Головуючий суду 1 інстанції - В.М. Фастовець
Доповідач -Н.В. Стахова
Справа № 415/5705/18
Провадження № 22-ц/810/357/18
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря

учасники справи: Сінько А.І.

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м.Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 вересня 2018 року,ухваленого Лисичанським міським судом у складі: судді Фастовця В.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

У липні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 36602,65 гривень, який мотивувало тим, що 24.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем анкети - заяви, згідно якої останній отримав кредит у розмірі 500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір, і надав свою згоду на те, що прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну здійснюється за рішенням та ініціативою банку. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, у нього перед банком утворилась заборгованість станом на 10.06.2018 року у розмірі 36602,65 гривень, яку АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з ОСОБА_1 , і яка складається з заборгованості за кредитом - 1497,99 грн., заборгованості по процентам - 32485,49 гривень, заборгованості за пенею та комісією - 400 грн., фіксованого штрафу -500 гривень та штрафу (процентної складової) 1719,17 гривень, також просило стягнути понесені банком судові витрати.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20 вересня 2018 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі. Вважає оскаржуване рішення незаконним, винесеним з порушенням норм процесуального та матеріального права, без повного всебічного та об`єктивного дослідження усіх обставин у справі.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами, пенею та комісією, штрафів, чим звільнив відповідача від відповідальності. Банк вважає, що відсутність підпису позичальника на Умовах та правилах не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними, не означає відсутність договірних правовідносин між сторонами та відсутність заборгованості. Підпис відповідач поставив саме в заяві позичальника, яким засвідчив те, що він повністю згодний з умовами кредитуванням кредиту саме на таких умовах.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 14 листопада 2019 року о 14-годині 30 хвилин не з`явився, належним чином був повідомлений про дату час і місце розгляду справи, надав заяву про те, що не заперечує проти винесення рішення, просив апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 згідно копії його паспорту (а.с. 33 на звороті).

Згідно відповіді з УДМС у Луганській області ОСОБА_1 зареєстрованим, знятим не значиться (а.с.142).

Судові повідомлення, адресовані та надіслані ОСОБА_1 за вищевказаною адресою про розгляд справи на 29 листопада 2018 року, 27 грудня 2018 року, 26 березня 2019 року, 09 квітня, 06 серпня, 26 вересня, 08 жовтня та 14 листопада 2019 року, повернулися до суду із відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», «інші причини, що не дали змоги вручити поштове відправлення», «адресат відсутній».

Отже, судом вжито всі можливі заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи судом.

Згідно з п. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення про розгляд справи на офіційному веб-сайті судової влади України на 08 жовтня 2019 року, 14 листопада 2019 року.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження укладення між сторонами кредитного договору у належній письмовій формі, розміру кредиту як предмету договору, також не надано позивачем платіжного доручення або меморіального ордеру.

З таким висновком апеляційний суд повністю погодитись не може з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Тому, перевіряючи доводи апеляційної скарги, з метою повного та всебічного встановлення обставин по справі, апеляційний суд вважає за доцільне долучити до матеріалів справи і дослідити додаткові докази (виписка по рахунку, довідка про кредитну картку, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки), надані позивачем на спростування висновків суду першої інстанції щодо не укладення кредитного договору між сторонами у справі та відсутності підстав для задоволення позову.

Перевіривши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступні обставини.

З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2014 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», в якій зазначено, що він разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 7).

АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідача, копію його паспорту, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості.

У анкеті-заяві містяться лише анкетні дані відповідача, його П.І.Б. , місце проживання, паспортні дані, РНОКПП та інша контактна інформацію. Однак, в анкеті відсутні відомості про процентну ставку, яку відповідач має сплачувати за користування кредитом і сторони погодили між собою, а також відсутня будь-яка інформація про пеню, комісію та штрафи у разі неналежного виконання зобов`язань взятих на себе позичальником.

Банком наданий витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», з якого не вбачається, що відповідач належним чином ознайомлений з даними тарифами, так як не містить його підпису, тобто останній не повідомлений банком про умови кредитування за договором від 24.01.2014 року.

Також апеляційному суду, позивачем було надано виписку по картковому рахунку відповідача, довідку про отримання відповідачем кредитної картки і довідку про зміну кредитного ліміту.

З копії довідки про отримання кредитної картки за кредитним договором б/н від 24.01.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредитну карту № НОМЕР_1 , зі строком її дії до 07/17.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (кредитний рахунок 032469) вбачається, що відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн., який в подальшому -10.02.2014 року було змінено до 1500 грн.

З наданої виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 встановлено, що відповідач користувався кредитною карткою, знімаючи готівку у банкоматах, розраховуючись у магазинах за продукти, поповнюючи мобільний рахунок та частково сплачував заборгованість за кредитним договором (а.с.111-115).

Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані банком передбачено, що пільговий період користування кредитом становить 30 днів за кожною тратою, базова відсоткова ставка становить 3%, обов`язковий щомісячний платіж -7% від заборгованості, також передбачені пеня та штрафи за неналежне виконання зобов`язання позивальником.

Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та умови щодо пені, комісії та штрафів.

Враховуючи вищевикладене та наявні у матеріалах справи докази, судова колегія вважає, що в даному випадку є підстави для задоволення позову АТ «КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 1497,99 гривень, які він фактично отримав на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг.

Стосовно позовної вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам за користування кредитним коштами, судова колегія зазначає наступне.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також зазначено, що АТ «КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Також 11 вересня 2019 року Верховним Судом було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 649/137/17, провадження № 61-25802св18 ), в якій Верховний Суд дійшов висновку про те, що за таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

Крім того у вказаній постанові зазначено, що водночас матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, що саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядку мають здійснюватись нарахування платежів. З огляду на викладене, заявник безпідставно вважає, що надані Тарифи банку та Умови і правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, оскільки не підтверджено, що відповідач був ознайомлений з ними, підпис відповідача у вказаних документах відсутній.

Отже, заявлена банком вимога про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 32485,49 гривень не підлягає задоволенню, так як у анкеті-заяві не вказано базову процентну ставку та позивачем не доведено погодження розміру процентів за користування кредитними коштами з відповідачем у відповідності до вимог ст.ст.81,83 ЦПК України.

Колегія суддів також не убачає підстав для стягнення з відповідача на користь АТ «КБ «ПриватБанк» пені, комісії та штрафів за договором кредиту, оскільки в анкеті - заяві відсутня будь-яка інформація про пеню, комісію та штрафи у разі неналежного виконання зобов`язань взятих на себе позичальником.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 вересня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «КБ «ПриватБанк», а саме стягнення з відповідача тіла кредиту у сумі 1497,99 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог з ОСОБА_4 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 180,27 грн. судовий збір (за подання позовної заяви позивачем сплачено 1762 грн. + за подання апеляційної скарги сплачено 2643 грн., тобто - 4405 грн., 4405 х 1497,99 : 36602,65).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 20 вересня 2018року скасувати та ухвалити нове судове рішення у справі.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , який мешкає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.01.2014 року: заборгованість за тілом кредиту - у сумі 1497,99 гривень (одну тисячу чотириста дев`яносто сім гривень дев`яносто дев`ять копійок).

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, пенею та штрафами відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 , який мешкає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) судовий збір у сумі 180,27 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений - 18 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді: