Дата документу 04.01.2019 Справа № 337/2792/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/2792/18
Провадження №22-ц/807/544/19
Головуючий в 1-й інстанції - Кучерук І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Бєлки В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року, ухвалене в м. Запоріжжі (повний текст рішення складений 16.10.2018) у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів за минулий час,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом у якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона народила сина ОСОБА_9, батьком якої є відповідач. Своє батьківство відповідач визнав. З батьком дитини у шлюбі не перебували і ніколи не проживали разом як одна родина. Вона і син зареєстровані в АДРЕСА_1. Дитина завжди перебувала на її утриманні, відповідач від виконання батьківських обов'язків постійно ухилявся, аліментів на регулярній основі не сплачував і надалі продовжує ігнорувати потреби власного сина. 30.11.2017 р. вона звернулася із позовною заявою до Хортицького районного суду м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_5 аліментів та позбавлення його батьківських прав. Відповідач просив її і суд не стягувати з нього аліментів примусово та обіцяв утримувати сина добровільно. ОСОБА_6 погодилася залишити свій позов без розгляду, якщо батько буде регулярно виплачувати дитині аліменти. Відповідно, 25.01.2018р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя постановив ухвалу, якою позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав залишив без розгляду; провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_5 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні закрив. З того часу минуло півроку, проте ОСОБА_5 продовжує свідомо ігнорувати виконання батьківських обов'язків. Позивачка кілька разів зверталася до Святошинської служби у справах дітей м. Києва та Хортицької служби у справах дітей м. Запоріжжя з проханням роз'яснити ОСОБА_5 його батьківські обов'язки утримувати дитину. Святошинська служба у справах дітей м. Києва провела бесіду з ОСОБА_5 та рекомендувала звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів, а працівники Хортицької служби у справах дітей м. Запоріжжя повідомили, що її звернення є за межами їх компетентності. 21.05.2018 р. ОСОБА_6 звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя із заявою видати судовий наказ про стягнення аліментів, яку було задоволено, судовий наказ передано до виконання. За період з 30.11.2017 по 21.05.2018 аліменти ОСОБА_5 добровільно не сплачувалися. Позивачка вказує, що нею були вжиті заходи щодо стягнення аліментів з ОСОБА_5 відповідно до позову від 30.11.2017 р., який вона змушена була залишити заяву без розгляду, повіривши обіцянкам батька сплачувати аліменти добровільно, проте батько вкотре обдурив її і сина, залишивши дитину без утримання. Вона чекала кілька місяців виконання ОСОБА_5 своєї обіцянки утримувати дитину та марно. При стягненні аліментів з боржника позивачка просить врахувати те, що ОСОБА_5 є працездатною особою, працює викладачем в Інституті філології Київського Національного університету імені Тараса Шевченка, отримує пенсію, має у власності нерухоме майно.

В позові ОСОБА_6 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі однієї чверті сукупного доходу боржника, за період з 30.11.2017 р. по 21.05.2018р.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини сукупного доходу за період з 30.11.2017 року по 21.05.2018 року відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що апелянт вживала заходів щодо стягнення аліментів з ОСОБА_5, а саме зверталась з відповідним позовом до суду 30.11.2017 року, повідомляла про необхідність матеріального забезпечення дитини телефоном та електронною поштою, зверталась до служби у справах дітей. ОСОБА_5 на вказані звернення не відреагував, а це свідчить про ухилення його від сплати аліментів.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_5 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з'ясовано їх правову природу та як наслідок зроблено правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, а апеляційна скарга зводиться до переоцінки досліджених доказів та не містить нормативно-правового обґрунтування. В зв'язку з наведеним ОСОБА_5, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 являються ОСОБА_6 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_9 та ОСОБА_6, зареєстровані за однією адресою (а.с.7).

30.11.2017 р. ОСОБА_6 зверталась до Хортицького районного суду міста Запоріжжя з позовної заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_5 та позбавлення його батьківських прав. У свою чергу, він подав до суду зустрічну позовну заяву про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Під час розгляду справи позивачка ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про залишення її первісного позову без розгляду, а представникОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про відмову від позову у зв'язку із врегулюванням спору мирним шляхом. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.01.2018 року позовна заява ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав, залишена без розгляду (а.с.8,9).

Судовим наказом від 05.06.2018 року Хортицького районного суду м. Запоріжжя з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуті аліменти на утримання ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частини заробітку (а.с.12).

ОСОБА_6 зверталась до служби у справах дітей відділу по Хортицькому району Запорізької міської ради з приводу виконання ОСОБА_5 батьківських обов'язків, на що 11.07.2018 року надана відповідь, що питання знаходиться поза межами компетенції відділу (а.с.10). ОСОБА_6 зверталась до служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації з приводу роз'яснення ОСОБА_5 його батьківських обов'язків щодо утримання дитини ОСОБА_9, на що 15.05.2018 року надана відповідь про повторне рекомендування звернення до суду з позовом про стягнення аліментів (а.с.11).

Як зазначив суд попередньої інстанції, звернення ОСОБА_6 до суду з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_5 не свідчить про вжиття позивачкою заходів щодо стягнення аліментів, оскільки згідно з ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 25.01.2018 р., ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою про залишення позову про стягнення аліментів без розгляду. Позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів, які підтверджували б досягнення сторонами будь-яких домовленостей щодо розміру та строків сплати аліментів. Будь-яке судове рішення або судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 аліментів з 30.11.2017 р. - відсутнє. Отже, дії ОСОБА_5 не можуть свідчити про ухилення його від сплати аліментів.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов'язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов'язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч. 2 ст. 191 СК України.

Той факт, що позивачка скористалась своїм процесуальним правом і подала заяву до суду про залишення свого попереднього позову про стягнення аліментів з відповідача без розгляду не є беззаперечним доказом підстав для задоволення позову у цій справі як і наявність заборгованості по аліментам та додатковим витратам на лікування дитини.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку.

Отже доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 11 жовтня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 04 січня 2019 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

В.Ю. Бєлка