П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 752/17893/19

Номер провадження 22-ц/824/14626/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т. А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді Хоменко В. С., у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Стітекс», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором відступлення прав вимоги, за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Стітекс», ОСОБА_3 про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 5 095 780 грн. 85 коп., яка виникла через невиконання умов договору відступлення прав вимоги за договором банківського рахунку від 30 жовтня 2017 року з урахуванням 3 % річних, покладення судових витрат на відповідачів.

У подальшому ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся із заявою про забезпечення позову, у якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми позову, що обліковується на належних Приватному підприємству «Стітекс» рахунках у банківських та інших кредитно-фінансових установах, що будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову, накладення арешту на грошові кошти в межах суми позову, що обліковуються на належних ОСОБА_3 рахунках у банківських та інших кредитно-фінансових установах, що будуть виявлені під час виконання ухвали про забезпечення позову, накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить Приватному підприємству «Стітекс», накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 , зокрема: інші нежилі приміщення № 1, 2, 3, група приміщень № 10 в літ. А, загальною площею 225,70 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, номер об`єкта РПВН: 35844352, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3 , та інше нежиле приміщення № 69 в літ. А, загальною площею 201,40 кв. м. (загальна площа складової частини об`єкта нерухомого майна: 196,5 кв. м.), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, номер об`єкта в РПВН: 34156334, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_3 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову, відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 25 вересня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваної ухвали, помилковість та передчасність висновків суду, відсутність повного та всебічного з`ясування обставин справи, просив скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що станом на день звернення з позовною заявою ПП «Стітекс» прострочило сплату всіх платежів за договором відступлення права, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, розмір якої за період з грудня 2017 року по 28 серпня 2019 року включно становить 196 797,43 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день звернення з позовною заявою еквівалентно 5 095 780 грн. 85 коп.

Відповідно до Договору поруки № 1 від 09 лютого 2018 року ОСОБА_3 , який є посадовою особою ПП «Стітекс», відповідає перед скаржником у тому ж обсязі, що і ПП «Стітекс». На час подання позовної заяви до суду, відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання, що спричинило порушення прав скаржника та виникнення у нього збитків.

З Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень скаржнику стало відомо про наявність відкритого виконавчого провадження, за яким боржником є ПП «Стітекс», стягувачем - ТОВ «Нова Пошта». Враховуючи вищенаведене, а також наявність аналогічних заяв про забезпечення позову у справах, де відповідачем виступає ПП «Стітекс», є підстави припустити, що відповідач - 1 знаходиться у скрутному матеріальному становищі та має суттєву заборгованість на лише перед скаржником, а, отже, ставить під сумнів можливість виконання останнім своїх зобов`язань у разі задоволення позовних вимог.

Крім того, інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо нерухомого майна, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , та скріншоти оголошень із веб-сайту АvitoUA щодо продажу даних об`єктів нерухомості, свідчать про існування загрози відчуження на користь третіх осіб даного нерухомого майна, що унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Судом першої інстанції залишено поза увагою наявність рішення Господарського суду міста Києва від 19 червня 2018 року, яким припинено зобов`язання ПП «Стітекс» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 907 500 доларів США за кредитним договором № 15/01-КР-25/2012 від 28 вересня 2012 року, укладеним між ПП «Саліус» та ПАТ «Банк Богуслав», обов`язки боржника за яким перейшли до ПП «Стітекс» за договором про переведення боргу від 30 серпня 2017 року. Після апеляційного та касаційного перегляду дане рішення суду набрало законної сили, а, отже, ПП «Стітекс» не є боржником за вищевказаним кредитним договором, а відтак не є чинними і забезпечувальні договори за ним.

Таким чином, скаржник вважає, що нерухоме майно може бути відчужене на користь ПАТ «Банк Богуслав» як іпотекодержателя та/або третіх осіб іпотекодержателем чи може бути відчужено на користь третіх осіб самим ПП «Стітекс» після реєстрації припинення обтяжень (іпотеки).

До того ж, скаржник з метою забезпечення збалансованості та справедливості зазначає, що йому на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме трикімнатна квартира АДРЕСА_3 , загальною площею 75,7 кв. м., житловою - 47,3 кв. м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000 щодо якої може бути застосоване зустрічне забезпечення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження судового рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засідання з повідомленням учасників справи.

12 листопада 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від ПП «Стітекс» з відповідними підтвердженнями його надсилання іншим учасникам справи. З відзиву, зокрема, вбачається, що посилання скаржника на скрутне матеріальне становище ПП «Стітекс», у зв`язку з наявністю низки справ за участю останнього, є необґрунтованим, оскільки деякі справи перебувають лише на стадії досудової підготовки, а в одній вже ухвалено рішення на користь підприємства про відмову у видачі судового наказу.

Крім того, скаржник замовчує сплату у листопада-грудні 2017 року на його користь суми у розмірі 15 000 доларів США.

Посилання скаржника на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 910/2758/18 є безпідставним, оскільки на момент винесення вищевказаної постанови у ПП «Стітекс» залишилась частина непогашеного боргу перед ПАТ «Банк Богуслав», що перешкоджає зняттю обтяження з майна, яке перебуває під заставою.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Архіпов О. Ю. підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник ПП «Стітекс» - адвокат Олексієнко Т. В. заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, як таку, що постановлена відповідно до приписів цивільного законодавства.

ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у зв`язку з чим, керуючись ч. 2 ст. 372, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності останнього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника ОСОБА_2 та представника ПП «Стітекс», з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем жодним чином не обґрунтовано необхідності вжиття визначених ним заходів забезпечення позову та не доведено можливості істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі їх незастосування.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 149 ЦПК України визначено підстави для забезпечення позову, зокрема, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 вищевказаної статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Так, в апеляційній скарзі скаржник посилається на наявність низки судових справ за участю відповідачів, що свідчить про скрутне матеріальне становище останніх. Разом з тим, вищевказані обставини не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, оскільки лише ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості є підставою для відкриття виконавчого провадження та стягнення коштів з боржника.

З відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 24 вересня 2019 року вбачається, що стосовно інших нежилих приміщень № 1,2,3 (групи приміщень № 10) (в літ. А), загальною площею 225,70 кв. м. та іншого нежилого приміщення № 69 (в літ. А), загальною площею 201,40 кв. м. було проведено державну реєстрацію іпотеки, що виключає можливість відчуження вищевказаного нерухомого майна.

Крім того, колегія суддів враховує відсутність належно проведеної оцінки нерухомого майна, у зв`язку з чим неможливо зіставити розмір заборгованості відповідачів з ринковою вартістю нерухомого майна, на яке позивач бажає накласти арешт, тобто, здійснити забезпечення позову співмірне з заявленими вимогами.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено необґрунтованість доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову. Саме лише посилання на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є належною підставою для задоволення заяви.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова