Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 листопада 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої-судді Соколишиної Л.Б.

при секретарі Хандусь І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 лютого 2019 року між нею та відповідачкою було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого вона зобов`язалася довічно утримувати та доглянути відповідачку, у зв`язку з чим у її власність перейшли домоволодіння та земельна ділянка, розташовані по АДРЕСА_1 , які належали відповідачці, з відповідною забороною відчуження цього нерухомого майна до припинення чи розірвання договору. Зазначає, що до виконання взятих на себе зобов`язань вона приступила у день укладення договору та надавала відповідачці послуги у повному обсязі та належної якості. Однак, за станом свого здоров`я та зміною матеріального стану не може більш продовжувати виконання умов указаного договору. Просить розірвати договір довічного утримання, скасувавши заборону відчуження зазначеного у договорі майна.

У судове засідання позивачка не з`явилася, але на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася повторно, хоча була повідомлена належним чином про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надходив, а тому суд за згодою позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

27 лютого 2019 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудкою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 231.

Відповідно до умов указаного договору відповідачка, яка є відчужувачем, передала у власність позивачки, яка є набувачем, домоволодіння і земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1 , а позивачка отримала у власність зазначене нерухоме майно та зобов`язалася забезпечувати відповідачку утриманням довічно, а у разі втрати здоров`я також довічним доглядом.

У зв`язку з посвідченням цього договору, на зазначене у ньому майно було накладено заборону відчуження.

Згідно з п. 4.10 указаного договору про довічне утримання передбачено, що цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадках невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією зі сторін - у судовому порядку.

Відповідно до ст. 745 Цивільного кодексу України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу набувача.

Приписами ч. 2 ст. 756 Цивільного кодексу України встановлено, що договір довічного утримання може бути розірвано у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Позивачка посилається на зміну свого матеріального становища та незадовільний стан здоров`я, як на підставу неможливості подальшого виконання укладеного між нею та відповідачкою договору довічного утримання.

Отже суд приходить до висновку, що підстави, зазначені позивачкою щодо неможливості виконання договору довічного утримання є істотною зміною обставин, які вона при укладенні договору не могла передбачити.

Таким чином, оскільки позивачка не має можливості виконувати умови договору довічного утримання, суд приходить до висновку, що указаний договір необхідно розірвати.

Однак, щодо заявленої позивачкою вимоги стосовно скасування заборони відчуження домоволодіння і земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 , які були за умовами договору передані позивачці на праві власності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 754 Кодексу встановлено, що набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину.

Відповідно до ст. 748 Цивільного кодексу України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 334 Цивільного кодексу України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 756 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору у зв`язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов`язки за договором.

Оскільки позивачкою від дня укладення договору довічного утримання до дня подачі позову минуло лише декілька місяців, протягом яких позивачка виконувала свої обов`язки, суд вважає, що вона не набула права на частину майну. А тому, враховуючи те, що позивачкою не було заявлено вимогу про скасування державної реєстрації на указане майно, а суд не може вийти за рамки позовних вимог, тому у разі скасування заборони відчуження на таке майно буде існувати небезпека неналежного розпорядження ним, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимоги щодо скасування заборони відчуження домоволодіння і земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного та ст.ст. 755, 756 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 263, 265, 280-284 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання від 27 лютого 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Дудкою Г.І., зареєстрований в реєстрі за № 231.

У решті позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Черкаського апеляційного суду до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи через Черкаський районний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення - апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Л. Б. Соколишина