Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 718/2843/14

провадження № 61-25285 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_1 ;

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 29 березня 2017 року у складі колегії суддів: Міцнея В. Ф., Владичана А. І., Лисака І. Н.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 23 січня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CVMWGA, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 62 200 дол. США строком до 23 січня 2028 року, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та у порядку, встановлені кредитним договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит у передбаченому розмірі, натомість відповідач свої обов`язки належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 13 жовтня 2014 року виникла заборгованість по кредитному договору у загальному розмірі 89 338,46 дол. США.

У червні 2016 року, уточнивши позовні вимоги, банк зазначив, що сума заборгованості по кредитному договору, яка виникла станом на 13 жовтня 2014 року, складає 68 743,12 дол. США, з яких: 48 255,03 дол. США - заборгованість за кредитом, 19 938,06 дол. США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 550,03 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також та пеня за період з 13 жовтня 2011 року по 13 жовтня 2014 року - 158 320,43 грн, борг по штрафу - 3 437,16 дол. США та 8 166,02 грн.

Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк», з урахуванням уточнених позовних вимог, просило суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість за кредитним договором від 23 січня 2008 року, а також понесені судові витрати.

У квітні 2015 року ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ПАТ КБ «ПриватБанк» про припинення дій, що порушують право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позовна заява мотивована тим, що з розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк», наданого до первісного позову, він дізнався, що банк з 25 жовтня 2008 року в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки з 12 % до 15,12 % річних, не змінюючи при цьому графік погашення кредиту. 27 вересня 2010 року банк зменшив процентну ставку до 14,62 % річних. Вважав, що відповідно до пункту 2.3.1. кредитного договору банк не мав права в односторонньому порядку без його згоди підвищувати процентну ставку.

Посилаючись на ці обставини, просив суд зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 23 січня 2008 року, виходячи з процентної ставки в розмірі 12 % річних, яка була узгоджена сторонами у договорі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2016 року у складі судді Мізюка В. М. у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено. Захищено права споживача ОСОБА_1 шляхом поновлення порушеного права, а саме: зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 23 січня 2008 року, укладеного між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , за кожний період нарахування платежів та за кожний період сплати заборгованості у відповідності до процентної ставки в розмірі 12 % річних, яка була узгоджена сторонами договору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до копії заяви на видачу готівки від 29 січня 2008 року № 1 ОСОБА_1 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в розмірі 50 тис. дол. США. Однак, дана копія заяви не містить передбачених в ній підписів контролера та бухгалтера, а тому не є належним доказом отримання відповідачем грошових коштів. Отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що кредитним договором від 29 січня 2008 року, укладеним між сторонами, була обумовлена процентна ставка у розмірі 12 % річних. Відповідно до наданого банком розрахунку, з 25 жовтня 2008 року банк збільшив без згоди ОСОБА_1 та попередження про такі дії, що передбачено пунктом 2.3.1. кредитного договору, процентну ставку до 15,12 % річних, не змінюючи графіку погашення заборгованості. 27 вересня 2010 року банк зменшив процентну ставку до 14,62 % річних. Належного повідомлення з підписом ОСОБА_1 про ознайомлення з підвищенням відсотком ставки банк не надав. Таким чином, ПАТ «ПриватБанк», порушивши умови кредитного договору (зобов`язання за кредитним договором), самостійно на власний розсуд здійснював нарахування платежів за підвищеною процентною ставкою, чим ввів ОСОБА_1 в оману, застосувавши нечесну підприємницьку практику (омана, обрахунок), яка заборонена вимогами Закону України «Про захист прав споживачів».

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 29 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 09 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» скасовано. Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 58 164,65 доларів США та 109 097,72 грн.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором від 23 січня 2008 року, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про таке збільшення банком процентної ставки за користування кредитом,та наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про перерахунок заборгованості за кредитним договором від 23 січня 2008 року, виходячи з процентної ставки в розмірі 12 % річних, яка була узгоджена сторонами договору. Судом враховано, що посилання позивача на те, що позичальник після 25 жовтня 2008 року сплачував відсотки за підвищеною ставкою, не свідчать про належне його повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом.

Разом з тим, відповідно до умов кредитного договору від 23 січня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 62 200 дол. США, з яких 50 тис. дол. США на споживчі цілі, а 12 200 дол. США - на сплату страхових платежів, передбачених пунктами 2.1.3., 2.2.7. цього договору. Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 50 тис. дол. США підтверджується заявою на видачу готівки та ордером-розпорядженням від 29 січня 2008 року (а.с. 15, т. 1). Пунктом 8.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати за користування кредитом 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу. Погашення кредиту здійснюється позичальником з 20 по 24 число кожного місяця шляхом надання банку коштів в сумі 573,48 дол. США. Судом встановлено, що позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, унаслідок чого станом на 13 жовтня 2014 року утворилась заборгованість, яка, відповідно до уточненого розрахунку банку, становить 58 164,65 дол. США, у тому числі непогашена сума кредиту - 44 456,20 дол. США, заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом - 13 247,31 дол. США, комісія - 461,14 дол. США, та 109 097,72 грн - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Ця заборгованість визначена з урахуванням процентної ставки 12 % річних, а тому вимоги банку в частині стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просив оскаржуване судове рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У травні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій просило оскаржуване судове рішення скасувати в частині незадоволених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за первісним позовом та задоволених позовних вимог ОСОБА_1 за зустрічним позовом, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу в оскарженій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у вказаній справі відкрито та витребувано цивільну справу № 718/2843/14-ц із Кіцманського районного суду Чернівецької області.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» у вказаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Осіяну О. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи ОСОБА_1 , який подав касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та прийняв до уваги нові докази та розрахунки, які не були досліджені у суді першої інстанції, та надані стороною банку на стадії апеляційного розгляду справи, що суперечить нормам ЦПК України. Судом необґрунтовано стягнута сума заборгованості у розмірі 58 164,65 дол. США та 109 097,72 грн, враховуючи те, що висновком судово-економічної експертизи від 14 березня 2016 року встановлено невірність зроблених банком розрахунків, судом невірно розраховано судові витрати у справі. Зазначає, що сума кредиту у розмірі 62 200 дол. США не підтверджена первинними бухгалтерськими документами банку.

Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк», яке подало касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про те, що банк не довів факту отримання відповідачем повідомлення про підвищення процентної ставки, не врахувавши, що умовами договору (пункт 2.3.1.) сторонами погоджено лише направлення на адресу позичальника повідомлення про встановлення нового розміру процентної ставки, що і було зроблено банком. Тому факт отримання позичальником повідомлення банк не має доводити, позивач дотримався усіх умов, передбачених кредитним договором, які не суперечать чинному законодавству, та правомірно підвищив відсоткову ставку за кредитним договором.

Інших доводів касаційна скарга не містить, а тому в іншій частині судове рішення в силу частини першої статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Відзиви на касаційні скарги не надходили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що 23 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 62 200 доларів США, з яких 50 тис. доларів США на споживчі цілі, а 12 200 доларів США - на сплату страхових платежів, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 цього договору. з кінцевим терміном повернення до 23 січня 2028 року ( а.с. 9-11 т. 1).

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в сумі 50 тис. дол. США підтверджується заявою на видачу готівки та ордером-розпорядженням № 1 від 29 січня 2008 року (а.с.15 т. 1).

Пунктом 8.1. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний сплачувати за користування кредитом 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48 % річних від суми зарезервованих ресурсів та винагороди за проведення додаткового моніторингу. Погашення кредиту здійснюється позичальником з 20 по 24 число кожного місяця шляхом надання банку коштів в сумі 573,48 дол. США.

Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівняні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ України на момент укладення даного договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки банком. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

01 жовтня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1 лист про збільшення з 25 жовтня 2008 року відсоткової ставки за кредитним договором до 15,12% (а.с. 63 т. 1).

Факт отримання вказаного листа ОСОБА_1 заперечує.

Згідно уточненого розрахунку банку, наданого апеляційному суду, сума заборгованості по кредитному договору станом на 13 жовтня 2014 року становить 58 164,65 дол. США та складається з: непогашеної суми кредиту - 44 456,20 дол. США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 13 247,31 дол. США, комісії - 461,14 дол. США, та 109 097,72 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Заборгованість визначена з урахуванням процентної ставки 12 % річних (а.с. 175, 176-183, т. 2).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційні скарги та ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з вимогами частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Встановлено, що 23 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 62 200 доларів США, з яких 50 тис. доларів США на споживчі цілі, а 12 200 доларів США - на сплату страхових платежів, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 цього договору, з кінцевим терміном повернення до 23 січня 2028 року.

Згідно з умовами договору від 23 січня 2008 року сторонами погоджена процентна ставка на залишок по кредиту у розмірі 12 % річних.

Пунктом 2.3.1. кредитного договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміни курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівняні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ України на момент укладення даного договору; зміни облікової ставки НБУ; зміни розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміни середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки банком. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

Судами встановлено, що з 25 жовтня 2008 року банк збільшив без згоди ОСОБА_1 та попередження про такі дії, що передбачено пунктом 2.3.1. кредитного договору, процентну ставку до 15,12 % річних, не змінюючи графіку погашення заборгованості. 27 вересня 2010 року банк зменшив процентну ставку до 14,62 % річних. Факт отримання відповідного листа банка про зміну відсоткової ставки ОСОБА_1 заперечує. Належного повідомлення з підписом ОСОБА_1 про ознайомлення з підвищенням відсотком ставки банк не надав.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором від 23 січня 2008 року, оскільки ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про таке збільшення процентної ставки за користування кредитом, та зазначив, що є вірними висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 про перерахунок заборгованості за кредитним договором від 23 січня 2008 року, виходячи з процентної ставки в розмірі 12 % річних, яка була узгоджена сторонами договору.

Задовольняючи позов ПАТ КБ «ПриватБанк», суд апеляційної інстанції виходив з того, що позичальник належним чином зобов`язання за кредитним договором від 23 січня 2008 року не виконував, унаслідок чого станом на 13 жовтня 2014 року утворилась заборгованість, яка, відповідно до уточненого розрахунку банку, наданого в апеляційному суду, становить 58 164,65 дол. США та складається з: непогашеної суми кредиту - 44 456,20 дол. США, заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом -13 247,31 дол. США, комісії - 461,14 дол. США, та 109 097,72 грн - пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Заборгованість визначена з урахуванням процентної ставки 12 % річних, а тому вимоги банку в частині стягнення вказаної суми заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційних скарг зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Отже, апеляційним судом правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки про часткове задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та залишення без змін рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 212 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович