Справа № 466/5474/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

15 листопада 2019 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Едера П. Т.

секретаря с/з Репети К. М.

з участю: позивача ОСОБА_1

справа №466/5474/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на 1/6 частку у спільному майні та визнання права власності на 1/6 частку квартири,-

в с т а н о в и в:

05 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся у Шевченківський районний суд м. Львова з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на 1/6 частку у спільному майні та визнання права власності на 1/6 частку квартири.

Стислий виклад позицій сторін.

Обгрунтування позивача:

31 березня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивач ОСОБА_1 передав грошові кошти у сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США з умовою їх повернення до 01 лютого 2011 року. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки. По закінченню зазначеного терміну відповідач ОСОБА_2 борг не повернув. Свої боргові зобов`язання на загальну суму 5000 (п`ять тисяч) доларів США ОСОБА_2 власноручно у присутності свідків написав у розписці, яка перебуває у позивача.

Оскільки борг не було повернуто, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у сумі 47348,35 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23.03.2013 задоволено позовні вимоги, стягнуто з відповідача суму боргу у розмірі 47348,35 грн. та видано виконавчий лист.

Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Вдович М. Б., при примусовому виконанні виконавчого листа № 466/373/13-ц від 23.05.2013, виданого Шевченківським районним судом м. Львова було встановлено, що боржником виконавчий документ не виконано. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все майно боржника накладено арешт в межах суми звернення стягнення. Згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником на праві власності зареєстровано нерухоме майно. 01.04.2019 проведено електронні торги з реалізації 1/6 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Згідно протоколу № 395643 електронні торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників.

Позивач зазначає, що 03.05.2019 державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Вдович М. Б. винесена постанова та акт № 15501 про передачу позивачу в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 466/373/13-ц від 23.05.2013, виданим Шевченківським районним судом м. Львова 23.05.2013 майна ОСОБА_2 - 1/6 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , на загальну суму 57190грн., що належить боржнику ОСОБА_2 .

На підставі викладеного позивач ОСОБА_1 просить припинити право власності відповідача ОСОБА_2 на 1/6 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ним право власності на 1/6 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки він звільнений від сплати судового збору на підставі п. п. 8, 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Обгрунтування заперечень відповідача:

Відповідачем ОСОБА_2 відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 08 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

16 липня 2019 року позивачем виконано вимоги ухвали та ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 18 липня 2019 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, покликаючись на підстави та мотиви, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується відповідним оголошенням про його виклик, яке розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, причин неявки не повідомив, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

31 березня 2010 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого позивач передав грошові кошти у сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США з умовою їх повернення до 01 лютого 2011 року. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки у присутності свідків.

Оскільки борг відповідачем не було повернуто, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у сумі 47348,35 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23.03.2013 задоволено позовні вимоги, стягнуто з відповідача суму боргу у розмірі 47348,35 грн. та видано виконавчий лист (а. с. 17).

Державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Вдовичем М. Б., при примусовому виконанні виконавчого листа № 466/373/13-ц від 23.05.2013, виданого Шевченківським районним судом м. Львова було встановлено, що боржником виконавчий документ не виконано. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на все майно боржника накладено арешт в межах суми звернення стягнення.

Згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником - відповідачем ОСОБА_2 на праві власності зареєстроване нерухоме майно. 01.04.2019 проведено електронні торги з реалізації 1/6 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Згідно протоколу № 395643 електронні торги не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників.

У судовому засіданні також встановлено, що 03.05.2019 державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Вдовичем М. Б. винесена постанова та акт у виконавчому провадженні № 38243585 про передачу стягувачу - позивачу ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 466/373/13-ц від 23.05.2013, виданим Шевченківським районним судом м. Львова 23.05.2013 майна ОСОБА_2 - 1/6 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , на загальну суму 57190 грн., що належить боржнику ОСОБА_2 (а. с. 5-6, 7).

06.05.2019 державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області Вдовичем М. Б. винесені постанови про закінчення виконавчого провадження № 38243585 та про повернення виконавчого документа стягувачу (а. с. 12-13, 15-16).

Судом також встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 20.12.2007, квартира, загальною площею 36,70 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та членам її сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, копія якої долучена до матеріалів справи (а. с. 35).

Судовим розглядом не спростовано доводів позивача, що станом на момент звернення до суду йому передано в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 466/5688/14-ц, виданим Шевченківським районним судом м. Львова 23.05.2013 майна відповідача, а саме: 1/6 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , на загальну суму 57190 грн., що належить боржнику ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Законодавство, що застосоване судом при розгляді спірних правовідносин:

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Так, в Постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-79цс14 зазначено, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13 визначено, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Нормою ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

Згідно пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у правах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995, розглядаючи позови, пов`язані з спільною сумісною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності, а відтак виходячи з цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників.

Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом.

За змістом ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов`язанням власника. Крім цього право власності може бути припинене в інших випадках встановлених законом.

Нормами ст. 366 ЦК України передбачено, що кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

21.02.2018 Верховний Суд під час розгляду справи № 686/25616/13-ц сформулював правову позицію, згідно з якою, частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, на неї кредитором може бути звернуто стягнення у рахунок погашення боргу.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у правах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995, ст. ст. 319, 328, 346, 358, 361, 366, 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити повністю.

Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_3 на 1/6 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН - НОМЕР_4 право власності на 1/6 частки однокімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_3 на користь держави судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН - НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_7 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. Т. Едер