Справа № 484/1474/19
Провадження № 4-с/484/12/19 р.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.05.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі: головуючого - судді Панькова Д.А.

секретаря судового засідання - Панчук О.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби, -

В С Т А Н О В И В :

02.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаною скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просив визнати бездіяльність старшого державного виконавця Первомаського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області К.В.Павлової та зобов`язати старшого державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області К.В.Павлову зняти арешт з майна, а саме з 1/3 частки трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майна № 5512 від 15.11.2007 року він має у власності 1/3 частку трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Він звернувся до приватного нотаріуса для оформлення спадщини вищевказаного нерухомого майна, однак отримав відмову.

Нотаріус повідомила про те, що вищевказане майно знаходиться під арештом, який було накладено відповідачем в зв`язку з виникненням заборгованості зі сплати аліментів за два місяці.

13.03.2019 року після погашення заборгованості, ОСОБА_1 звернувся до відповідача з проханням зняти вищевказаний арешт. Однак, 23.03.2019 року він отримав листа № 13888/1, в якому відповідач підтвердив відсутність заборгованості у нього, однак відмовився зняти арешт.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту майна боржника с погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність.

Державний виконавець в судове засідання надав письмові заперечення в яких зазначив, що в Первомайському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває на виконанні виконавчий лист № 2/486/337/2018 від 11.12.2018 року виданий Южноукраїнським міським судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

17.12.2018 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження. Оскільки згідно відповідей УПФУ та ДФС боржник офіційно не працює, ОСОБА_1 була нарахована заборгованість по аліментам по середньомісячній заробітній платі по місту починаючи з 03.04.2018 року згідно виконавчого листа.

Боржник на постанову про відкриття виконавчого провадження не з`явився. З 03.04.2018 року була нарахована заборгованість по аліментам, розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці зі сплати аліментів. Згідно ч. 2 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Також Згідно частини 5 розділу XVI. Особливості виконання рішень про стягнення аліментів Інструкції з організації примусового виконання рішень за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець звертає стягнення на майно боржника.

Відповідно був накладений арешт на все майно боржника 17.12.2018 року та внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Боржник з`явився до Первомайського міськрайонного відділу 30.01.2019 року та надав декларацію про свої доходи та майно та надав квитанції про сплату аліментів в розмірі 14905,50 грн. від 30.01.2019 року.

Боржником було подано декларацію про доходи несвоєчасно, оскільки вона подається протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження. В наданій декларації боржник зазначив, що не має офіційних доходів та іншого майна окрім 1/3 частини трикімнатної квартири. І тому відповідно до п.7 ч.4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з майна боржника є погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Підтвердження щодо забезпечення виконання рішення суду можливо за рахунок іншого майна боржником не було надано.

На підставі вищевикладеного просив визнати скаргу необґрунтованою та в задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши письмові матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Визначення юрисдикційності скарги залежить від установлення судами таких обставин: чи є вказана скарга реалізацією учасником справи права на судовий контроль за виконанням судового рішення в конкретній справі, чи це є самостійним правом на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів, їх посадових осіб, виконавця чи приватного виконавця як суб`єктів, наділених владними повноваженнями при вчиненні виконавчих дій.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом.

Відповідно до п. 1 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в правах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 р. на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, існують відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

У ч. 1 ст. 287 КАС України зазначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просив визнати незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Первомаського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області К.В.Павлової та зобов`язати її зняти арешт з майна, а саме з 1/3 частки трикімнатної квартири.

Враховуючи викладене, порушено процесуальний порядок вирішення скарги, оскільки розгляд такої має відбуватись за правилами КАС України, а не у порядку цивільного судочинства.

Пункт 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України передбачає, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, провадження у справі слід закрити, роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 255, 258-260, 450-451 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Первомайського МРВ ДВС ГТУЮ в Миколаївській області Павлової К.В. в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2/486/337/18 від 11.12.2018 року, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області та зобов`язання зняти арешт з майна - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги в разі якщо скарга не була подана. У разі якщо скарга була подана, ухвала набирає законної сили після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо ухвалу не буде скасовано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (отримання) безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Дата виготовлення повного тексту - 07.05.2019 року.

Суддя: