Справа № 640/6497/19
Провадження № 2/639/1569/19
18 листопада 2019 року м. Харків
Жовтневий районний суд міста Харковав складі:
головуючої судді Рубіжного С.О.,
за участю секретаря Чубенко О.С.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Півісенс Плюс» про визнання попереднього договору купівлі-продажу недійсним та стягнення коштів,
ВСТАНОВИВ:
На підставі поданої заяви, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року справу передано до Жовтневого районного суду м. Харкова.
В обґрунтування позову зазначає, що 29.052018 року року він звернувся до ТОВ «Трансмоторс» з метою придбання автомобіля марки «Renault», модель Duster, 2014 року випуску, темно сірого кольору за ціною 111950, 50 грн. Відповідач запевнив його, що бажаний транспортний засіб є в наявності, та запропонував сплатити авансовий внескок в розмірі 34 985 , 50 грн., що було ним здійснено та надано відповідачу копію квитанції від 29.05.2018 року на призначення платежу: оплата згідно попереднього договору № 0154 від 29.05.2018р.
29.05.2018 року, між мною ним та ТОВ «Трансмоторс» був укладений попередній договір № 0154 купівлі-продажу транспортного засобу, при цьому йому не було надано часу на вивчення умов договору. Відповідач за попередньою домовленістю зобов`язався передати бажаний транспортний засіб через три дні після підписання угоди. В зазначений строк транспортний засіб переданий не був, а представник відповідача у телефонній розмові, повідомив, що треба почекати, як це передбачено попереднім договором.
Листом від 24.06.2018року, я звернувся до відповідача з проханням повернути мені сплачену суму авансового внеску в розмірі, проте в листі вих. № 76 від 24.07.2018р., ТОВ «ТРАСТМОТОРС» повідомило, що не може погодитись на повернення сплаченого мною авансового внеску через можливість понесення збитків та відповідно до умов договору товариство здійснює дії направлені на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу, що є предметом Договору. До теперішнього часу основний договір купівлі-продажу не укладений, предмету договору йому передано не було.
Вважає укладений Договір таким, що не відповідає чинному законодавству України, грубо порушує його права як громадянина України, містить несправедливі умови та ознаки нечесної підприємницької діяльності, що є підставою для визнання його недійсним. Договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним та не відповідає внутрішній волі позивача на момент укладення Договору та на даний час, а тому підлягає визнанню судом недійсним. Зі змісту договору вбачається, що його предмет у даному випадку чітко не визначений, оскільки відсутні його технічні й індивідуальні характеристики стосовно типу транспортного засобу, об`єму двигуна, типу пального, пробігу такого транспортного засобу.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали у повному обсязі, не заперечували проти розгляду справи у заочному порядку.
Представник ТОВ «Півісенс Плюс» у судове засідання не зявився. Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.відзив на позовну заяву не надав. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує і позивач.
Заслухавши сторону позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 29.05.2018 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Трастмоторс» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу №0154 (далі- Договір), за умовами п.п.1.1,1.2 якого сторони зобов`язуються у встановлений строк укласти Договір купівлі-продажу транспортного засобу, на умовах встановлених у цьому попередньому договорі. Транспортний засіб, який Продавець зобов`язується придбати у третіх осіб для його відчудження Покупцеві за Основним договором та який являтиметься предметом Основного договору, має наступні ідентифікаційні ознаки: марка Renault, модель Duster, 2014 року випуску, темно сірий (колір, пробіг тощо).
Пунктом 1.5 Договору, сторони зобов`язуються укласти Основний договір 02 червня 2018 року за умови повного виконання п.п.2.1 цього Попереднього договору. Якщо на зазначену дату Майно не буде придбано Продавцем з метою його відчудження Покупцеві, то Сторони визначили, що Основний договір буде укладено на 5 день після придбання Продавцем Майна, про що останній зобов`язується повідомити Покупця у письмовому вигляді із зазначенням конкретної календарної дати, часу і місця укладення Основного договору. В такому випадку кінцевим терміном укладення Основного договору сторонни визначили 31.12.2019 року.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що на підтвердження дійсних намірів Сторін на укладення Основного договору в момент укладення попереднього договору Покупець перераховує на поточний рахунок Продавця грошові кошти в розмірі 349850 грн. 50 коп., а Продавець своїм підписом під цим Попереднім договором підтверджує отримання даних коштів (а.с. 6-9).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач повністю виконав умови попереднього договору, зазначені у п.2.1 та сплатив грошові кошти у розмірі 349850 грн. 50 коп., що підтверджується квитанцією №ПН3271від 29.05.2018 року (а.с.10).
ОСОБА_1 звернувся із заявою від 24.06.2018 року до ТОВ «Трастмоторс» з прохання повернути кошти в розмірі 349850 грн. 50 коп (а.с.11).
Листом від 24.07.2018 року за № 76 директор ТОВ «Трастмоторс» повідомив, що за відсутності волевиявлення ТОВ «Трастмоторс» на дострокове розірвання договору , відсутні правові підстави для дострокового розірвання (припинення) Договору та відповідно повернення грошової суми сплаченої на виконання п.2.1. Договору. Також повідомлено, що ТОВ «Трастмоторс» вже здійснює дії направлені на підбір та подальшу купівлю транспортного засобу, а відповідно при умові дострокового розірвання (припинення) Договору, останній понесе збитки на що Товариство не може погодитись (а.с.12).
З повідомлення Інтернет порталу «Опендатабот» та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАСТМОТОРС» 11 жовтня 2018 року змінило свою назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІВІСЕНС ПЛЮС» та адресу місцезнаходження, натомість код ЄДРПОУ не змінився. Таким чином ТОВ «ПІВІСЕНС ПЛЮС» є правонаступником у правовідносинах (а.с.17, 64-66)
Відповідно до положень статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.
Згідно з положеннями ч.ч. 2,3 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Недотримання цієї вимоги є підставою недійсності правочину, відповідно до ст. 215 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно зі ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон), продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору та інші.
Згідно з ч. 4,5 ст. 18 Закону, перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
Відповідно до ч.2 ст. 18 Закону, нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Відповідно до п. п.1 та 3 ч.2 ст.19 Закону, якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно, зокрема, основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; ціни або способу розрахунку ціни чи наявності знижок або інших цінових переваг.
Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач відмовляється від розірвання (припинення) попереднього договору та відшкодування позивачу збитків, а також ухиляється від виконання умов Попереднього договору. Разом з тим, за наявністю належного виконання позивачем умов попереднього договору щодо сплати авансового внеску, Основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, а саме - 02.06.2018 року.
Попередній договір не містить умов щодо відповідальності продавця відносно невиконання положень договору придбання майна в строк, визначеного договором та щодо обов`язку укласти основний договір. Суд вбачає дисбаланс прав та обов`язків визначених попереднім договором, та вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити, визнавши недійсним попередній договір.
Згідно з ч.1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,- відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до ст.ст.4,22 Закону споживачі мають право на захист своїх прав державою, судом, належну якість продукції та обслуговування, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її виробника (виконавця). Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до п.й ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання позову майнового характеру фізичною особою, ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позову немайнового характеру фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи, що заявлено вимоги немайнового та майнового характеру та звільнення закономпозивача від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на корсить держави судовий збір по 768, 40 грн. за кожну вимогу, відповідно до ст.. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60,141,174,208-215,224,280-282 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Півісенс Плюс» про визнання попереднього договору купівлі-продажу недійсним та стягнення коштів - задовольнити.
Визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу № 0154, від 29 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАСТМОТОРС».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВІСЕНС ПЛЮС» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 34 985 (тридцять чотири тисячи дев`ятсот вісімдесят п`ять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВІСЕНС ПЛЮС» на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІВІСЕНС ПЛЮС» на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІВІСЕНС ПЛЮС», , місцезнаходження: 03150, м.Київ, вул. Предславинська, 34-Б.

Повне рішення складено 22 листопада 2019 року.

Суддя С.О. Рубіжний