Дата документу 08.05.2019 Справа № 337/194/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/194/17Головуючий у 1-й інстанції Кучерук І.Г. Повний текст рішення складено 28.01.2019 року
Пр. № 22-ц/807/1546/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Кулабухової І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 2-4), в якому на підставі ст. 71 ЖК УРСР просив визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що згідно із ордером №1052 на житлове приміщення, виданим виконавчим комітетом Запорізької міської ради від 24.12.2004 року, який був виданий на його ім`я, він є основним квартиронаймачем спірної квартири, всі платіжні документи на оплату комунальних послуг виписуються на його ім`я та він їх сплачує. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 не мешкають в кв . АДРЕСА_1 . Вони мешкають в різних місцях і залишили спірну квартиру вже більше ніж 6 (шести) місяців назад.

Так, донька дружини ОСОБА_7 мешкає вже приблизно декілька років в США (Канаді). Син дружини - ОСОБА_6 , мешкає вже декілька років в с. Долинське Запорізького району Запорізької області у приватному будинку. Донька ОСОБА_5 вийшла заміж та вже декілька років мешкає на квартирі у свого чоловіка. Його дружина ОСОБА_4 , стосунки з якою вже декілька років є напруженими, пішла та вже більше, ніж півроку мешкає у своєму приватному будинку в с. Долинське Запорізького району Запорізької області . Згідно із «Актом непроживання осіб за місцем реєстрації» складеного 27.12.2016р., було проведено обстеження кв. АДРЕСА_1 та встановлено, що ОСОБА_4 не мешкає в квартирі з червня 2016р., ОСОБА_6 не мешкає в квартирі з січня 2015р., ОСОБА_5 не мешкає в квартирі з лютого 2014 р., ОСОБА_3 , не мешкає в квартирі з квітня 2010р., тобто кожний з них не мешкає в квартирі вже більше ніж півроку. Всі ці місяці (а за деяких мешканців і роки) йому приходилось самому сплачувати комунальні послуги та нести весь фінансовий тягар по їх оплаті. Однак, у нього невелика заробітна плата і не в змозі за всіх мешканців, які фактично не проживають в квартирі, сплачувати комунальні послуги. В спірній квартирі відповідачі не мешкають без поважних причин вже більше 6 (шести) місяців. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідачі не проживають, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, чим об`єктивно порушуються його права, тому змушений звернутися за захистом до суду.

Ухвалою суду першої інстанції (суддя Бредун Д.С. т.с. 1 а.с. 15) провадження у цій справі відкрито.

Ухвалою суду першої інстанції (суддя Бредун Д.С. т.с. 1 а.с. 28) до участі у цій справі залучено Виконавчий комітет Запорізької міської ради.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2017 року (суддя Бредун Д.С. т.с. 1 а.с.77) позовні вимоги позивача в частині про визнання ОСОБА_4 , ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, у цій справі залишено без розгляду.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 квітня 2017 року (суддя Бредун Д.С. т.с. 1 а.с. 78) позов позивача у цій справі задоволено, визнано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В автоматизованому порядку у цій справі визначено суддею Кучерук І.Г. (т.с. 1 а.с. 93).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 березня 2018 року (суддя Кучерук І.Г. т.с. 1 а.с. 141-142) вищезазначене заочне рішення у цій справі скасовано в порядку задоволення заяви відповідача ОСОБА_3 про його перегляд (т.с. 1 а.с. 91-94), справу призначено до розгляду у загальному порядку.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 червня 2018 року (суддя Кучерук І.Г. т.с. 1 а.с. 208) позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у цій справі залишено без розгляду.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2018 року (суддя Кучерук І.Г. т.с. 2 а.с. 24) до участі у цій справі залучено третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2019 року (суддя Кучерук І.Г. т.с. 2 а.с. 51-53), з урахуванням ухвали про виправлення описки (т.с. 2 а.с. 65), у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційні скарзі (т.с. 2 а.с. 74-78) просив рішення суду першої скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (т.с. 2 а.с. 85).

В силу вимог ст. 36 ч. 4 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення … судді в інших справах…не може бути підставою для відводу. Відводів суддям апеляційного суду у цій справі учасниками цієї справи заявлено не було. Підстави для самовідводу суддів апеляційного суду у цій справі відсутні.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т.с. 2 а.с. 86), справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 88).

Учасники цієї справи правом на подачу апеляційному суду відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом не скористались.

В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 08 травня 2019 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 98-99, 105-112), у тому числі відповідач ОСОБА_3 через свого представника - адвоката Ярошенка О.О. , що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, відповідач ОСОБА_3 , представники третьої особи - Виконавчого комітету Запорізької міської ради та третя особа ОСОБА_5 у цій справі не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання відповідача ОСОБА_3 , представника третьої особи - Виконавчого комітету Запорізької міської ради та третьої особи ОСОБА_5 у цій справі та на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю позивача ОСОБА_1 , представника останнього - адвоката Лихосенка Є.О. (т.с. 2 а.с. 122), представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Ярошенка О .О . (т.с. 2 а.с. 123) та третьої особи ОСОБА_4 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення всіх з`явившися учасників цієї справи, у тому числі:

- позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2, які у тому числі на запитання апеляційного суду зазначали, що ОСОБА_1 у 2010 році не заперечував, щоб ОСОБА_3 їхала на навчання за кордон, та що на час навчання за нею буде зберігатись житло, як за зареєстрованою особою, проте, остання не навчалась у період з 07.03.2010 року по 01.09.2011 року, а тому не проживала у спірній квартирі без поважних причин 6 (шість) місяців, вони не заперечують, що на час подачі вищезазначеного позову у цій справі ОСОБА_3 навчається у Канаді; в спірній квартирі на теперішній час мешкає окрім нього, його дочка ОСОБА_5 із чоловіком, роблять ремонт; ОСОБА_6 знявся з реєстрації у спірній квартирі у добровільному порядку; в квартирі залишаються зареєстрованими на теперішній час лише він ( ОСОБА_1 ), ОСОБА_4 , її дочка ОСОБА_7 та його дочка ОСОБА_5 ; квартира не приватизована;

- представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Ярошенка О.О . та третьої особи ОСОБА_4 , які зазначали, що у період з 07.03.2010 року по 01.09.2011 року ОСОБА_3 не навчалась, оскільки закінчувала мовні курси, потрібні для вступу у навчальний заклад, з 2011 року і по теперішній час ОСОБА_3 навчається у Канаді у медичному вузі, термін навчання становить 10 (десть) років), ОСОБА_3 приїздила на канікули у спірну квартиру, ОСОБА_1 заважав їй та ОСОБА_4 проживати у спірній квартирі, чинив перешкоди;

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню у цій справі з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст. 12, 13, 89, 229, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР та виходив із відсутності підстав для задоволення позову позивача у цій справі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції - таким, що ухвалено з додержанням вимог закону, є обґрунтованим та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі відповідає.

Так, суд першої інстанції при вирішенні питання правильно виходив із наступного.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 , є Виконавчий комітет Запорізької міської ради (т.с. 1 а.с.27).

Згідно із ордером №1052 від 24.12.2004 року Виконавчого комітету Запорізької міської ради, на житлове приміщення серії «О», ОСОБА_1 була надана у користування квартира за адресою АДРЕСА_1 , на сім`ю з 4 чоловік: дружина ОСОБА_4 , син ОСОБА_6 , донька ОСОБА_7 (т.с. 1 а.с. 7, 160).

Відповідно до інформації департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 02.02.2017 року, у квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрована з 2005 року відповідач ОСОБА_3 (т.с. 1 а.с. 38).

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Відповідно до акту ОСББ «Калнишевського 18» від 27.12.2016 року, встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1 фактично проживає, сплачує комунальні послуги ОСОБА_1 Інші особи ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 фактично не проживають їхні речі в квартирі відсутні, витрати по утриманню квартири зазначені особи не несуть, комунальні послуги не сплачують (т.с. 1 а.с. 176).

Відповідно до копії акту ОСББ «Калнишевського 18» від 27.12.2016 року, ОСОБА_4 не мешкає в квартирі з червня 2016р., ОСОБА_6 не мешкає в квартирі з січня 2015р., ОСОБА_5 не мешкає в квартирі з лютого 2014р., ОСОБА_3 , не мешкає в квартирі з квітня 2010р., фактично у квартирі не проживають - їхні речі в квартирі відсутні, витрати по утриманню квартири зазначені особи не несуть, комунальні послуги не сплачують (т.с. 1 а.с. 8).

Відповідно до довідки від 04.01.2018 року, ОСОБА_3 на даний час зарахована та зареєстрована у якості студентки денної форми навчання на Факультеті охорони здоров`я Йоркського університету на період осінньо-зимової сесії 2017-2018 навчального року. Осінньо-зимова академічна сесія 2017-2018 навчального року розпочинається 1 вересня 2017 та закінчиться 30 квітня 2018 року (т. с. 1 а.с. 97,98, 161-162).

Відповідно до копії паспорту, ОСОБА_3 є громадянкою України (т.с. 1 а.с. 127-130).

Відповідно до довідки від 07.02.2018 року, ОСОБА_3 на даний час зарахована та зареєстрована у якості студентки денної форми навчання на Факультеті охорони здоров`я Йоркського університету на період осінньо-зимової сесії 2017-2018 навчального року.

Ця студентка зареєстрована на освітньо-кваліфікаційному рівні Бакалавр (4 рівень) з напряму підготовки «Сестринська справа», що зазвичай триває чотири роки навчання на денній формі. ОСОБА_3 була зарахована та зареєстрована у якості студентки денної форми навчання на Факультеті охорони здоров`я Йоркського університету на період осінньо-зимової академічної сесії 2013-2014 навчального року, осінньо-зимової академічної сесії 2014-2015 навчального року, осінньо-зимової академічної сесії 2016-2017 навчального року та літньої академічної сесії 2017 навчального року; студентки заочної форми навчання осінньо-зимової академічної сесії 2011 навчального року, осінньо-зимової академічної сесії 2012-2013 навчального року, літньої академічної сесії 2013 навчального року, літньої академічної сесії 2014 навчального року, літньої академічної сесії 2015 навчального року та осінньо-зимової академічної сесії 2015-2016 навчального року. Осінньо-зимова академічна сесія розпочинається 1 вересня та закінчується 30 квітня, літня академічна сесія розпочинається 1 травня та закінчується 31 серпня (т.с. 1 а.с. 134-137, 163-165).

Відповідно до листа відвідування від 30.04.2018 року, ОСОБА_3 відвідувала мовні курси, профінансовані урядом у Торонто, в період квітня 2010 року - червня 2010 року (т.с. 2 а.с. 9-11).

Матеріали справи містять фотографії, які свідчать про те, що ОСОБА_3 приїжджала на протязі 2015-2016 року до місця реєстрації (т.с. 2 а.с. 17-20).

Даний факт, пов`язаний з фотокартками, сторонами визнавався у суді першої інстанції, а тому не підлягає доказуванню в силу вимог ст. 82 ч. 1 ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

При вищевикладених обставинах, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач ОСОБА_3 не проживала постійно за місцем реєстрації з поважної причини - навчання за кордоном, і таким чином, суд не має правових підстав для задоволення позову позивача у цій справі.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 дублюють доводи позовної заяви позивача у цій справі, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію позивача у цій справі, викладену в його позові, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з додержанням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ж одні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; с уд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування позивача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Позивач ОСОБА_1 та його представник не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування свого позову у цій справі, зокрема, що ОСОБА_3 мешкає в Канаді з інших причин, ніж навчання за кордоном, на яке ОСОБА_1 погоджувався при виїзді останньої до Канади у 2010 році, чи, що останнє вже закінчилось, термін останнього становить інший строк, і що для вступу на це навчання не потрібно було перед цим відвідувати (закінчувати) обов`язкові мовні курси англійської, отримувати відповідний документ (сертифікат) про це, тощо.

В силу вимог ст. 71 ЖК УРСР за тимчасово відсутньою особою у зв`язку із виїздом на навчання- членом сім`ї наймача, у даному випадку ОСОБА_3 зберігається право користування вищезазначеною спірною квартирою АДРЕСА_1 , на час цього навчання, оскільки остання не проживає тимчасово у спірній квартири та виїхала з останньої тимчасово у зв`язку із навчанням за кордоном зі згоди основного квартиронаймача ОСОБА_1 та інших зареєстрованих осіб, останні на теперішній час, окрім ОСОБА_1 , визнають за відповідачем ОСОБА_3 це право. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Апеляційний суд на виконання вимог ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема стороною позивача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Будь-які описки в оскаржуємому рішенні суду першої інстанції у цій справі, зокрема в прізвищі третьої особи ОСОБА_5 (копія паспорту т.с. 2 а.с. 6) тощо, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі апеляційним судом за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги ОСОБА_1 , а можуть бути виправлені у подальшому за ініціативою суду чи за заявою учасників справи судом першої інстанції в порядку ст. 269 ЦПК України.

Встановлено, що оскаржуємим рішенням суд першої інстанції не вирішував у цій справі питання про розподіл понесених судових витрат між сторонами, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, а тому останнє також в апеляційному порядку не переглядалось. Однак, воно може бути вирішено судом першої інстанції у подальшому за власною ініціативою або за заявою учасників цієї справи в порядку, передбаченому ст. 270 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді судового збору на суму 960,00 грн. (квитанція т.с. 2 а.с. 73), сплаченого позивачем ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду у цій справі.

Разом із тим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_1 , що останній не позбавлений у подальшому права звернення із позовом до ОСОБА_3 окремо від цієї справи в порядку ст. 71 ЖК УРСР за інший період окремо від цієї справи в разі відпадіння обставин, які стали підставою для відмови у задоволенні позову у цій справі.

Також ОСОБА_1 не позбавлений права окремо від цієї справи у подальшому, в разі сплати плати за житлово-комунальні послуги по спірній квартирі, стягувати з решти зареєстрованих осіб у цій спірній квартирі в порядку регресу.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 13.05.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.