КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції Орєхов О.І.
Єдиний унікальний номер справи № 2-9595/2010
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Верланова С.М., Савченка С.І.,

секретар - Тютюнник О.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, головний державний виконавець Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Рябокінь Микола Володимирович, акціонерне товариство «КристалБанк» на неправомірні дії державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою.

У скарзі зазначав, щорішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 17 листопада 2010 року, з нього на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість у сумі 7 196 238,85 грн. Рішення набрало законної сили 28 листопада 2010 року. Виконавчий лист № 2-9595/2010 був виданий судом 06 серпня 2012 року.

Як зазначає скаржник, йому невідомо коли він був пред`явлений до виконання, однак, якщо він був поданий в той же день, то з трирічного строку було використано стягувачем один рік, сім місяців і вісім днів.

Постановою головного державного виконавця Рябокінь М.В. 13 червня 2019 року було відкрите виконавче провадження № 59343852 по виконавчому листу №2-995, виданого 06 серпня 2012 року.

Згідно вказаної постанови з нього має бути стягнуто на користь ПАТ «Кристалбанк» заборгованість в сумі 7 196 238,85 грн та 1 820 грн судових витрат, а всього 7 198 058,85 грн.

З дня подачі виконавчого листа, трирічний строк, згідно Закону України «Про виконавче провадження», був перерваний постановою старшого державного виконавця Черток О.Ф. від 21 червня 2016 року у виконавчому провадженні ВП № 44471293, коли виконавчий лист був повернутий стягувачу ПАБ «Райфайзен Банк Аваль». Згідно цієї постанови виконавчий документ міг бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 21 червня 2017 року, однак в зазначений період пред`явлений не був. Не був він пред`явлений до виконання і в межах строків, встановлених Законом України № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Адже від дати повернення виконавчого листа і до винесення постанови головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження пройшло без восьми днів три роки. Тобто сумарно на день винесення постанови це становило чотири роки і сім місяців, що значно перевищує встановлені законом строки.

Із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувач до суду не звертався.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ від 2 квітня 1999 року (який діяв на час видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 23 цього закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, строк для виконання виконавчого листа № 2- 9595/2010 пропущений і при таких обставинах державний виконавець не мав права відкривати виконавче провадження.

ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Рябокінь М.В. щодо винесення постанови від 13 червня 2019 року у виконавчому провадженні № 59343852 про стягнення з нього заборгованості в сумі 7196238,85 грн та 1820,00 грн судових витрат, а всього 7198058,85 грн та скасувати постанову від 13 червня 2019 року головного державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Рябокінь М.В. про відкриття виконавчого провадження.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2019 року у задоволено скарги відмовлено .

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, посилаючись на порушення норм процесуального права,постановити нову ухвалу , задовольнити його скаргу. Доводи апеляційної скарги співпадають із доводами скарги і зводяться до того, що державний виконавець відкрив виконавче провадження поза межами встановленого законодавством строку .

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 128-131 ЦПК України сторони були своєчасно повідомлені про день та час розгляду справи на 14 листопада 2019 року за адресами, які були зазначені в матеріалах справи. Заяв щодо зміни місця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило. Від АТ «КристалБанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу , в якій вони заперечували проти скарги боржника ОСОБА_1 , і просили розглядати справу у їх відсутності .

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав .

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" ( ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження».)

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 листопада 2010 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 . Стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 012/03-01/142 від 23 жовтня 2006 року, генеральною кредитною угодою № 26/17 від 30 березня 2007 року в рамках якої було укладено два кредитних договори: № 010/26/501 від 26 грудня 2007 року та № 010/26/584 від 12 березня 2008 року, кредитним договором № 010/26/705 від 07 серпня 2008 року в сумі 7 196 238,85 грн. ( а.с. 5) .

Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 06 серпня 2012 року видано виконавчий лист № 2-9595/2010 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 7 198 058,85 грн.( а.с. 5)

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2018 року замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Кристалбанк» у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 2-9595/2010 про стягнення з ОСОБА_1 боргу на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в сумі 7 198 058,85 грн.

На виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» № 2210-19 від 16 листопада 2017 року, з 05 червня 2018 року офіційне найменування юридичної особи «Кристалбанк» змінено з публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» на акціонерне товариство «Кристалбанк».

Державним виконавцем Білоцерківського МВДВС 13 червня 2019 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 59343852 (а.с. 7)

ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 59343852 посилаючись на пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як видно із матеріалів справи, виконавчий лист виданий 06 серпня 2012 року, тобто до набрання чинності нової редакції Закону.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області від 21 червня 2016 року виконавчий лист повернуто стягувачу з підстав п.2 ст. 47 , ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із тим , що майна боржника , на яке можна звернути стягнення, не виявлено. Крім того у постанові зазначено , що виконавчий лист може бути пред`явлений в строк до 21 червня 2017 року ( а.с. 6).

Згідно із ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.5 Перехідних Положень Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року), виконавчі документи видані до набрання чинності цим Законом пред`являються до виконання у строки встановлені цим законом. Відповідно до ст.12 Закону України « Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, тобто з 22 червня 2016 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України « Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Враховуючи, що виконавчий лист виданий 06 серпня 2012 року , а річний строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після повернення листа стягувачу 21 червня 2016 року , закінчувався вже після набрання чинності Закону України «Про виконавче провадження» 05 жовтня 2016 року (21 червня 2017 року закінчення річного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання), висновок суду, що в даному випадку строк пред`явлення виконавчого листа визначається у три роки відповідає приписам діючого закону.

Враховуючи , що Закон України « Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року набув чинності із 05 жовтня 2016 року , то строк пред`явлення виконавчого листа до виконання почався 22 червня 2016 року , а відтак строк три роки , визначений для пред`явлення спливав 22 червня 2019 року, тому дії державного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 59343852 від 13 червня 2019 року є правомірними , вчинені з додержанням Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи. Так як у разі невиконання рішення концепція «захисту прав судом» не працює. Суд зазначив, що право за судовий захист, яке гарантується статтею 6§1 може стати недіючим, якщо національне законодавство держави-учасниці Конвенції дозволяє, щоб остаточне обов`язкове судове рішення залишалось не виконуваним на шкоду однієї із сторін. Доступ до суду також охоплює можливість виконання судового рішення без необґрунтованих затримок. На виконавчі процедури може впливати складність виконавчих процедур, поведінка особи-стягувача, поведінка компетентних державних органів та обсяг призначеної до стягнення суми (майна).( Рішення ЄСПЛ:

«Юрій Миколайович Іванов проти України»)

Доводи апеляційної скарги, що виконавче провадження відкрито поза межами строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документу, а відтак і решта дій, вчинених приватним виконавцем є неправомірними, є безпідставними, з огляду на норми діючого закону.

Так, після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання, перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження), а час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 13 червня 2019 року відповідає вимогам Закону України « Про виконавче провадження» і підстави для її скасування відсутні .

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, і у зв`язку із цим винесення виконавцем неправомірної постанови в рамках виконавчого провадження, є безпідставними, висновків суду не спростовують .

Суд першої інстанції , оцінивши докази в їх сукупності, дійшов правильного висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог скаржника ОСОБА_1 .

При цьому суд створив всі умови для змагальності сторін, в тому числі роз`яснював права сторонам їх права та обов`язку доведення тих обставин на які вони посилались на підтвердження своїх вимог.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає ,що суд першої інстанції всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно дослідив наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави , ухвала суду є законною і обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні .

Керуючись ст. ст. 367, 369, 371, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, колегія суддів ,-

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення буде виготовлений не пізніше 21 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді