04.01.2019 227/3366/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04 січня 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді - Левченко А.М.,

при секретарі - Черкасовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що на підставі рішення суду малолітня ОСОБА_3, батьком якої є відповідач, передана їй під опіку. Однак, відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину, у звязку з чим вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на дитину.

Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 12.11.2018 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 04.12.2018 року о 09 год. 10 хв.

В судове засідання позивач не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань в судове засідання не направляв.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І-НО №262563 від 16.06.2009 року, виданого на імя ОСОБА_3, 06.06.2009 рок ународження, батьком останньої є ОСОБА_2.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.03.2018 року у справі №227/122/18 позбавлено батьківських прав ОСОБА_2, 23.11.1979р.н. (який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, і.п.н. НОМЕР_1), відносно його малолітньої дитини: ОСОБА_3, 06.06.2009р.н. (актовий запис №172 від 16.06.2009 року відділу реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області); малолітню ОСОБА_3, 06.06.2009р.н. передано під опіку її бабусі ОСОБА_1, 29.07.1962р.н. (і.п.н., місце реєстрації: смт.Водянське, вул.Дружби,9/2) для проведення заходів соціально правового захисту її прав та інтересів.

Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради від 11.07.2018 року №358 призначено ОСОБА_1 опікуном над малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також дозволено ОСОБА_4 отримувати державну допомогу у вигляді аліментів на малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В матеріалах справи також міститься Розпорядження військово-цивільної адміністрації м. Авдіївка Донецької області від 24.05.2018 року №360, яким ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

Згідно довідки виконавчого комітету Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області від 06.08.2018 року №316, ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (Леніна)АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 180 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали.

Правовідносини, що виникли, регулюються ст. ст. 180-183 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, а також, враховує те, що відповідач є особою працездатного віку, і вважає, що ОСОБА_2 має можливість надавати матеріальну допомогу дитині у розмірі заявленому позивачкою.

Також, суд враховує, що згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» - з 1 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2027,00 гривень та на працездатних осіб - 1921,00 гривні.

Враховуючи, що у суду відсутні відомості про перебування на утриманні відповідача інших осіб, а максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи, то суд вважає, що відповідач буде мати можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів доходу, але не менш 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на вище наведене, враховуючи, що позивач є законним представником малолітньої опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, беручи до уваги що відповідач добровільно допомогу на утримання малолтіньої дочки не надавав, але має таку можливість, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними та обгрунтованими, а також такими, що ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.

Між тим, у відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, якщо позивач звільнений від сплати судового збору він підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, ст. ст. 141,180-183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 12, 81, 89, 141, 263 - 265, 273, 354, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_3, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Добропільським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду або в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення може бути подана апеляція безпосередньо до Апеляційного суду Донецької області, або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 4 ст.265 ЦПК України:

- ОСОБА_1, місце реєстрації та проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6;

- відповідач ОСОБА_2 (місце реєстрації: Донецька область, м. Авдіївка, вул. Комунальна, 12/59.

Повний текст рішення складено 04.01.2019 року.

Суддя А.М. Левченко

04.01.2019