Справа № 578/757/19>
провадження № 2/578/232/19>
Рішення

Іменем України

19 листопада 2019 року смт. Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області у складі головуючого судді Басової В.І., з участю секретаря Авраменко О.Є., розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні Краснопільського районного суду Сумської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Краснопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню,

учасники провадження :

позивач- ОСОБА_1

представник позивача адвокат Лисенко Г.К.

встановив:

У червні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання виконавчого напису б/н вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, 20.10.2017 року про задоволення вимог ПАТ «Приватбанку» у розмірі 165661,20 таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з порушенням чинного законодавства.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що у квітні 2018 року їй стало відомо, що державним виконавцем ДВС Краснопільського району Сумської області відкрито виконавче провадження про стягнення з неї 165661,20 грн на підставі виконавчого напису б/н, виданого 20.10.2017 року приватним нотаріусом на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Зазначає, що її право на захист порушено. 02.11.2011 року вона оформила кредитну картку в ПАТ КБ Приватбанк на протязі 2012 року сплачувала внески регулярно, а потім в зв`язку зі звільненням з роботи не мала можливості погашати кредит. На протязі з 02.11.2011 по 30.09.2017 рік згідно виконавчого напису нарахована заборгованість168661,20 грн, а саме заборгованість - 16111,66 грн , заборгованість по відсоткам - 138460,91 грн, штраф-7888,63 грн, пеня та комісія 3200 грн. Внески вона сплачувала до лютого 2014 року, а потім не сплачувала. До моменту вчинення виконавчого напису нотаріусом 20.10.2017 року строк позовної давності з строку внесення останнього платежу минув, тобто пройшло більше трьох років, тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню, та вчинений з порушенням чинного законодавства.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, зазначили, що приватний нотаріус, не перевіривши безспірність заборгованості та строки позовної давності, вчинила виконавчий напис з порушенням чинного законодавства.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, згідно поданої заяви просив справу розглянути за відсутності їх представників, надав до суду відгук в якому зазначає, що відповідно укладеного договору Позивач отримав кредит, та саме цей факт сторонами не оскаржується. Більш того, отримання Позивачем кредитних коштів є його право, а не обов`язок, однак, користування кредитними коштами лише свідчить про згоду Позивача з умовами кредитування та необхідність виконання наявних зобов`язань за договором. Згідно ст. ст. 526, 530, 610, ч. І ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В порушення зазначених норм закону та умов договору Позивач зобов`язання за договором належним чином не виконав та не повернув в межах строку, встановленого Договором суму кредиту та не сплатив проценти, комісію та інші платежі за користування кредитом. Окрім того, з боку АТ КБ "ПРИВАТБАНК здійснювалися додаткові заходи щодо вирішення питання в досудовому порядку, а саме направлення вимог про усунення порушень за вказаним кредитним договором яку Позивач залишив без уваги та виконання, що свідчить про факт наявності боргу та його визнання саме стороною позивача. В свою чергу з боку Позивача не було надано жодного доказу відсутності заборгованості за кредитним договором.

Виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, шо встановлює заборгованість (нотаріально посвідчені угоди, опротестований вексель тощо). Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, то він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку. Для виконання виконавчого напису нотаріусу були надані АТ КБ ПРИВАТБАНК всі необхідні документі відповідно до Переліку, а саме кредитний договір, засвідчений Банком розрахунок про заборгованості, в котрому в повній мірі відображені всі операції Позивача щодо погашення заборгованості, підстав вважати незаконними дії нотаріуса немає, тим більше неподання документів, що не підтверджують безспірність вимог до Позивача, а тому Виконавчий напис вчинено відповідно норм діючого законодавства. Щодо строків за котрим здійснюється стягнення на виконавчим написом зазначає, що відповідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 12.02.2012 р. №296/5 Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З урахуванням переривання строку шляхом часткової оплати Позивачем боргу, відповідно Відповідачем правомірно заявлено до стягнення суму заборгованості за вказаний період, а нотаріус правомірно в межах строків, встановлених ст. 88 Закону України Про нотаріат" та п. 3.1. гл. 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22.02.2012 р. № 296/5, вчинив виконавчий напис. З боку Позивача не доведено факт погашення суми кредиту. Тому просили відмовити в задоволенні позовних вимог позивачу з підстав зазначених у відгуку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Краснопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судове засідання не прибули, згідно поданої заяви просили справу розглянути за їх відсутності

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна у судове засідання не прибула, згідно поданої заяви просила справу розглянути за її відсутності, надала пояснення на позов, в якому зазначила, що Пленум Верховного Суду України своєю чинною наразі Постановою №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року з подальшими змінами роз`яснив судам, то в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. При безпідставності цих вимог, суд скасовує виконавчий напис і відмовляє в задоволенні цих вимог, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Позивач не вказує конкретних сум, які ним були сплачені, не підтверджує факт погашення заборгованості жодними документами, тобто не спростовує розміру заборгованості, вказаного у виконавчому написі. Таким чином, предметом спору в цій справі є не дійсний розмір його боргу перед кредитором або відсутність такого, а дотримання нотаріусом формальностей, передбачених законодавством при вчиненні виконавчого напису. Але помилки при виконанні таких формальностей, навіть якщо б вони і були припущені нотаріусом, за змістом вищенаведеної Постанови не можуть бути самі по собі підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такою підставою, як роз`яснив Верховний суд, може бути тільки встановлений судом факт відсутності боргу або менший розмір його. Таким чином, тільки один той факт, що позивач не заперечує існування реального боргу, вказаного у виконавчому написі, є підставою для відмови в позові. Про будь-які спори, суперечки, зміни та доповнення до кредитного договору, винесені з приводу цього судові та інші рішення, злочини, що впливають на відносини кредитора і боржника, кредитор мене не повідомляв, а присутність боржника під час вчинення виконавчого напису не передбачена чинним законодавством.

Щодо питання безспірності вимог зазначає, що згідно ст. 18 ЦК України та ст.ст.87. 88 Закону України «Про нотаріат» вчинення виконавчого напису - це захист нотаріусом цивільних прав кредитора за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. Тому «безспірність» в розумінні ст.88 Закону України «Про нотаріат» є не доведеність боргу, що є елементом судового процесу, а факт існування між кредитором та боржником правовідносин, яких вважається ( презюмується ) наявність боргу, а документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому КМУ - не письмові докази наявності боргу, а докази наявності згаданих вище правовідносин. У п.10 Узагальнень судової практики з розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 7 лютого 2014 року, прийнятих ВССУ, зазначено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Стосовно строків стягнення зазначає, що відповідно до загальної норми ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням с правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Ст.525 ЦК України не допускає односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З цього, як і з похідної від ст.610 норми ч.1 ст.612 ЦК України, об`єктивно й очевидно слідує, що як виконання, так і невиконання (неналежне виконання) цивільного зобов`язання може бути розтягнутим у часі, тобто триваючим (зокрема, у відносинах споживчого та інших видів кредиту). Невиконання (неналежне виконання) боржником своїх зобов`язань у кредитних відносинах є цивільним правопорушенням з усіма обов`язковими умовами його складу: протиправна поведінка (у виді бездіяльності), шкідливий результат такої поведінки (збитки кредитора), причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника і шкодою, спричиненою кредитору, та вина боржника. Закінчення триваючого цивільного правопорушення може відбутись через дії або однієї сторони правочину (боржника) з метою визнання та погашення боргу, або іншої сторони (кредитора) з метою стягнення заборгованості та притягнення боржника до цивільної відповідальності. За змістом ст.526 ЦК України, цивільне зобов`язання може вважатись виконаним боржником належним чином лише коли воно виконане повністю, зі сплатою процентів, штрафних санкцій та інших виплат, якщо вони підлягали сплаті. Тому моментом закінчення триваючого цивільного правопорушення у разі вчинення боржником дій з метою його припинення є момент повного погашення ним заборгованості перед кредитором.

Виходячи з норми ст. 530 ЦК України, моментом закінчення триваючого цивільного правопорушення у разі застосування кредитором дій до його припинення є день направлення кредитором боржнику вимоги про виконання останнім своїх зобов`язань за правочином, який у цьому випадку одночасно є й моментом виникнення права вимоги кредитора, якщо боржник не доведе іншого. За відсутності прямо передбачених чинним цивільним законодавством та законодавством про нотаріат доказів про виникнення права вимоги кредитора в інший момент часу, відрахування нотаріусом строків вчинення виконавчого напису в порядку ст. 88 Закону України «Про нотаріат» згідно ст. 253 ЦК України має здійснюватись з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику вимоги про виконання останнім його зобов`язань за цивільними правовідносинами. Таким чином, коли законом чи договором передбачена сплата боржником кредитору процентів, і комісії, неустойки (штрафів, пені) та/або інших додаткових платежів, розмір заборгованості боржника періодично змінюється з кожним випадком донарахування цих платежів до основної суми заборгованості, внаслідок чого у ті ж моменти відбувається відповідне оновлення (збільшення чи зменшення у грошовому виразі) права вимоги кредитора. У такому разі відрахування нотаріусом ку вчинення виконавчого напису може здійснюватись з дня, наступного за днем направлення кредитором боржнику останньої за хронологією вимоги, але лише за умови, що визначені в ній відповідно до закону чи договору суми заборгованості відрізняються від розміру вимог, раніше направлених тим же кредитором тому ж боржнику за тим же правочином.

Таким чином, вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи Позивача є неспроможними, тому що вона діяла у повній відповідності до Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 02.11.2011, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредиту на кредитну картку. За змістом заяви, вона разом пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, складає між нею та банком договір, про надання банківських послуг що підтверджується підписом у заяві (а.с.37).

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 30.09.2017 за вказаним договором утворилась заборгованість в розмірі 166161,20 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом 16111,66 грн., залишку заборгованості за відсотками 138460,91 грн., пені та комісії 3200,00 грн., штрафів 500 грн ( фіксована частина) 7888,63 грн. ( відсоток від суми заборгованості) (а.с. 39).

20.10.2017 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. здійснений виконавчий напис, яким пропоновано стягнути грошові кошти у сумі 165661,20 грн. з ОСОБА_1 , що є боргом за кредитним договором № б/н від 02.11.2011, укладеним з ПАТ КБ «ПриватБанк». Розмір заборгованості складається з боргу за договором в сумі 165661,20 грн. та витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису. Строк, за який провадиться стягнення - з 02.11.2011 по 30.09.2017 (а.с. 40).

24.01.2018 старшим державним виконавцем Краснопільського районного відділу ДВС ГТУЮ у Сумській області винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № ВП № 55621579 по виконавчому напису б/н, виданому 20.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною (а.с. 6).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

З наданого розрахунку заборгованості за договором б/н від 02 листопада 2011 року, укладеним між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 , який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, вбачається, що заборгованість за кредитом становить 166161,20 грн., яка складається із залишку заборгованості за кредитом 16111,66 грн., залишку заборгованості за відсотками 138460,91 грн., пені та комісії 3200,00 грн., штрафів 500 грн ( фіксована частина) 7888,63 грн. ( відсоток від суми заборгованості). (а.с. 39,41).

При цьому позивач не погоджується з розміром вказаної заборгованості, посилаючись на те, що питання щодо стягнення такої суми стягувачем порушене поза межами строків позовної давності, встановленої ст. 258 ЦК України.

Таким чином відсутні підстави вважати, що заявлена стягувачем сума заборгованості, стосовно якої він порушив питання про вчинення нотаріусом виконавчого напису, є безспірною.

З огляду на зазначене, викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а тому позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Питання про судові витрати суд вирішує в порядку ст.141 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 258, 259, 264, 265, 268, 272, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України

в и р і ш и в :

Позов задовольнити

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 9984, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості в сумі 165661 гривень 20 копійок.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Адвокат позивача: Лисенко Галина Костянтинівна, місце перебування: АДРЕСА_2 .

Відповідач : Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», місце знаходження юридичної особи: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, .

Треті особи , які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:

Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, місце знаходження юридичної особи: м. Дніпро, вул. Центральна, буд. 6/9 Дніпропетровської області.

Краснопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області, місце знаходження юридичної особи: смт Краснопілля, вул. Сумська, буд. 37 Краснопільського району Сумської області.

Суддя В. І . Басова

Повний текст судового рішення виготовлений 22.11.2019.