Справа № 461/8039/18 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/299/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу управління «Служба у справах дітей» Галицького району, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною,-

встановила:

В жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи відділу управління «Служба у справах дітей» Галицького району, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.

В судовому засіданні 12 грудня 2018 року представник відповідача ОСОБА_3 подав клопотання про зупинення провадження у даній справі, яке обґрунтовував тим що в провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа № 461/7888/18 за позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_1 про скасування розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №263 від 29 серпня 2018 року «Про встановлення ОСОБА_1 днів та годин зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_4 ». Звертав увагу, що предметом доказування у цій справі є законність прийняття вищевказаного розпорядження, яке є необхідною передумовою для розгляду судами питань щодо усунення перешкод в спілкуванні з дитиною. Просив зупинити провадження у справі до вирішення цивільної справи № 461/7888/18 за позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування розпорядження.

Представник позивача в судовому засіданні клопотання заперечила, в обґрунтування пояснила, що підставами даного позову є не лише розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 263 від 29 серпня 2018 року, при цьому справа № 461/7888/18 стосується виключно питання скасування розпорядження.

Оскаржуваною ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2018 року, з врахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 12.12.2018 року, клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі задоволено.

Зупинено провадження у даній цивільній справі до набрання законної сили судовим рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/7888/18 за позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування розпорядження.

Ухвалу суду оскаржила представник позивача ОСОБА_5 , вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції зазначив, що розпорядження Галицької районної адміністрації № 263 від 29.08.2018 року, законність якого є предметом розгляду Галицьким районним судом м. Львова у справі № 461/7888/18, є визначальним доказом у даній справі, надавши таким чином оцінку документу без розгляду даної справи по суті.

Покликається на те, що попереднє рішення органу опіки та піклування у справі про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є одним із доказів, якому надається оцінка при розгляді справи по суті.

Вважає, що суд порушив вимоги ст. 89 ЦПК України, за якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

При цьому, звертає увагу на те, що суд не може послатись на об`єктивну неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи, як на підставу для зупинення провадження у справі, якщо зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2018 рокута направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, тому відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу управління «Служба у справах дітей» Галицького району, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Галицького районного суду м. Львова у справі №461/7888/18 за позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування розпорядження, яким буде вирішено питання законності Розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради №263 від 29 серпня 2018 року «Про встановлення ОСОБА_1 днів та годин зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_4 », має визначальне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній справі.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком місцевого суду враховуючи таке.

Питання зупинення провадження у справі врегульовано у Главі 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Зокрема, статтями 251-252 ЦПК України передбачено підстави за яких суд зобов`язаний або може зупинити провадження у справі

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Строки на які зупиняється провадження у справі визначені статтею 253 ЦПК України.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Наведене дає підстави для висновку про те, що необхідність в зупиненні провадження у справі за вищеназваним пунктом виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

При цьому, між двома справами, що розглядаються, має існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній справі, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Разом з цим, відповідна підстава для зупинення провадження у справі застосовується лише у разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Неможливість розгляду справи є оціночним поняттям, яке повинно ґрунтуватися на можливості ухвалення рішення тільки після підтвердження фактів, що мають преюдиціальне значення для даної справи, в іншій цивільній, кримінальній, адміністративній чи такій іншій справі.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду у цивільній справі №461/7888/18 (до вирішення якої зупинено провадження у даній справі) за позовом ОСОБА_2 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , є виключно відповідність вимогам чинного законодавства розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради № 263 від 29 серпня 2018 року «Про встановлення ОСОБА_1 днів та годин зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_4 » (а.с. 170).

Поряд з цим, позовними вимогами у даній справі є усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, які зводяться до зобов`язання відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні із сином, у відповідний спосіб визначити участь у вихованні та особистому спілкуванні із сином, зобов`язати відповідача надати інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання та перебування дитини (а.с. 2-6).

Тобто, позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 в межах розгляду даної справи є значно ширшими та охоплюють, в тому числі, порядок та частоту зустрічей останнього із малолітнім сином.

В цьому контексті колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, відтак і відповідне розпорядження органу опіки та піклування про встановлення позивачу ОСОБА_1 днів та годин зустрічей з малолітнім сином ОСОБА_4 , має оцінюватись судом за правилами ст. 89 ЦПК України з врахуванням положень статті 19 СК України.

Відтак, наявність спору у справі про скасування розпорядження не виключає можливість, на підставі поданих доказів, самостійно встановити при розгляді даної цивільної справи наявність обставин, якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги, відповідно підстави для задоволення чи відмови у задоволенні таких.

Більше того, зазначені вище позови мають різні правові підстави, при цьому колегією суддів не встановлено залежність розгляду позову про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиноювід наслідків розгляду цивільної справи про скасування відповідного розпорядження.

Враховуючи наведене, районний суд помилково встановив наявність підстав для застосування п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України і зупинив провадження у справі.

Крім того, зупинення провадження у даній справі може призвести до порушення права позивача на справедливий суд та розумні строки розгляду справи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Відтак, оцінюючи клопотання сторони відповідача про зупинення провадження у справі, колегія суддів також враховує вимоги процесуального закону, які стосуються того, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку та принцип ефективності судового процесу, направленого на недопущення затягування розгляду справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що передшкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведені обставин, колегія суддів приходить переконання про підставність апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2018 рокускасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 07 травня 2019 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк