання, не здобуто інформації щодо перетину державного кордону ОСОБА_3

Отже, в поданні державним виконавцем не наведено жодних документально підтверджених обставин, які обєктивно свідчили б про цілеспрямоване ухилення ОСОБА_3 від виконання покладених на нього судовим рішенням грошових зобовязань при наявності у нього такої можливості та про намір останнього вибути за межі України саме з цією метою.

Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Оскільки, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав і спрямований на реальне виконання боргових зобовязань. Однак винесення судового рішення про таке обмеження, за відсутності підтверджених фактів перетину кордону, лише обмежить право особи на вільне пересування, проте не буде сприяти реальному виконанню боргових зобовязань.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що наміру ОСОБА_3 в ухиленні від виконання зобовязання не встановлено, а тому підстав для обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за кордон немає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 352-355, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Старовижівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_4