Справа № 496/4489/18
Провадження № 2/496/229/19
09 січня 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Галич О.П.,
секретаря - Ткаченко В.М.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1, місце проживання (реєстрація): АДРЕСА_1
представник позивача: ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 17 жовтня 2018 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області - Курганською Л.В. та зареєстрована в реєстрі за № 724 до
відповідач: ОСОБА_4, місце реєстрації: АДРЕСА_1
вимоги позивача: про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
позивач - повідомлена належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
відповідач - повідомлений належним чином про час, дату та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився.
І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача
1. 24 жовтня 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до ОСОБА_4 (далі - відповідач) з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 про, що свідчить Договір дарування, серія НОМЕР_1 від 15 грудня 2004 року. У вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає відповідач - син позивача по справі. Особистих речей відповідач у зазначеній квартирі не має, між ним та позивачем договір найму житлового приміщення не укладався. У зв'язку з тривалою відсутністю відповідача за місцем реєстрації, а саме з 2010 року без поважної причини, позивач вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням квартири. Крім, того відповідач не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення, а тому позивач, як власник житла вимушена звернутись до суду з даною позовною заявою, оскільки відповідач перешкоджає у здійсненні права користування і розпорядження житловим приміщенням.
2. Відповідач до суду відзив на позов не надав.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дії у справі.
3. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
4. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України - шляхом оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області, в судове засідання не з'явився без поважних причин, а представник позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України.
5. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
6. У судовому засіданні судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Договору дарування, серії НОМЕР_1 від 15 грудня 2004 року. (а.с. 5)
7. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та технічного паспорту вбачається, що власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 є позивач. (а.с. 6-8)
8. Відповідно до довідки № 3645, виданої Виконавчим комітетом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 05.10.2018 року, до складу зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 входить ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - син позивача по справі. (а.с. 9)
9. Факт відсутності відповідача в квартирі з 2010 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується актами депутата Великодальницької сільської ради - Козир О.І. від 04 травня 2018 року та 02 жовтня 2018 року.(а.с. 10, 11)
V. Оцінка Суду.
11. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
12. Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
11. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
13. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Звернення до суду із даною позовною заявою про позбавлення права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав.
14. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (постанова Верховного Суду України від 16.01.2012 р. №6-57цс11).
15. Як встановлено матеріалами справи, позивач є власницею квартири, в якій зареєстрований відповідач, на правах члена сім'ї власника.
15. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України).
16. Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
17. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
18. Підстави для визнання члена сім'ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
19. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
20. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
21. Таким чином згідно п. 3 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
22. Відповідно до п. 26 вказаних вище Правил зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
23. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
24. Відповідно до позовних вимог позивача та наданих письмових доказів, суд вважає доведеним, що відповідач з 2010 року не проживає в квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності.
25. Доказів на підтвердження поважності причин не проживання в квартирі за місцем реєстрації відповідачем суду не подано.
26. З урахуванням викладеного, досліджених по справі доказів, встановлених обставин справи, суд вважає, що позивач довела наявність передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України підстав для визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням та позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 316, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. ст. 13, 81, 259, 263, 265, 268, 280-282, 352, 353, 354 ЦПК України, суд -
1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
2. Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження (місце реєстрації: АДРЕСА_1) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.
3. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
6. Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
7. Повний текст рішення складено 09 січня 2019 року.
Суддя О.П. Галич