Справа № 234/4826/18
Провадження № 2/234/110/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

судді Марченко Л.М.

за участю секретаря Коваленко Н.Є.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 (третя особа приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Баженова Лариса Василівна) про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (третя особа приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Баженова Л.В.) про визнання заповіту, складеного ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Баженовою Л.В. 08.02.2017 року, недійсним з підстав невідповідності даного правочину положенням ст.ст.203, 225 ЦК України, а саме у зв`язку з тим, що спадкодавець, будучи дієздатною, вчинила правочин у момент, коли не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними в наслідок стану свого здоров`я.

У судовому засіданні представника позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та показала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на двокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 . З метою прийняття спадщини позивач 12.03.2018 року подав нотаріусу заяву, однак з`ясував, що тітка 08.02.2017 року склала заповіт на користь сторонньої людини відповідачки ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що тітка ОСОБА_5 тяжко хворіла, з лютого 2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні, приймала певні ліки, у зв`язку з чим в наслідок свого хворобливого стану на момент вчинення правочину складання заповіту від 08.02.2017 року вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Просить суд ухвалити рішення про визнання заповіту недійсним.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та показала, що родичкою громадянці ОСОБА_5 вона не доводиться, однак давно знайома з нею та доглядала цю жінку до її смерті, а остання у вдячність склала на її користь заповіт. ОСОБА_5 страждала на цукровий діабет, мала слабе серце, проблемі із зором, однак поводила себе цілком адекватно. Хвору постійно відвідував лікар, який направлення для обстеження психіатром не надавав. Позивач ОСОБА_4 про тітку не турбувався, матеріальної допомоги не надавав, продуктів не купував, навпаки вчиняв дії, що спрямовані на досягнення скорішої смерті тітки, наприклад після відвідування тітки залишив увімкнений конфорку на газовій пічці. Просить в задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_3 підтримав заперечення своєї довірительниці та просив в позові відмовити.

Третя особа - приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Баженова Л.В. надала заяву про розгляд справи у її відсутності та письмові пояснення, в яких зазначила про складання та посвідчення заповіту 08.02.2017 року на дому у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , під час чого в ході спілкування вона впевнилася у дієздатності останньої. ОСОБА_5 на всі питання відповідала адекватно, сиділа на ліжку, заповіт прочитала та власноручно підписала. За вказаною адресою при посвідченні заповіту інших осіб, в тому числі родичів ОСОБА_5 , не було.

Суд, вислухавши учасників по справі, свідків -

свідка ОСОБА_6 , 1952 року народження, яка проживає по АДРЕСА_2 , яка суду показала, що проживала по сусідству та добре знає позивача ОСОБА_4 та померлі ОСОБА_5 . Позивач підтримував свою тітку, інколи привозив її до себе додому. Зокрема в кінці грудня 2016 року, коли тітка була вдома у позивача, вона (свідок) зайшло до них в гості. ОСОБА_5 її не впізнала, в ході розмови казала, що бачить навколо себе якість тіні, несподівано схопила кофту та стала протирати нею вікно, казала, що була на роботі та дуже втомилася. На початку грудня 2016 року в розмові з дружиною позивача остання розповіла їй, що тітка була у них в гостях, сама відкрила двері та напіводягнена пішла з дому. Будучи в гостях у позивача приблизно у лютому 2017 року вона знову побачила там ОСОБА_5 , яка під час чаювання несподівано стала лаятися з приводу вживання цукру, казала, що це отрута та грубо висипала цукор на стіл. У ОСОБА_5 тремтіла права рука. В квітні 2017 року вона (свідок) сиділа на лавці біля під`їзду та бачила як позивач супроводжував тітку до таксі, вона весь час пила таблетки, оскільки тяжко хворіла,

свідка ОСОБА_7 , 1952 року народження, яка суду показала, що працювала разом із дружиною позивача ОСОБА_4 , у зв`язку з чим знає останнього та його тітку ОСОБА_5 . Вона (свідок) бувала у гостях у позивача та інколи бачила там ОСОБА_5 , остання була адекватною. Однак приблизно з 2016 року стала заговорюватися, у неї стали помічатися якісь психічні відхилення. Після святкування Нового 2017 року позивач привіз до себе додому тітку, яка під час розмови повідомила їй, що хтось весь час ходить навколо, потом не впізнала свого племінника позивача ОСОБА_4 , якій зайшов до кімнати. Остання скаржилася на головні болі та шуми в голові,

свідка ОСОБА_8 , 1987 року народження, який суду показав, що добре знає позивача та його померлу тітку, оскільки дружина позивача доводиться йому невісткою. Він працював на таксі, у зв`язку з чим позивач доручав йому відвезти тітку до лікарні, завезти їй додому картоплю в мішку. Приблизно у вересні-жовтні 2016 року будучі вдома у ОСОБА_5 він помічав психічні відхилення у останньої, зокрема вона встромила виделку у замок, просила повісити штору на вулиці на балконі, пропонувала змочувати шурупи у воді, щоб останні легше вкручувалися. На початку січня 2017 року він підвозив ОСОБА_5 разом з дружиною позивача на с.Іванівку міста Краматорська, можливо останні прямували до психіатричної лікарні, яка там розташована,

свідка ОСОБА_9 , який працює лікарем-хірургом міської лікарні №3 м.Краматорська, який суду показав, що у нього на лікування з приводу трофічних виразок на ногах перебувала ОСОБА_5 . Остання потребувала перев`язок, для цього її привозила ОСОБА_2 . Оскільки остання постійно турбувалася про ОСОБА_5 він вважав, що ОСОБА_2 родичка хворої. Крім відповідачки він нікого з інших не бачив. На кожний прийом хворої він витрачав приблизно 7 хвилин та за весь час спілкування не побачив яких-небудь психічних відхилень. ОСОБА_5 була тяжко хвора, страждала на цикровий діабет, однак була повністю адекватна,

свідка ОСОБА_10 , який працює сімейним лікарем Центру первинної медико-санітарної допомоги №2 м.Краматорська, який суду показав, що працює на дільниці з 1988 року, зокрема був дільничним лікарем ОСОБА_5 Приблизно за півроку до смерті останньої він часто регулярно відвідував ОСОБА_5 на дому та ніяких психічних відхилень не спостерігав. На відвідування він витрачав приблизно 20-30 хвилин. ОСОБА_5 на питання відповідала адекватно, свідомо описувала свої скарги та оцінювала тяжкість свого стану. Результати відвідувань записані в її амбулаторній картці. Відвідуючи хвору він неодноразово зустрічав в її квартирі ОСОБА_2 , родичів хворої не бачив. ОСОБА_5 страждала на цукровий діабет, стрибки артеріального тиску, болі в серці, мала набряки та виразки на ногах,

свідка ОСОБА_11 , 1949 року народження, яка суду показала, що знає ОСОБА_5 приблизно з 1976 року, була її кумою. Приблизно у червні-липні 2016 року разом з ОСОБА_5 була в хірургії, де її оперували чотири рази. Вона (свідок) приходила у лікарню до хворої кожного дня, приносила їй їжу, доглядала за нею. Після виписки з лікарні ОСОБА_5 забрала відповідачка ОСОБА_2 . Ніяких психічних відхилень у ОСОБА_5 не спостерігалося. Окрім цього вона (свідок) часто бачилася з ОСОБА_5 у неї вдома, супроводжувала її у відділення ендокринології, до окуліста у м.Слов`янськ. Весь час остання поводила себе повністю адекватно. Позивач ОСОБА_4 про тітку не турбувався, міг щось придбати за її же гроші, похоронами не займався та присутнім не був,

свідка ОСОБА_12 , 1938 року народження, яка суду показала, що підтримувала дружні відносини з ОСОБА_5 з 1976 року, разом отримали житло, проживали неподалік та проводили час на лавочці біля під`їзду. Останній час ОСОБА_5 страждала на цукровий діабет, мала проблеми з серцем, зором та ногами, однак в психічному плані була цілком адекватна. Остання скаржилася на племінника ОСОБА_4 , який приходить до неї пізно ввечері, стукає у двері, вимагає гроші. Вона його боялася. Останній за тіткою не доглядав. Всю турботу про неї до смерті узяла знайома ОСОБА_2 , на користь якої ОСОБА_5 склала заповіт,

свідка ОСОБА_13 , 1954 року народження, яка суду показала, що добре знала ОСОБА_5 приблизно з 1967 року з моменту заселення багатоквартирного житлового будинку. Приблизно з початку 2016 року за ОСОБА_5 став доглядати її племінник ОСОБА_4 , але фактично це робила його співмешканка. Але потім остання поїхала до РФ, а позивач перестав надавати допомогу своїй тітки. Оскільки родичі свої обов`язки не виконували, тоді також з 2016 року за ОСОБА_5 стала доглядати знайома ОСОБА_2 . Вона (свідок) також купувала для ОСОБА_5 хліб, приходила до неї поміряти тиск. Під час спілкувань ніяких психічних відхилень не бачила. Зі слів ОСОБА_5 остання нібито спочатку склала заповіт на користь племінника ОСОБА_4 та сподівалася, що його співмешканка повернеться в Україну та вони будуть доглядати її, однак цього не сталося. Оскільки ОСОБА_5 внаслідок хвороб потребувала допомоги та цю допомогу їй надавала ОСОБА_2 , то ОСОБА_5 переписала заповіт на користь останньої. ОСОБА_5 хворіла на цукровий діабет, приймала інсулін, мала поганий зір, однак в окулярах нормально читала текст на упаковках ліків, взагалі поводила себе адекватно,

свідка ОСОБА_14 , 1953 року народження, який суду показав, що у 2014 році познайомився з ОСОБА_5 на святкування дня народження у ОСОБА_2 . ОСОБА_5 створила про себе нормальне враження, нічого неадекватного в її поведінці він не побачив. ОСОБА_2 залучала його як водія, щоб відвезти ОСОБА_5 на автомобілі відповідачки до лікарні в хірургію на перев`язки, в аптеку та за потребою. Також він бував у квартирі ОСОБА_5 , де поміняв коліно кухонної раковини, яке засмітилося, поставив нову мийку. Психічних відхилень у померлої ОСОБА_5 за весь час побачень та спілкувань з нею не помічав,

дослідивши надані докази:

-ксерокопію паспорта ОСОБА_4 , який зареєстрований у АДРЕСА_3 ,

-копію свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

-копію листа головного лікаря ЦПМСД №2 м.Краматорська від 21.03.2018 року щодо захворювань ОСОБА_5 ,

-копії медичних документів ОСОБА_5 ,

-правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_4 , яка зареєстрована за ОСОБА_5 ,

-копію заяви позивача ОСОБА_4 про прийняття спадщини від 12.03.2018 року,

-витяг про реєстрацію спадкової справи,

-копію свідоцтва про народження позивача та витягів в актових записів, що доводять родинний зв`язок з померлою ОСОБА_5 ,

-копію довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де остання на момент смерті проживала одна,

-довідку про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ,

-копію заповіту ОСОБА_5 від 08.02.2017 року на користь ОСОБА_2 ,

-копії з журналу викликів нотаріуса та реєстру для реєстрації нотаріальних дій, які містять підписи заповідача ОСОБА_5 ,

дослідивши надану відповідачкою ОСОБА_2 медичну карту амбулаторного хворого №20151 на ОСОБА_5 та витребувані за ухвалою суду від 09.04.2019 року з КЛПУ «Міська психіатрична лікарня м.Краматорська» амбулаторну карту №724а, з КНП «ЦПМСД №2» Краматорської міської ради амбулаторну карту №210766 на ОСОБА_5 ,

дослідивши висновок посмертної судово-психіатричної експертизи №71 від 11.07.2019 року, виконаний на підставі ухвали суду Слов`янськім відділенням Донецького обласного центру судово-психіатричних експертиз, згідно якому ОСОБА_5 на момент складення заповіту 08.02.2017 року страждала судинною деменцією внаслідок органічного розладу особистості, внаслідок церебральної судинної патології церебрального атеросклерозу з гіпертензією; на момент складання заповіту 08.02.2017 року ОСОБА_5 в силу свого психічного стану не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними,

вважає, що позов ОСОБА_4 є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.202 ч.1 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.3 ст.202 ЦК України односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Згідно ч.5 ст.202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до ст.203 ч.2 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст.215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст.1234 ч.1 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.225 ч.1 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як встановлено у судовому засіданні, 08.02.2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Баженовою Л.В., за яким на випадок своєї смерті заповіла все належне їй рухоме та нерухоме майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_4 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті останньої залишилася квартира АДРЕСА_4 , що належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації Краматорського міськвиконкому 19.05.1994 року за розпорядженням №1648/4 від 18.05.1994 року (1/2 частка квартири) та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 07.08.2003 року реєстр.№1-6756 нотаріусом Першої Краматорської ДНК (1/2 частка квартири), що підтверджується довідкою Краматорського БТІ та інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

На спадщину претендують спадкоємець за законом племінник померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Таким чином, наявний заповіт від 08.02.2017 року на користь ОСОБА_2 становить перешкоду спадкоємцю за законом ОСОБА_4 у прийнятті спадщини після смерті його тітки ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим оспорений позивачем з підстав його недійсності за ст.ст.203, 225 ЦК України.

Доводи позивача, викладені у позові знайшли своє повне підтвердження у судовому засідання як показаннями свідків, дослідженими письмовими доказами, медичними документами, так й висновком посмертної судово-психіатричної експертизи №71 від 11.07.2019 року, виконаний на підставі ухвали суду Слов`янськім відділенням Донецького обласного центру судово-психіатричних експертиз, згідно якому ОСОБА_5 на момент складення заповіту 08.02.2017 року страждала судинною деменцією внаслідок органічного розладу особистості, внаслідок церебральної судинної патології церебрального атеросклерозу з гіпертензією; на момент складання заповіту 08.02.2017 року ОСОБА_5 в силу свого психічного стану не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Підстав для проведення за клопотанням представника відповідачки повторної експертизи суд не вбачає, оскільки висновок наявної експертизи не викликає сумнівів в її обґрунтованості та правильності, про що більш детально зазначив в ухвалі від 21.10.2019 року про відмову у задоволенні клопотання.

Зазначене дозволяє суду зробити висновок про те, що під час складання та підписання заповіту від 08.02.2017 року волевиявлення ОСОБА_5 не було вільним та таким, що відповідало її внутрішній волі, оскільки будучи дієздатною фізичною особою вона вчинила заповіт у момент, коли внаслідок стану здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

На підставі наведеного, позов ОСОБА_4 про визнання заповіту від 08.02.2017 року, складеного ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , недійсним слід задовольнити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із прийняттям рішення про задоволення позову позивачу за рахунок відповідача слід відшкодувати понесені витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.10,17,18,263,265,273,351,352,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 (третя особа приватний нотаріус Краматорського міського нотаріального округу Баженова Лариса Василівна) про визнання заповіту недійсним, задовольнити.

Визнати недійсним заповіт від 08.02.2017 року ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений та зареєстрований за реєстровим №173 приватним нотаріусом Краматорського міського нотаріального округу Баженовою Л.В.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м.Ялуторовськ Тюменської області, РФ, РНОКПП невідомий, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Краматорська Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд.

Вступну та резолютивну частини судового рішення проголошено 28.10.2019 року, повне судове рішення складено 06.11.2019 року.

Суддя Краматорського міського суду Л. М. Марченко