Справа 206/2336/19
Провадження 2-о/206/322/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого, судді Сухоруков А.О.

присяжних: Горобець С.Г.

Новік О.Є.

при секретарі Панюшкіній О.В.

розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради, заінтересована особа - ОСОБА_3 , про надання особи психіатричної допомоги,

за участю

прокурора Лихолат Б.Д.

представника заявника, лікаря-психіатра Кокашинського В.О .

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2019 року представник заявника звернувся до суду із заявою про продовження госпіталізації ОСОБА_3 у психіатричному закладі для надання психіатричної допомоги.

В обґрунтування заяви зазначив, що 23.04.2019 р. ОСОБА_3 був госпіталізований до КП «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра ОСОБА_4 лікарні КП« ДКПЛ» ДОР у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу внаслідок чого він вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

При обстеженні його психічного стану в КП «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий напружений, тривожний, збуджений. Став замкнений. Останні 2 роки не спілкується з матір`ю, весь час проводить в зачиненій кімнаті, перестав слідкувати за особистою гігієною.

ОСОБА_3 поставлено попередній діагноз - шизотиповий розлад, поточний депресивний епізод.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2019 року по даній справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

В судовому засіданні представник заявника, Лікар-психіатр Кокашинський В.О. підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що ОСОБА_3 необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити.

В судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3. просив відмовити в задоволенні заяви, також пояснив, що хворим себе не вважає.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що з 18 років у її сина ОСОБА_7 почалися зміни у поведінці, він перестав контактувати з оточуючими. Протягом останніх двох років він з нею не розмовляє, не хоче слідкувати за собою.

Заслухавши думку учасників судового засідання, враховуючи позицію лікаря-психіатра, яка подану заяву не підтримує, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити.

В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу» у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації.

Згідно ч. ч. 2 - 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01.06.2016 року N 2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

В судовому засіданні не підтвердилася та обставина, що ОСОБА_7 агресивний та несе небезпеку до суспільства, доказів які б могли підтвердити або спростувати обставини які зазначені в заяві також надано не було, твердження свідка ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 вже на протязі двох років з нею не спілкується, судом не беруться до уваги, оскільки дані обставини не є вагомою підставою для примусової госпіталізації особа, а є лише суб`єктивним баченням свідка.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п."е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги заявника є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки передбачених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» підстав для її примусової госпіталізації не вбачається.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви про надання психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради ( місцезнаходження 49115, м.Дніпро, вул.Бехтєрєва,1), відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне судове рішення складено 08 травня 2019 року.

Головуючий, суддя: А.О. Сухоруков

Присяжні: С.Г. Горобець

О.Є. Новік