Провадження №2о/200/203/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2018 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого - судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі - Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про встановлення факту постійного проживання, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася в суд з вказаною заявою. В заяві посилається на те, що вона, у зв'язку із влаштуванням на роботу у м. Дніпропетровську з 16.08.1991 року по 15.11.1994 року, була зареєстрована та проживала в гуртожитку, що належав ВАТ «Дніпрошина».

Як молодого працівника, яка мала родину, заявника було у листопаді 1994 року переселено до іншого гуртожитку, що належав ВАТ «Дніпрошина», а саме до кімнати НОМЕР_2 гуртожитку по АДРЕСА_1, де вона фактично проживала без реєстрації до 11.04.1995 року через тривалу процедуру отримання ордеру на вселення.

У зв'язку з народженням доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, заявника з сім'єю, на підставі ордера №1961 від 17.04.1998 року, виданого ВАТ «Дніпрошина», переселено до кімнати НОМЕР_3 цього гуртожитку, де вона здійснила реєстрацію свого місця проживання.

В 2009 році, з метою приватизації житлового приміщення, заявник звернулась до органу приватизації, але їй було відмовлено через відсутність інформації про реєстрацію її проживання та невикористання свого права на приватизацію Державного житлового фонду у період з 14.11.1994 року по 11.04.1995 року.

На даний час виникла необхідність отримання довідки з попереднього місця проживання за вказаний період, але в архівах щодо проживаючих без реєстрації в зазначеному гуртожитку відомості не передавались, тому заявник не має можливості отримати таку довідку щодо свого проживання без реєстрації у період з листопада 1994 року по квітень 1995 року в кімнаті НОМЕР_2 гуртожитку будинку АДРЕСА_1.

Заявник просить встановити факт її постійного проживання з листопада 1994 року по 11.04.1995 року у кімнаті НОМЕР_2 гуртожитку будинку АДРЕСА_1 у період з листопада 1994 року по 11.04.1995 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.09.2018 року заяву прийнято до розгляду в порядку загального провадження та призначено судове засідання.

Заявник надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, просить заяву про встановлення факту задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Згідно до п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В судовому засіданні встановлено, що заявник працювала на ВАТ «Дніпрошина» з 01.09.1991 року до 09.09.2003 року, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1.

Відповідно до довідки №199 від 15.11.1999 року. виданої ВАТ «Дніпрошина», зазначено, що з 16.08.1991 року по 15.11.1994 року ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала у молодіжному гуртожитку за адресою по АДРЕСА_2.

У листопаді 1994 року заявника з родиною переселено до іншого гуртожитку за адресою АДРЕСА_1, що належав ВАТ «Дніпрошина», а саме до кімнати НОМЕР_2 гуртожитку по АДРЕСА_1, де вона фактично проживала без реєстрації до 11.04.1995 року через тривалу процедуру отримання ордеру на вселення.

Зазначені обставини також підтвердили її чоловік ОСОБА_3 та сусід в кімнаті НОМЕР_4 гуртожитку АДРЕСА_1 - ОСОБА_4, зазначивши, що ОСОБА_1 дійсно в період з листопада 1994 року по 11.04.1995 року проживала у кімнаті НОМЕР_2 зазначеного гуртожитку, що підтвердили власноручно написаними заявами.

Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Наведений у ст.273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним.

Встановлення факту необхідно заявнику для реалізації її права на приватизацію житла.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обґрунтування заяви ОСОБА_1 знайшли своє підтвердження в суді, а надані докази свідчать про постійного проживання з листопада 1994 року по 11.04.1995 року у кімнаті НОМЕР_2 гуртожитку будинку АДРЕСА_1 у період з листопада 1994 року по 11.04.1995 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 10, 11, 60, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Вимоги ОСОБА_1, заінтересована особа - департамент житлового господарства Дніпровської міської ради, про встановлення факту постійного проживання - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, з листопада 1994 року по 11.04.1995 року постійно проживала у кімнаті НОМЕР_3 гуртожитку будинку АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено сторонами шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області або через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Суддя Єлісєєва Т.Ю.