Провадження № 2/522/1726/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Лариси Савеліївни про розірвання договору довічного утримання, скасування права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 06.08.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради, приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Лариси Савеліївни та просила:

- розірвати договір довічного утримання укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 24 лютого 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. за реєстровим №88.

- скасувати право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати право власності у порядку спадкування за ОСОБА_4 на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_5 ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем першої черги померлого ОСОБА_3 Позивач громадянка США та звернулася до нотаріальної контори в Україні з приводу прийняття спадщини. В переліку спадкового майна, що отримала позивач була відсутня квартира АДРЕСА_2 . Зі слів сусідів померлого було встановлено, що ОСОБА_2 за якою зареєстровано право власності здобуто неї незаконно, оскільки вона не допомагала ніяк та переоформила права після смерті ОСОБА_3 . Останні три роки життя ОСОБА_3 за ним доглядала ОСОБА_7 . Оскільки стало відомо, що квартиру відповідач набула на підставі укладеного договору довічного утримання. Втім, позивач стверджує, що батько хворів на хвороби ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , тому не міг розуміти значення своїх дій навіть якщо і підписував договір.

Ухвалою суду від 10.08.2018 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано 10-ддений термін для усунення недоліків позову.

Після усунення недоліків позову, ухвалою від 24.09.2018 року провадження у справі відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 27.11.2018 року.

У підготовчому засіданні 27.11.2018 року було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, наступне підготовче засідання призначено на 20.02.2019 року.

До суду 19.02.2019 року надійшов відзив приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. на позовну заяву. Згідно якого третя особа просила відмовити у задоволені позову повністю, з огляду на те, що під час укладення оскаржуваного договору були дотримані всі вимоги, встановлені для правочинів, тому відсутні підставі для визнання недійсним договору довічного утримання.

ОСОБА_2 у підготовчому засідання 20.02.2019 року надала відзив, згідно якого просила відмовити у задоволені позову.

Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_10 є прийомною донькою ОСОБА_3 , оскільки її мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з померлим. Після смерті матері відповідача ОСОБА_11 , ОСОБА_3 проживав в сім`ї ОСОБА_12 . За життя ОСОБА_3 вони уклали договір довічного утримання, в результаті якого Вексєр ОСОБА_13 отримав одноразову матеріальну допомогу у розмірі 270 000 грн., а ОСОБА_2 набула права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Відповідач щомісяця передавала померлому 5000 грн., та платила кошти ОСОБА_7 як доглядальниці.

У підготовчому засіданні 20.02.2019 року протокольною ухвалою було витребувано копію спадкової справи та закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 09.04.2019 року.

До суду 05.04.2019 року від представника управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради Крикунової А.В. надійшли пояснення на позовну заяву, згідно яких відзначила, що рішення про державну реєстрацію права власності, що оскаржується прийнято не державним реєстратором юридичного департаменту ОМР, оскільки рішенням Одеської міської ради від 03.02.2016 року створено новий структурний підрозділ юридичного департаменту управління державної реєстрації, на який покладено діяльність з державної реєстрації. Тому, управління жодним чином не порушило законних прав позивача.

У судовому засіданні 09.04.2019 року були допитані свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_7 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . В результаті проведеного судового засідання 09.04.2019 року розгляд справи було відкладено на 20.06.2019 року, в результаті задоволення клопотання представника позивача про відкладення.

У судове засідання 20.06.2019 року не з`явився представник позивача, подав заяву про відкладення розгляду справи, суд задовольнив подану заяву та відклав розгляд справи до 19.08.2019 року.

До суду 19.08.2019 року надійшло клопотання представника позивача адвоката Долгова В.М. про призначення судової почеркознавчої експертизи.

У зв`язку з неякою відповідача та третіх осіб до судового засідання 19.08.2019 року, зважаючи на думку представника позивача про необхідність заслухання думки учасників справи щодо призначення експертизи, розгляд справи було відкладено на 23.09.2019 року.

Судом не було призначено по справі експертизу, адже питання поставлені у клопотанні представника позивачу про призначення почеркознавчої експертизи не стосуються предмету доказування. Відтак, предметом позову є розірвання договору довічного утримання, а почеркознавча експертиза необхідна при визнанні договору недійсним.

В результаті проведеного судового засідання 23.09.2019 року суд ухвалив закінчити з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами та оголосити перерву для підготовки до судових дебатів на 23.10.2019 року.

У судове засідання 23.10.2019 року учасники справи не з`явилися, тому розгляд справи було відкладено на 13.11.2019 року.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_20 підтримав заявлені позовні вимоги та просив задовольнити.

Представник відповідача Суботіна ОСОБА_21 . заперечувала проти задоволення позову у повному обсязі.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, прийшов висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 , з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер Векслєр ОСОБА_22 , про що Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області здійснено відповідний актовий запис №565 від 25.07.2017 року, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане повторно Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 06.10.2017 року (а.с.11).

ОСОБА_23 є донькою померлого Векслєра ОСОБА_24 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 (а.с.12) та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , у зв`язку з чим позивач змінила прізвище на ОСОБА_25 (а.с.13).

З інформаційної довідки №104822771 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_2 з 16.12.2006 року по 24.02.2016 року був ОСОБА_3 , а з 24.02.2016 року власник квартири ОСОБА_2 , на підставі договору довічного утримання, серія та номер 88, виданий 24.02.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. (а.с.19-20).

ОСОБА_23 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Л.С. з заявою про прийняття спадщини після смерті Векслєра ОСОБА_24 . В результаті чого 23.05.2018 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадщину, яка складається в цілому з будівлі під № НОМЕР_4 розташованої на території Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с.21).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №125016298 вбачається, що право власності на спадщину було зареєстровано за ОСОБА_26 (а.с.24).

З копії спадкової справи, заведеної до майна померлого Векслєр ОСОБА_24 №1/2018 вбачається, що також з заявою про прийняття спадщини звертався Векслєр

ОСОБА_27 з 23.07.2003 року перебував у шлюбі з ОСОБА_11 , про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_5 , видане Другим відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеса (а.с.74).

Свідок ОСОБА_19 є чоловіком відповідача ОСОБА_2 та з договору-замовлення на організацію та проведення похорон від 25.07.2019 року вбачається, що поховання ОСОБА_3 замовляв ОСОБА_19 (а.с.74-75).

З виплатів вбачається, що з 24.02.2016 року по 24.04.2017 року Векслєр М. отримував від ОСОБА_2 кошти у розмірі по 5000 грн. щомісяця. Також ОСОБА_7 отримувала від ОСОБА_2 з 01.01.2017 року по 01.06.2017 року по 3500 грн. щомісяця (а.с.76).

З показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_4 вона не знала, ОСОБА_2 знає з моменту коли приїхала в Одесу, влітку 2014 року. Познайомили її з ОСОБА_2 померлий Векслєр ОСОБА_28 , якому ОСОБА_2 приходилася падчеркою. Свідок проживала з померлим з 2014 року та ОСОБА_2 спілкувалася з ним лише по телефону. ОСОБА_19 останні півроку життя ОСОБА_29 приїжджав допомогти на прохання ОСОБА_7 Свідок вказала, що на похоронах ОСОБА_4 присутня не була та про смерть батька дізналася випадково. Похованням займалися невідомі ОСОБА_7 особі, а замовив поховання померлий за життя. ОСОБА_19 запропонував підписати договір та ОСОБА_7 погодилася, проте ОСОБА_30 М ОСОБА_31 вона не говорила про укладення договору. Кошти за договором вона отримувала від ОСОБА_19 . Свідок вказує, що ОСОБА_2 її не поважала та не вважала за необхідне з нею розраховуватися. Інколи ОСОБА_19 надавав їм свого водія ОСОБА_32 для того щоб відвести їх на дачу та додому.

Свідок ОСОБА_15 повідомила, що ОСОБА_5 ОСОБА_13 ніколи не брав в борг. Коли померла ОСОБА_11 у ОСОБА_3 почалася депресія. Вони часто розмовляли, оскільки проживали поруч, він розповідав про свою колишню дружину та доньку ОСОБА_33 , яку колишня дружина забрала проживати в США. Вказала, що ОСОБА_5 ОСОБА_28 нікому не довіряв, не запрошував додому, його здоров`ям займалася ОСОБА_7 . Повідомила, що ОСОБА_5 ОСОБА_13 був в останні роки сильно хворий і навіть не розумів цього. Хто займався похованням ОСОБА_3 їй невідомо. На похоронах були присутні ОСОБА_34 .

ОСОБА_16 надавав пояснення як свідок та повідомив, що ОСОБА_7 була всією допомогою для ОСОБА_3 . В останні роки, коли в ОСОБА_3 стали провали в пам`яті, ОСОБА_7 від нього не відходила. ОСОБА_2 не приходила до ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_17 відзначив, що знає ОСОБА_2 як дочку ОСОБА_35 та ОСОБА_36 (останньому не рідна). ОСОБА_37 знає з 2000-х років по роботі. В 2006 році ОСОБА_3 поселився в квартирі на АДРЕСА_3 Шевченка. Вказав, що дітей у ОСОБА_3 не було, він дуже пишався внуками - дітьми ОСОБА_2 Векслєр ОСОБА_13 проживав один після смерті дружини, часто приїжджала сім`я ОСОБА_34 та згодом з`явилася няня, яку звуть ОСОБА_38 , яка проживала з ним. ОСОБА_5 ОСОБА_13 періодично виганяв няню Тетяну, проте ОСОБА_19 їх мирив. ОСОБА_2 приїжджала до вітчима раз в тиждень, двічі в тиждень. За квартиру ОСОБА_19 передавав кошти, коли це було необхідно. ОСОБА_3 їздив за кермом сам до аварії, потім в нього був водій. Похованням займалися сім`я ОСОБА_34 . Вказав, що у ОСОБА_3 «з головою було все в порядку», він був фізично сильним та ходив в Карпатах більше ніж свідок, хоча останній молодший. Свідку відомо, що між ОСОБА_39 та нянею ОСОБА_40 був договір, втім він його не бачив.

Свідок ОСОБА_18 вказав, що він роки два може два з половиною після аварії возив ОСОБА_3 за дорученням ОСОБА_19 . Він возив ОСОБА_3 на кладовище до похованої дружини ОСОБА_41 . Вказав, що ОСОБА_2 є дочкою (не рідною) для ОСОБА_3 , її дітей він вважав рідним внуками. Доглядала за покійними ОСОБА_38 , кошти якій платив ОСОБА_19 , проте свідок вказав, що знає про це з розмов, особисто не бачив. Один раз ОСОБА_3 в дорозі розмовляв та сказав, що в квартирі на проспекті Шевченка буде проживати хтось з його внуків Данило чи ОСОБА_42 . Останнім часом ОСОБА_3 було тяжко, втім коли свідок починав його возити, то з авто він виходив як молодий. Останній місяць до смерті ОСОБА_3 свідок його не возив.

ОСОБА_19 , котрий є чоловіком ОСОБА_2 , як свідок повідомив суду, що похованням ОСОБА_3 займався він з дружиною. Між ОСОБА_3 та його дружиною було укладено договір довічного утримання. Після смерті ОСОБА_43 проживав сам, а потім з`явилася доглядальниця ОСОБА_38 . Послуги ОСОБА_44 оплачував ОСОБА_19 з дружиною. Вказав, що він сплачував за все, що було необхідне ОСОБА_3 . Стан здоров`я був нормальним та до лікарів він не звертався.

Згідно ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

За загальним правилом ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

Згідно ч. 2 ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Позивач не вірно вказує, що відчужувачем є ОСОБА_23 , оскільки відчужувачем є сторона договору, а саме Векслєр ОСОБА_22 .

Як вказувалося вище ОСОБА_5 ОСОБА_22 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та з його смертю договір довічного утримання припинився.

Розірвання договору є одним із способів припинення відповідного договору.

Відтак, не може бути розірваний договір, дія якого була припинена, в даному випадку, у зв`язку зі смертю відчужувача.

ОСОБА_5 ОСОБА_13 за життя претензій до набувача, а саме ОСОБА_2 не пред`являв, про неналежне утримання не скаржився.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Так, відповідно до ч. 1 cт. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що договір довічного утримання, укладений між померлим ОСОБА_45 та ОСОБА_2 припинив свою дію, тому не може бут розірваний.

Вимоги позивача про скасування права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом є похідними від першої вимоги про розірвання договору, тому також не підлягають задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 ) за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, 6), приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Стукаленко Лариси Савеліївни ( АДРЕСА_6 ) про визнання договору довічного утримання недійним, скасування права власності на нерухоме майно, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

До утворення апеляційних судів в апеляційних округах, апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 22.11.2019 року.

Суддя: В.Я. Бондар