КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И В :

В липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПАТ КБ «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позову вказувала, що 29 липня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №274/П/73/2008-840, за умовами якого останньому було надано кредит в розмірі 199 020,15 доларів США, з кінцевим строком повернення кредиту та строком дії договору до 12 липня 2028 року.

29 липня 2008 року між позивачкою та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки, згідно з яким позивачка поручилася перед Банком за виконання позичальником зобов`язань за вищевказаним кредитним договором.

Разом з тим, відповідач протягом шести місяців з дня виникнення у позичальника заборгованості за кредитним договором з 10 серпня 2008 р. не звертався до позивачки, як до поручителя, з вимогою про повернення кредиту, а тому порука вважається припиненою з 10 лютого 2009 р.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати припиненим договір поруки від 29 липня 2008 року з 10 лютого 2009 р. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року у задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивачки підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 29 липня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №274/П/73/2008-840, за умовами якого останньому було надано кредит в розмірі 199020,15 доларів США, з кінцевим строком повернення кредиту та стром дії договору до 12 липня 2028 року.

29 липня 2008 року в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 , яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_4 , було укладено договір поруки.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором №274/П/73/2008-840 від 29 липня 2008 року.

Відповідно до п. 5.2. договору поруки цей договір вступає у силу з моменту його належного оформлення Сторонами.

Пунктом 5.3. договору поруки передбачений строк його дії - до належного виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка вказувала на те, що договір поруки є припиненим, виходячи з того, що позичальник ОСОБА_2 не вніс до 10 серпня 2008 року черговий мінімально необхідний платіж. Банк, не скористався своїм правом на звернення до суду про стягнення заборгованості з поручителя в межах шестимісячного строку, визначеного ч.4 ст. 559 ЦК України, в зв`язку з чим з 10 лютого 2009 року договір поруки є припиненим.

Договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов`язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов`язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов`язання та іншими умовами договорів.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України, чинного на час звернення до суду, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами - письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень(ст.77).

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПКУ України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, позивачкою не надано належних та переконливих доказів того, що договір поруки у встановленому законом порядку є припинений.

Як слідує з умов договору поруки він діє до належного виконання взятих зобов`язань (п.5.3).

Однак, з матеріалів справи слідує, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року задоволено позов ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (змінила прізвище на ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про зміну прізвища). Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_6 солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в сумі 3 018 099 грн. 15 коп., а також понесені судові витрати.

Звертаючись з позовом про визнання поруки припиненою з 10 лютого 2008 року, тобто на час до ухвалення указаного рішення, позивачка не звернула увагу на зазначене рішення суду. Вказане судове рішення набрало законної сили, є чинним та в силу ст. 147 Конституції України є обов`язковим до виконання, і ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалось.

За правилом ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1199цс16, виходячи із принципу обов`язковості судового рішення, яке набрало законної сили, наявність рішення про задоволення вимог кредитора до поручителя виключає підстави для застосування положень частини четвертої статті 559 ЦК України.

У той же час, позивачка не була позбавлена права доводити факт припинення договору поруки під час розгляду справи про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором.

Отже, виходячи з наведеного, зобов`язання по договору поруки позивачкою ОСОБА_1 не можуть вважатися припиненими, з 10 лютого 2008 року, а тому позовні вимоги про припинення договору поруки не підлягають задоволенню.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що спірний договір є несправедливим, підписаний нею під впливом обману та помилки, не відповідає умовам кредитного договору, вказаний договір є неукладеним, не заслуговують на увагу, оскільки оспорюваний договір у встановленому Законом порядку недійсним не визнаний.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що в порушення норм процесуального права дана справа була розглянута в порядку спрощеного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Пунктами 1 та ч.6 ст. 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом даного позову є припинення договору поруки від 29 липня 2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_7 , укладеного на забезпечення кредитного договору №274/П/73/2008-840 від 29 липня 2008 року. Сума кредиту становить 199 020,15 доларів США., що значного перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (199020,15доларів США * 26,30 грн.- курс долара США на час подачі позову = 5 234 226 грн.).

Відповідно до п. 7 ч.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню в зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_8 .

Посилання позивачки на Закон «Про захист прав споживачів», як на підставу для звільнення від сплати судового збору при подачі апеляційної скарги, колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п.5 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» до позовної заяви має бути додано документ, що підтверджує сплату судового збору за ставками, встановленими Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір". При цьому від сплати судового збору (пункт 17 статті 5 цього Закону), наприклад, за подання позовів, апеляційної/касаційної скарги у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, споживачі звільнені лише в разі, якщо вони виступають у процесуальному статусі позивачів, а не відповідачів, наприклад за позовом банку про стягнення кредитної заборгованості, що відповідає змісту частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів". Це не виключає застосування до сторін спору положення статті 82 ЦПК щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати.

З матеріалів справи слідує, що позивачка по справі є поручителем, а не споживачем кредитних послуг, в зв`язку з чим відсутні підстави для її звільнення від сплати судового збору на підставі ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з позивачки на користь держави несплачений нею при подачі апеляційної скарги судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст.367, 374,376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 липня 2019 року- скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений 20 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: