РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,

при секретарі - Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі даної позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зараз з відповідачем мешкають окремо. Вона проживає з дитиною в м. Чорноморськ Одеської області. Зазначає, що відповідач працездатний, є військовослужбовець за контрактом, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв"язку з чим, просить позов задовольнити.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.06.2019 року відкрито загальне позовне провадження, по справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.10.2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, відповідно до отриманої судом заяви позовні вимоги підтримала в повному обсязі, розгляд справи просила проводити без її участі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, відповідно до відзиву пояснив, що за час перебування у шлюбі позивач не працювала, тому він сам утримував сім"ю. На даний час дитина зареєстрована разом з ним за адресою АДРЕСА_1 , що належить військовій частині НОМЕР_1 де він працює. Зазначив, що у грудні 2018 року, січні-лютому 2019 року добровільно надавав кошти на утримання сина. Крім того надавав іншу допомогу, у зв"язку з чим, вважає доводи позивача стосовно того, що він не надає матеріальної допомоги необґрунтованими. В подальшому позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : батьком дитини записаний ОСОБА_2 , матір"ю - ОСОБА_1 ( свідоцтво серія НОМЕР_2 від 07.09.2016 року).

Відповідно приписів ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 662 від 07.08.2019 року за адресою: АДРЕСА_2 , що належить військовій частині НОМЕР_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що дитина зареєстрована разом з відповідачем, але проживає з позивачем, та знаходиться на її утриманні, про що не заперечував відповідач в поясненнях.

Домовленості про матеріальне забезпечення дитини між сторонами не досягнуто.

Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно довідки про доходи, виданої ОСОБА_2 № 173 від 18.06.2019 року Національною академією Національної гвардії України, загальна сума його доходу за період з 1 грудня 2018 року по 31.05.2019 року становить 55433, 84 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Разом з тим, ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

При таких обставинах, враховуючи викладене, а також мінімальний розмір аліментів, встановлений ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає можливим визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Аліменти на дитину, відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 180-184 СК України, ст.ст. 12, 45, 79-81, 141, 258-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІПН НОМЕР_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 25.06.2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Ніколаєнко