Справа № 462/5761/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л.розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в розмірі 525832 грн., а також сплаченого судового збору. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у 2016 році позичила відповідачу грошові кошти, що стверджується розписками від 29.08.2016 р. на суму 3000,00 доларів США, від 12.09.2016 року на суму 2000,00 доларів США, від 19.09.2016 року на суму 2000,00 доларів США, від 28.09.2016 року на суму 3000,00 доларів США, від 24.10.2016 року на суму 2000,00 доларів США, від 07.11.2016 року на суму 12800,00 доларів США. Вказані грошові кошти відповідач зобов`язувався повернути до 31.12.2016 р., однак повернув лише 2000,00 доларів США із вказаної суми позики, яка станом на день звернення до суду із позовом становить 20800,00 доларів США. Відтак, позивач звернулася до суду та просить стягнути суму боргу, що виникла. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24.09.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву без поважних причин, хоча ухвалу про прийняття позову до розгляду та відкриття провадження отримав 30.09.2019 року, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 2 ст. 11 ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із ч.2 ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у 2016 році позичила відповідачу ОСОБА_2 гроші кошти.

Так, згідно розписки, долученої до матеріалів справи, ОСОБА_2 29.08.2016 року отримав у борг грошові кошти у розмірі 3000,00 доларів США, 12.09.2016 р. 2000,00 доларів США, 19.09.2016 року 2000,00 доларів США та 28.09.2016 року 3000,00 доларів США /а.с.4/.

Крім цього, згідно долученої розписки від 07.11.2016 року, ОСОБА_2 отримав у ОСОБА_3 у борг грошові кошти у розмірі 12800,00 доларів США /а.с.5/.

Відтак, відповідач ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 22800,00 доларів США.

Як ствердила позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 повернув їй 2000,00 доларів США, а тому сума боргу, на час звернення до суду із позовом, складає 20800,00 доларів США.

Згідно долучених до матеріалів справи копій листів, ОСОБА_3 11.04.2019 р. та 07.06.2019 р. зверталася до ОСОБА_2 із вимогою повернути їй суму боргу у розмірі 20800,00 доларів США./6-7, 8-9/.

Як ствердила позивач у позовній заяві, на даний час, відповідач не повернув вказаної суми позики, що не спростовано відповідачем, а тому відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем.

Відповідно до вимог ЦК України розписка є одночасно документом, який підтверджує й передачу грошей позикодавцем позичальнику, й укладення договору позики.

Згідно даної розписки, відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позивачу позичені у неї грошові кошти на певних умовах у та у вказаний строк. Розписка написана власноручно відповідачем, що не оспорив ОСОБА_2 , і є фактом виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем. Наявність у позивача розписки відповідача свідчить про неповернення нею боргу.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно розрахунку позивача, борг у розмірі 20800 доларів США, на час звернення із позовом до суду, еквівалентно 525832 гривень.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, оскільки відповідачем порушено умови підписаних ним розписок.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5258 гривень, який сплачено позивачем при зверненні із даним позовом до суду.

Керуючись ст. 11, 203, 526, 612, 625, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , /ІПН НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , /ІПН НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 / заборгованість у розмірі 525832 /п`ятсот двадцять п`ять тисяч вісімсот тридцять дві/ гривні.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , /ІПН НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , /ІПН НОМЕР_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 понесені судові витрати в розмірі 5258 /п`ять тисяч двісті п`ятдесят вісім/ гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, або в строки та порядку, передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Текст рішення суду складений 22 листопада 2019 року.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.