КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Білич І.М., Іванченка М.М.

при секретарі - Кемському В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку суброгації,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому у порядку суброгації просив стягнути з відповідача на свою користь кошти у розмірі 7 023 грн. 37 коп.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 05.05.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_2 був укладений договір майнового страхування транспортного засобу №41837, відповідно до умов якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля "Шкода", д.н. з. НОМЕР_1 .

11.10.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю

застрахованого автомобіля та автомобіля «Сузукі», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є

відповідач ОСОБА_1 .

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07.12.2017 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Позивач зазначав, що вартість відновлювального ремонту, у зв`язку з пошкодженням застрахованого автомобіля у результаті вищевказаної ДТП, склала 43 831,30 грн.

На виконання умов договору майнового страхування, ПрАТ «Європейський страховий альянс» виплатило страхувальнику страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля у розмірі 39 081,30 грн. Залишок страхового відшкодування у розмірі 4 750,00 грн. був зарахований позивачем в якості несплачених часток страхового платежу згідно п. 8 договору страхування,

У зв'язку з тим, що цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа страхування», 14.12.2017 року позивачем було направлено претензію до указаної страхової компанії з вимогою сплатити страховику в порядку регресу завдану майнову шкоду у розмірі 43 831,30 грн.

28.03.2018 року ПрАТ «СК «Альфа страхування» здійснило оплату страхового відшкодування у сумі 36 807,93 грн.

Позивач посилався на те, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 7023,37 грн., а указана сума є фізичним зносом пошкодженого автомобіля, що не підлягає виплаті страховиком, а тому вважав, що відповідач як безпосередньо винна особа у ДТП, зобов`язана відшкодувати позивачеві різницю між завданою шкодою та виплатою ПрАТ «СК «Альфа страхування» у розмірі 7 023,37 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що завдана майнова шкода у розмірі 43 831,30 грн. не перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача, ПрАТ «СК «Альфа страхування», а тому недоплачена сума у розмірі 7 023,37 грн. не може бути стягнута з винної у ДТП особи.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції, як ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Скаржник, посилаючись на доводи позовної заяви та практику Верховного Суду, наполягає на тому, що розмір фізичного зносу в силу вимог чинного законодавства не може бути стягнутий зі страховика та підлягає сплаті винною особою.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.05.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_2 був укладений договір майнового страхування транспортного засобу №41837, відповідно до умов якого страховик зобов`язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою автомобіля «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 /а.с. 4-8/.

11.10.2017 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого автомобіля та автомобіля «Сузукі», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 /а.с. 9/.

Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 07.12.2017 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП /а.с. 10/.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставина вини ОСОБА_1 у спричиненні указаного ДТП доказуванню не підлягає.

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку SKODA Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , від 20.10.2017, виконаного СПД ОСОБА_3 на замовлення ПрАТ «Європейський страховий альянс», матеріальний збиток становить 57 217,15 грн. (з врахуванням 20 % ПДВ), вартість ремонту без ПДВ - 47 680,96 грн. /а.с. 22-39/.

Згідно висновку про розрахунок суми страхового відшкодування (страховий акт №2167/17/50/ТР25/00/2) від 20.10.2017 №2167/17, складеного ПрАТ «Європейський страховий альянс» за допомогою даних системи AUDATEX, сума страхового відшкодування згідно з умовами договору становить 43 831,30 грн./а.с. 15-19/.

Колегія суддів не приймає заперечення відповідача щодо допуску указаних документів в якості доказів як таких, що не відповідають вимогам чинного законодавства, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 7.4 Договору страхування, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 для визначення розміру страхового відшкодування по ризикам КАСКО та ДЦВ Страховик може залучати незалежного експерта.

Згідно п. 7.5.1.3 Договору розмір страхового відшкодування визначається в межах ліміту відшкодування на підставі калькуляції по AUDATEX, яка складається Страховикомабо калькуляції за актом автотоварознавчої експертизи (дослідження). Калькуляція складається на підставі середньо-регіональних цін на складові частини ТЗ та витратні матеріали, які визначені довідковою літературою та/або програмним забезпеченням та середньо-регіональної вартості однієї норми-години на роботи для даної моделі ТЗ.

Отже, порядок визначення розміру страхового відшкодування чітко встановлений Договором страхування, укладеним Позивачем зі Страхувальником, а саме Розділом 7.

Позивач послався на те, що згідно заяви на виплату страхового відшкодування від 11.10.2017 року Страхувальник зазначив, що «належну мені суму страхового відшкодування у разі визнання випадку страховим прошу виплатити шляхом перерахування на банківський рахунок за розрахунком Аудатекс».

Таким чином, на виконання умов Договору та відповідно до Заяви страхувальника Позивач здійснив виплату страхового відшкодування на підставі розрахунку AUDATEX, а саме Висновку № 2167/17 від 20.10.2017 року, згідно якого розмір страхового відшкодування складає 43 831,30 грн.

Згідно страхового акту №2167/17/50/ТР25/00/2 до договору страхування транспортного засобу №41837 від 05.05.2017 року, визначено страхову виплату в сумі 43 831,30 грн. При цьому, 39 081,30 грн. підлягає сплаті готівкою страхувальнику через касу ПрАТ «Європейський страховий альянс», а 4750 грн. зараховано в якості несплачених часток страхового платежу за договором страхування №41837 від 05.05.2017 року.

Підтвердженням факту оплати є видатковий касовий ордер від 13.11.2017 р., та документ, що підтверджує проведення взаємозаліку зі Страхувальником відповідно до п. 8 Договору страхування /а.с.44-45/.

Відповідно до полісу ОСШВВНТЗ АК/3677004 цивільно-правова

відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа страхування», ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Альфа страхування» за шкоду, завдану майну, за

даним полісом складає 100 000 грн., франшиза 0 грн. /а.с. 46/.

Встановлено, що 14.12.2017 року позивачем було направлено претензію до ПрАТ «СК «Альфа страхування» з вимогою сплатити страховику в порядку регресу завдану майнову шкоду у розмірі 43 831,30 грн., а 28.03.2018 ПрАТ «СК «Альфа страхування» здійснило оплату страхового відшкодування позивачу у сумі 36 807,93 грн. /а.с. 47-48/

Позивач, звертаючись до суду із вказаним позовом, посилався на те, що різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою складає 7023,37 грн., що є розміром вартості фізичного зносу автомобіля, який не підлягає сплаті страховиком, а тому вважає, що відповідач, як безпосередньо винна особа у ДТП, зобов`язана відшкодувати різницю між завданою шкодою та виплатою ПрАТ «СК «Альфа страхування» у розмірі 7 023,37 грн.

Відхиляючи позов ПрАТ «Європейський страховий альянс», суд першої інстанції виходив з того, що завдана майнова шкода у розмірі 43 831,30 грн. не перевищує ліміт відповідальності страховика відповідача, ПрАТ «СК «Альфа страхування», а тому, недоплачена сума у розмірі 7 023,37 грн. не може бути стягнута з винної у ДТП особи.

Проте, колегія суддів з таким висновком погодитися не може, з огляду на наступне.

Так, правовідносини у сфері майнового страхування регулюються Законом України «Про страхування», ЦК України та іншими законодавчими актами.

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування»(суброгація) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким в чином, в даному випадку позивач пред`явив вимоги до винної в ДТП особи саме в порядку суброгації.

Відносини між винною у ДТП особою - ОСОБА_1 та її страховиком - ПрАТ «СК «Альфа страхування» регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЦК України, а також договором(полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ОСШВВНТЗ АК/3677004.

Відповідно указаного полісу ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 100 тис. грн, розмір франшизи - 0 грн.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок, з яким погодився Верховний Суд у постанові по справі №686/17155/15-ц від 03.10.2018 року, про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від ліміту страхового відшкодування (страхової виплати).

Відносини між винною особою та її страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону № 1961-IV, згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином, оскільки ПрАТ «СК «Альфа страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону № 1961-IV, тобто з урахуванням фізичного зносу, то у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності), а тому відповідна різниця(вартість фізичного зносу) підлягає стягненню з винної особи.

Згідно п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Фонду державного майна України Міністерства юстиції України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, значення Коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Судом встановлено, що пошкоджений в ДТП автомобіль Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , 2014 року випуску, на момент ДТП перебував в експлуатації не більше 3 років.

Разом з тим, згідно п. 7.39 указаної Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали

ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у

вигляді деформації.

Позивачем до апеляційної скарги додано витяг з системи AUDATEX, з якого слідує, що указаний автомобіль в 2015 році вже потрапляв у ДТП та підлягав ремонту /а.с. 105/, з огляду на що коефіцієнт фізичного зносу в даному випадку міг бути застосований ПрАТ «СК «Альфа страхування» при виплаті страхового відшкодування на користь позивача.

Вимагаючи стягнення з відповідача коштів у розмірі 7 023 грн. 37 коп., як вартість фізичного зносу пошкодженого автомобіля, Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» додало розрахунок, виконаний ПрАТ «СК «Альфа страхування», в якому встановлено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Skoda Fabia, д.н.з. НОМЕР_1 , становить 0,292 /а.с. 104/.

Отже, враховуючи, що страховою компанією винної у ДТП особи виплачено позивачеві кошти у розмірі 36 807,93 грн., що на 7 023 грн. 37 коп. менше, ніж встановлений розмір збитків, заподіяних потерпілій особі внаслідок ДТП - 43 831,30 грн.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що різницю між вказаним сумами складає саме вартість фізичного зносу пошкодженого автомобіля, що як встановлено вище, підлягає відшкодуванню винною особою.

З огляду на викладене, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.374,376 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» задовольнити.

Скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 червня 2019 року та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку суброгації - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» кошти у розмірі 7 023 грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» сплачений судовий збір у розмірі 4 405 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 21 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді