Провадження № 2/317/545/2019
Справа № 317/543/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Мінгазова Р.В.

при секретарі Герман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про захист трудових прав працівника,-

ВСТАНОВИВ:

15.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про захист трудових прав працівника, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати незаконним та скасувати протокол засідання наглядової ради Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» №3 від 30.01.2019 року; поновити на посаді Генерального директора Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» ОСОБА_1 з відновленням повноважень генерального директора у межах передбачених законодавством та статутом підприємства.

Позивач зазначив, що 16 грудня 2015 року відбулося засідання Наглядової ради ПАТ «ЗАлК» на якому його обрано генеральним директором ПАТ «ЗАлК». Цього ж дня зі позивачем було укладено контракт про призначення на посаду генерального директора ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Вказаний контракт було укладено між позивачем та ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» в особі голови наглядової ради ОСОБА_2 .

Згідно п.7.1 розділу 7 Контракту, термін дії контракту встановлено - з 16 грудня 2015 року до 15 грудня 2018 року.

У зв`язку з прийнятим рішенням про перейменування підприємства, а також внесення змін до статуту (затвердженого протоколом зборів акціонерів від 01.11.2018), на підставі виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 29 листопада 2018 року про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, найменування «Публічне акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» було змінено на «Акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат».

17 грудня 2018 року, керуючись ст.39-1 КЗпП України, було видано наказ за №ЗАлК-18-П289/02а про продовження дії трудового договору генерального директора ОСОБА_1 на умовах контракту від 16.12.2015 року на невизначений строк.

Згідно ст.39-1 КЗпП, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 15.04.2011 р. № 3961/0/14-11/10, зазначено, що строковий трудовий договір не трансформуватиметься у безстроковий у разі, якщо після закінчення його строку мала місце вимога власника щодо припинення трудового договору.

30 січня 2019 року Протоколом №3 засідання Наглядової ради акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (АТ «ЗАлК») повноваження позивача, як генерального директора Акціонерного товариства «Запорізький виробничий комбінат», було припинено з 30.01.2019 року - тобто датою проведення самого засідання.

З аналізу зазначеного Протоколу вбачається, що наглядова рада АТ «ЗалК» жодним чином не застосувала приписи трудового законодавства, не визначено на підставі чого було припинено повноваження генерального директора Лобікова Д.В. та у відповідності до якої норми Кодексу законів про працю.

Відповідно до Протоколу засідання наглядової ради АТ «ЗалК» від 30.01.2019 р. №3 зазначено лише, що під час обговорення першого питання головою наглядової ради повідомлено, що у зв`язку із завершенням дії контракту та враховуючи лист народного депутата запропоновано обговорити питання щодо припинення повноважень.

Згідно з наказами №ЗАлК-19-П0040/04 від 25.01.2019 р., №ЗАлК-19-П0041/04 від 25.01.2019 р., №ЗАЛК-19-П0042/04 від 25.01.2019 р., №ЗАлК-19-П0043/04 від 25.01.2019 р., та №ЗАлК-19-П0044/04 від 25.01.2019 р., - 30.01.2019 р. позивач знаходився у відпустці, а відповідно до ст.40 КЗпП України - не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період перебування працівника у відпустці.

КЗпП України містить вичерпний перелік випадків, у яких можуть бути припинені трудові відносини з працівником підприємства, проте на жоден з них не було посилань у Протоколі Наглядової ради від 30.01.2019 року. А саме ст. 40 КЗпП України передбачає перелік підстав розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Вказаний перелік є вичерпним.

Більше того, відповідно приписів діючої редакції Статуту АТ «ЗАлК», а саме п. 18.17 передбачено перелік підстав припинення достроково повноважень генерального директора.

Ухвалою від 28.02.2019 р. відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач АТ «ЗАлК» в особі представника Логачова В.В. скористався своїм правом та надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував в повному обсязі, посилаючись на ЗУ «Про акціонерні товариства», ст.ст. 92, 99 ЦК України, Статут АТ «ЗАлК» зазначив, що питання припинення повноважень генерального директора відносяться компетенції наглядової ради, при цьому припинення повноважень члена виконавчого органу може відбутись у будь-який час та з будь-яких підстав, у зв`язку з чим оскаржуване рішення наглядової ради прийнято у відповідності до вимог ст.. 99 ЦК України, ст.. 61 ЗУ «Про акціонерні товариства», та в межах повноважень визначених Статутом товариства.

Позивач ОСОБА_1 скористався своїм правом та надав відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, послався на те, що при вирішенні вказаного спору слід керуватись КЗпП України, що випливає з Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008 р. № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів»

Відповідач не скористався своїм правом подати до суду заперечення.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належними чином.

Представник відповідача до суду не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про можливість розглянути справу без участі позивача та відповідача, оскільки вони скористались своїм правом та надали до суду заяви по суті справи.

В ході розгляду справи встановлено, що 16.12.2015 р. між ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» та ОСОБА_1 укладено контракт відповідно до якого останнього призначено на посаду генерального директора ПАТ «ЗАлК» на термін з 16.12.2015 р. по 15.12.2018 р.

Згідно до протоколу №24 позачергових зборів ПАТ «ЗАлК» від 01.11.2018 р. внесено зміни до Статуту товариства в частині його перейменування на Акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»

Відповідно до рішення Наглядової ради АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» оформлене протоколом № 3 від 30.01.2019 р. припинено повноваження Генерального директора АТ «ЗАлК» ОСОБА_1 з 30.01.2019 р.

Згідно до п.п. 12, 17.3 Статуту АТ «ЗАлК» до виключної компетенції Наглядової ради належить обрання та припинення повноважень Генерального директора, обрання членів Дирекції, за поданням генерального директора та припинення їх повноважень.

Згідно п. 18.1 Статуту встановлено, що керівництво поточною діяльністю Товариства здійснює колегіальний Виконавчий орган Товариства - Дирекція.

Згідно п. 18.12 Статуту визначено, що очолює та керує діяльністю Дирекції - генеральний директор, який обирається та повноваження якого припиняються наглядовою радою

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 посилається на те, що відсторонення позивача від виконання обов`язків генерального директора було проведено з порушенням трудового законодавства, Статуту товариства. Зокрема його усунення від виконання обов`язків відбулося після продовження дії його контракту на невизначений строк, з порушенням процедури прийняття такого рішення. Оскаржуване рішення не містить зазначення причин його усунення від виконання обов`язків. Не доведено повноваження осіб - членів наглядової ради, які прийняли оскаржувані рішення.

Проте суд вважає, що усунення позивача від виконання обов`язків генерального директора АТ «ЗАлК» проведено в повній відповідності до вимог чинного законодавства, виходячи з наступного.

Управління товариством здійснюють його органи - загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом (частини перша, друга статті 97 ЦК України). У товариствах, в яких законом передбачено утворення виконавчого органу, здійснення управлінської діяльності покладено на нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЗУ «Про акціонерні товариства» встановлено, що повноваження голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) припиняються за рішенням наглядової ради "з одночасним прийняттям рішення про призначення голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) або особи, яка тимчасово здійснюватиме його повноваження, якщо статутом акціонерного товариства це питання не віднесено до компетенції загальних зборів.

Підстави припинення повноважень голови та/або члена виконавчого органу встановлюються законом, статутом товариства, а також контрактом, укладеним з головою та/або членом виконавчого органу.

Усунення членів виконавчого органу товариства від виконання обов`язків (частина третя статті 99 Цивільного кодексу України) або відсторонення голови виконавчого органу товариства від виконання повноважень (абзац перший частини другої статті 61 Закону України «Про акціонерні товариства») за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від відсторонення працівника від роботи на підставі статті 46 Кодексу законів про працю. Саме тому можливість уповноваженого органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання ним обов`язків міститься не в приписах Кодексу законів про працю, а у статті 99 Цивільного кодексу України, тобто не є предметом регулювання нормами трудового права.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

У зв`язку з цим «усунення» відповідно до частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України є дією уповноваженого органу товариства, спрямованою на унеможливлення здійснювати членом його виконавчого органу в межах корпоративних відносин з товариством повноважень у сфері управлінської діяльності.

Необхідність такої норми зумовлено специфічним статусом члена виконавчого органу, який отримав від уповноваженого органу товариства право на управління. За природою корпоративних відносин учасникам товариства має бути надано можливість у будь-який час оперативно відреагувати на дії особи, яка здійснює представницькі функції зі шкодою для інтересів товариства, шляхом позбавлення її відповідних повноважень.

Зважаючи на це, зміст положень частини третьої статті 99 Цивільного кодексу України треба розуміти як право компетентного (уповноваженого) органу товариства усунути члена виконавчого органу від виконання обов`язків, які він йому визначив, у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав, але за умови, якщо в установчих документах товариства не були зазначені підстави усунення.

Правилом частини 3 статті 99 ЦК України та пункту 5 частини 1 статті 41 КЗпП України передбачається право компетентного (уповноваженого) органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу у будь-який час, на свій розсуд, з будь-яких підстав; реалізація цього права у будь-який час гарантується нормами корпоративного права для припинення негативного впливу на управлінську діяльність товариства.

Розірвання трудового договору за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за наявності попереднього припинення повноважень посадової особи, тобто рішення вищого органу управління або виконавчого органу, що наділений повноваженнями з прийому/звільнення працівників. Тому для звільнення за вказаною нормою мають бути присутні обставини: звільнений працівник повинен бути посадовою особою товариства та повинно заздалегідь відбутись припинення його повноважень (окреме рішення вищого органу управління), що в наступному є підставою для розірвання з ним трудового договору в порядку, передбаченому чинним законодавством України та статутними документами господарського товариства.

Що стосується доводів позовної заяви в частині продовження строку дії контракту між ОСОБА_1 та АТ «ЗАлК» на невизначений строк, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 24 КЗпП України додержання письмової форми є обов`язковим при укладенні контракту.

Статтею 39-1 КЗпП України визначено, що якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

Трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Згідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України визначено, що строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

З аналізу вищевказаних положень суд приходить до висновку, що для продовження дії контракту, строк дії якого сплив, обов`язковою є умова про його переукладення у письмовій формі, чого відповідно проведено не було.

При цьому слід зазначити, що посилання позивача на наказ № ЗАлК-18-П289/02а від 17.12.2018 р. про продовження дії трудового договору генерального директора ОСОБА_1 , на умовах контракту від 16.12.2015 р. не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, зокрема позивачем не надано копію вказаного наказу, натомість відповідно до довідки № 011-01484 від 14.06.2019 р. вбачається, що в особовій справі ОСОБА_1 зазначений наказ відсутній (а.с. 172), у зв`язку з чим суд констатує те, що позивачем не доведено вказану обставину.

На підставі викладеного, судом не встановлено факту порушення трудових прав позивача, відтак у задоволені позову слід відмовити.

Що стосується доводів позовної заяви в частині того, що його звільнення відбулось в період відпустки слід зазначити, що суд не приймає до уваги вказані доводи, оскільки у зв`язку з вищевикладеним приходить до висновку, що правила ч. 2 ст. 40 КЗпП України не розповсюджуються на відносини між компетентним органом управління товариства та членом виконавчого органу.

Відповідно до ч. 1, ч. 7 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи, що у задоволені позову відмовлено, а позивач звільнений від сплати судового збору, у разі, якщо відповідач поніс витрати вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 40 КЗпП України, ст. ст. 97-99 ЦК України, ЗУ «Про акціонерні товариства», ст. ст. 259-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 22.11.1997 р. Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області) до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (69032, м. Запоріжжя, вул.. Південне шосе, 15, ) про захист трудових прав працівника - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст рішення суду складено 13.11.2019 р.

Суддя Р.В. Мінгазов