Справа № 489/4895/17
Провадження № 22ц/812/1984/19 Головуючий у 1-ї інстанції Рум`янцева Н.О.
Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , від імені якого діє

адвокат Гофман Олена Євгеніївна

на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. в місті Миколаєві зі складанням її повного тексту, за заявою про поновлення строку на перегляд заочного рішення, ухваленого по справі

за позовом

Моторного (транспортного) страхового бюро України ( далі - МТСБУ)

до ОСОБА_1

про відшкодування витрат в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017року МТСБУ звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 лютого 2018 року позов МТСБУ задоволено, ухвалено про стягнення на його користь з ОСОБА_1 7 274 грн. 70 коп. витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу, 410 грн. витрат на послуги аварійного комісара і 1 600 грн. судових витрат.

17 жовтня 2019 року адвокат Гофман О.Є., діючи від імені ОСОБА_1 , звернулася із заявою про перегляд заочного рішення суду в частині розподілу судових витрат та поновлення пропущеного строку на її подачу.

У заяві посилалася на те, що відповідач не був обізнаний щодо судового спору, а копію повного судового рішення було отримано представником відповідача 9 жовтня 2019 року.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 жовтня 2019 року заява адвоката Гофман О.Є., яка діє від імені ОСОБА_1 , про перегляд заочного рішення суду залишена без розгляду, у зв`язку з пропуском строку та відмовою у його поновленні.

Ухвалюючи таке судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач пропустив строк на його перегляд без поважних причин, оскільки повний текст рішення суду від 6 лютого 2018 року йому відразу був направлений за місцем мешкання та додатково наданий за його заявою 29 серпня 2019 року. Тому відмовляючи у поновленні строку, суд залишив процесуальний документ - заяву про перегляд заочного рішення без розгляду.

Ухвалами Ленінського районного суду міста Миколаєва від 8 листопада 2019 року додатково постановлено про відмову у задоволенні клопотання адвоката Гофман О.Є., яка діє від імені ОСОБА_1 , про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду та внесено виправлення у єдиний унікальний номер справи, та у викладення першого абзацу ухвали від 21 жовтня 2019 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду.

В апеляційної скарги адвоката Гофман О.Є., яка діє від імені ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На думку представника відповідача судом не взято до уваги, що підтвердження отримання судового рішення особисто відповідачем - відсутнє, так як на його заяві, яка має місце у справі зазначено про отримання копії рішення за невідомим номером цивільної справи.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 14 листопада 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в поновленні пропущеного строку та залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач без поважних причин пропустив строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення.

З такими висновками слід погодитися.

По-перше, відповідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

По-друге, за змістом положень статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відтак, саме по собі право на поновлення строку особи спрямоване на забезпечення реалізації її права на «доступ до суду», запроваджене статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Проте це право не може бути необмеженим, оскільки в іншому випадку порушується принцип юридичної визначеності та сталості судових рішень.

В цьому разі Європейський Суд неодноразово підкреслює, що в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення по справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року). Навіть у разі неповідомлення сторін про прийняті рішення у їхній справі, можливість поновлення строку на оскарження не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності),

Отже, при вирішенні питання про поважність причин, які зумовили порушення строку, необхідно виходити з того, наскільки зазначені заявником причини є об`єктивними та дійсно перешкоджали або значно ускладнювали дотримання передбаченого законом строку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про існування спірних відносин у зв`язку з вчиненням ним дорожньо-транспортної пригоди та відсутністю у нього обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (а.с.4-14-28-29). У червні 2015 року МТСБУ зверталося до нього з заявою про отримання особистої інформації, в тому числі даних про наявність у нього будь-яких пільг або інвалідності (а.с.29).

Справа за позовом МТСБУ розглянута у відсутність відповідача, який сповіщався про судові засідання за місцем його реєстрації (а.с.36, 38, 45), але судові повістки не отримав з незалежних від суду причин, за закінченням терміну їх зберігання (а.с.46-47).

Копія судового рішення від 6 лютого 2018 року направлена ОСОБА_1 13 лютого 2018 року, але поштовий конверт повернуто за закінченням терміну його зберігання (а.с.61-63).

19 серпня 2019 року ОСОБА_1 особисто звернувся до суду із заявою про надання йому копії рішення від 6 лютого 2018 року і звільнення його від стягнутих судових витрат в розмірі 1600грн. і витрат на послуги аварійного комісара в сумі 410 грн. (а.с.64).

Після чого 29 серпня 2019 року відповідачу ОСОБА_1 вручена копія повного тексту судового рішення від 6 лютого 2018 року (а.с.64), але ним в той же день надана повторна заява з додатком копії посвідчення про інвалідність 2-ої групи (а.с.66-67).

На заяву від 29 серпня 2019 року головуючим по справі Рум`янцевою Н.О. надана відповідь щодо відсутності підстав для повернення ОСОБА_1 , стягнутих з нього по цивільної справі витрат (а.с.65).

В подальшому, вже 8 жовтня 2019 року до суду звернулася адвокат Гофман О.Є., діючи в інтересах відповідача ОСОБА_1 , де ознайомилася з матеріалами цивільної справи та 17 жовтня 2019 року повторно отримала копію судового рішення.

Тому обґрунтовуючи заяву про поновлення пропущеного строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення та поважність таких причин, адвокат посилалася на те, що початком спливу такого строку є 17 жовтня 2019 року - дата отримання нею копії в інтересах учасника справи. Підстав для врахування іншої дати - 29 серпня 2019 року як дня особистого отримання відповідачем копії повного судового рішення, на її думку немає, так як в заяві ОСОБА_1 на отримання судового рішення є посилання на номер іншої справи, а саме 2/623/18.

Разом з тим, при подачі заяви до суду про поновлення строку і у змісті апеляційної скарги представник відповідача не звернула увагу на те, що номер, який проставлено у заяві відповідача стосується не єдиного унікального номеру цивільної справи, а номеру провадження, який у судовому рішенні зазначено як №2(цивільна справа)/489 (номер суду)/623(номер провадження)/ 18 (рік провадження) та стосується саме цієї унікальної цивільної справи.

Крім цього відповідачем 29 серпня 2019 року особисто отримана копія заочного рішення суду, що підтверджено його особистим підписом на його ж заяві про бажання отримати судове рішення від 6 лютого 2018 року про стягнення з нього витрат.

Відтак, строк на право подачи заяви про перегляд заочного рішення у відповідності до статті 284 ЦПК України повинен відліковуватися з 30 серпня 2019 року та закінчуватися відповідно 19 вересня 2019 року.

Між тим така заява представником відповідача подана тільки 17 жовтня 2019 року, тобто з пропуском строку.

Надані адвокатом копії документи про лікування ОСОБА_1 не можуть бути поважними причинами для поновлення процесуального строку, так як стосуються іншого періоду, ще до особистого звернення відповідача із заявами до суду у серпні 2019 року.

Тому, колегія суддів вважає, що зазначені обставини не є підставами для поновлення відповідачу строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення в частині судових витрат, а висновки суду першої інстанції за цими фактами і з аналогічних мотивів є вірними.

За такого, підстав для скасування чи зміни судового рішення колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки мотивів, з яких виходив суд, і тому на правильність його висновків не впливають та їх не спростовують.

На підставі викладеного та у відповідності до положень, передбачених статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом статті 141 ЦПК України судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гофман О.Є. залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21 жовтня 2019 року, яка доповнена та в яку внесено виправлення на підставі ухвал того ж суду від 8 листопада 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова