ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/637/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 307010000 Чепурний О. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Вініченка Б.Б.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ульянова Сергія Миколайовича на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2019 року, постановленого під головуванням судді Чепурного О.П., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько. Про смерть батька ОСОБА_2 дізнався у 2011 році, коли приїхав в Україну після відбування покарання в Російській Федерації. До цього його зв`язки з родичами були перервані і про смерть батька йому ніхто не повідомляв. Також позивачу стало відомо, що батько залишив заповіт на його користь та на користь його брата ОСОБА_1 . У нотаріальній конторі позивача переконали, що права на спадкування він не має, оскільки він є громадянином Російської Федерації та пропустив строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а тому перспективи отримати спадок у нього відсутні. Також ОСОБА_2 переконали подати заяву, що він не звертатиметься до суду щодо спадщини після смерті батька.

Позивач виїхав до Російської Федерації в м. Тула, де постійно проживав до 2017 року. У 2017 році ОСОБА_2 отримав громадянство України та зареєстрував постійне місце проживання в с. Рецюківщина, Драбівського району, Черкаської області. Тоді ж позивач дізнався, що його ввели в оману щодо відсутності права на отримання спадщини у зв`язку з громадянством іншої держави на час відкриття спадщини. Тому ОСОБА_2 просить визначити йому додатковий строк два місяці, який є достатнім для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рецюківщина, Драбівського району, Черкаської області.

Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено. Визнано пропуск строку ОСОБА_2 для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рецюківщина, Драбівського району, Черкаської області поважним та визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини терміном в два місяці з часу набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ульянов С.М. просить рішення суду першої інстанції скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального права та невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а по справі постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не надав жодної оцінки наступним фактам: позивач дізнавшись про смерть батька не ставив питання про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини; позивач подав заяву до нотаріальної контори, що з заявою про прийняття спадщини не звертався та звертатись до суду про поновлення строку не буде; позивач протягом семи років не звертався до суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини та проживання на території іншої держави.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходів із того, що позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на успадкування майна після смерті батька. Доказом поважності причин пропуску для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини є копія довідки спеціального відділу, згідно якої останній з 05 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року відбував покарання у виді позбавлення волі у виправній колонії на території Російської Федерації.

Але такі висновки суду не відповідають матеріалам справи і нормам матеріального права.

Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2 (а.с.6).

12 серпня 1996 року ОСОБА_3 склав заповіт на все його майно на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних долях (а.с.10).

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно з довідкою, виданою начальником відділу спеціального обліку капітаном внутрішньої служби ОСОБА_4 , ОСОБА_2 був засуджений 10 січня 2008 року Радянським районним судом м. Тула і відбував покарання з 05 травня 2008 року по 31 грудня 2010 року у вигляді позбавлення волі у виправній колонії на території Російської Федерації (а.с.8).

03 травня 2011 року позивач ОСОБА_2 звернувся у нотаріальну контору з заявою, у якій вказував, що заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , він не подавав та звертатись до суду про відновлення строку подачі заяви не буде. Вказана заява посвідчена приватним нотаріусом Драбівського районного нотаріального округу Черкаської області Бірюк О.В. (а.с.41 на звороті).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 травня 2011 року спадкоємцем ОСОБА_3 є його син ОСОБА_1 , у тому числі з урахуванням ? частки спадкового майна, від якої відмовилась дружина померлого гр. ОСОБА_5 (а.с.27).

Спадщина, на яку видано вказане свідоцтво, складається з права власності на земельну ділянку площею 5,7794 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер №:02:0010156, нормативною грошовою оцінкою 88 291 грн., що розташована в с. Рецюківщина, Драбівського району, Черкаської області.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220 ЦК України).

Приписами ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлений строк у шість місяців для прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно із частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно на час відкриття спадщини позивач відбував покарання у місцях позбавлення волі на території Російської Федерації. Позивачу стало відомо про смерть батька у 2011 році. 03 травня 2011 року він власноручним підписом засвідчив, що заяву про прийняття спадщини після смерті батька він не подавав та звертатись до суду про відновлення строку подачі заяви не буде. До суду з позовом про визначення додаткового строку в два місяці, який є достатній для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, ОСОБА_2 звернувся у липні 2018 року. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, і передумови для визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні.

Враховуючи тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, що становить біля 9 років, а також встановлені обставини справи, суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про задоволення позову.

Наведені в рішенні суду причини пропуску строку на прийняття спадщини, а саме знаходження в місцях позбавлення волі, не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Проте суд першої інстанції не звернув на це увагу і постановив рішення, яке не відповідає нормам матеріального і процесуального права і матеріалам справи.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ульянова Сергія Миколайовича задоволити.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 13 вересня 2019 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Судді: