621/3382/19
2/621/1232/19
УХВАЛА
21 листопада 2019 року м. Зміїв
Суддя Зміївського районного суду Харківської області Бібік О.В., ознайомившись в порядку підготовки з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним,
ВСТАНОВИВ:
20.11.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати дійсним договір купівлі - продажу № Н8-112 від 25.02.1999 житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений Біржею нерухомості та основних фондів "Україна", зареєстрований 19.03.1999 в Зміївському МБТІ за реєстровим № 557.
Ознайомившись з поданою заявою, дійшов наступного:
Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ч. 10 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.
Визначення поняття "іноземний елемент" наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право". Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: - хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою.
Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" (ч.1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право").
Відповідно до ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», в якій містяться підстави для визначення підсудності справ судам України, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках, зокрема, якщо на території України відповідач має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме майно чи нерухоме майно, на яке можна покласти стягнення, або знаходиться філія або представництво юридичної особи - відповідача.
Визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору. При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності.
Позивачем ОСОБА_1 не надано інформації про місцезнаходження майна відповідача ОСОБА_2 на території Зміївського району Харківської області на час звернення з позовом та інформації про останнє місце реєстрації проживання чи перебування відповідача в України, а саме, на території Зміївського району Харківської області.
Відповідно до ч. 1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст.77 цьогоЗакону (виключна підсудність, яка на спори про розірвання шлюбу не розповсюджується).
Однак, такої угоди для визначення підсудності до матеріалів позову не надано.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV, реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ст. 11 цього ж Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.
Згідно позовної заяви, місцем проживання відповідача є АДРЕСА_2 , що унеможливлює застосування правила визначення підсудності, визначені ст. 27 ЦПК України.
Відповідно до положення ст. ст. 32, 33 ЗУ "Про міжнародне приватне право", зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження. Дійсність правочину, його тлумачення та правові наслідки недійсності правочину визначаються правом, що застосовується до змісту правочину.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 44 ЗУ "Про міжнародне приватне право" у разі відсутності згоди сторін договору про вибір права, що підлягає застосуванню до цього договору, застосовується право відповідно до частин другої і третьої статті 32 цього Закону, при цьому стороною, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту договору, є: 1) продавець - за договором купівлі-продажу.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Порушення правил підсудності є порушенням права на справедливий суд, про що закріплено у п. 41 рішення Європейського Суду "Ріхерт проти Польщі", п. 64 рішення Європейського Суду "Йоргич проти Німеччини".
Окрім того, ч. 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно ч. 4 вищенаведеної статті копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Між тим, всупереч вказаним вище вимогам законодавства, долучені до позовної заяви копії документів належним чином не засвідчені.
Зазначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.
За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху та позивачу надати строк для усунення зазначених недоліків.
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві, що встановлено положеннями частини 3 ст. 185 ЦПК України.
На виконання даної ухвали позивачу слід скласти позовну заяву у відповідності з вимогами ст. ст. 175, 177 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174-177, 184, 185 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним - залишити без руху, надавши позивачу строк у десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя -