ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4546/19 Справа № 199/1672/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2019 року по справі за скаргою Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Дмитра Євгеновича, про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2018 року ГО «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація», діючи в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 , звернулася до суду зі скаргою на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Д.Є., про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Вказували, що ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2018 року у цивільній справі №199/1672/16-ц, (4с/199/14/18) визнано незаконною бездіяльність заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконання ухвали від 21 червня 2017 року, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №199/1672/16, (4с/199/41/17); зобов`язано заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинити дії щодо виконання ухвали, постановленої Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська від 21 червня 2017 року у цивільній справі №199/1672/16, (4с/199/41/17); стягнуто з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 витрати пов`язані з явкою до суду у розмірі 44 грн.82 коп.

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2018 року ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2018 року у цивільній справі №199/1672/16-ц, (4с/199/14/18) залишено без змін.

03 жовтня 2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська видано для виконання, як виконавчий документ, ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2018 року у цивільній справі №199/1672/16-ц, (4с/199/14/18).

20 жовтня 2018 року вказаний виконавчий документ направлено для примусового виконання заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України рекомендованим поштовим листом з повідомленням про вручення ШКІ 450.

22 жовтня 218 року вказаний виконавчий документ отримано для примусового виконання відділом ПВР ДДВС МЮУ про що свідчить відмітка на поштовому повідомленні ШКІ 450.

Зазначали, що відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчинена бездіяльність, яка виразилась не виконання вимог ст.453 ЦПК України щодо не повідомлення суду та не повідомлення заявника про виконання ухвали суду постановленої за результатами розгляду скарги у цивільній справі №199/1672/16, (4с/199/14/18).

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив:

- постановити, що було порушення пункту 1 статті 6 «Конвенції про захист прав людини і основних свобод»;

- постановити, що було порушення статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основних свобод»;

- визнати незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на виконання якого надійшов виконавчий документ, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська 03 жовтня 2018 року по цивільній справі №199/1672/16-ц (4с/199/14/18) щодо порушення вимог статті 453 ЦПК України;

- на підставі статті 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу про притягнення заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до кримінальної відповідальності за статтею 382 КК України, яку направити до органу досудового розслідування для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, встановивши обов`язок надати суду відповідь про вжиті органом досудового розслідування заходи у визначений судом строк - 10 днів з дня отримання даної ухвали;

- на підставі статті 262 ЦПК України постановити окрему ухвалу про притягнення заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України до дисциплінарної відповідальності за пунктом 15 частини 2 статті 65 Закону України «По державну службу», яку направити органам, до повноважень яких належить притягнення державних виконавців до дисциплінарної відповідальності;

- стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язаних з явкою до суду, у порядку ст.138 ЦПК України, за правилами згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590, як компенсацію за відрив від звичайних занять у зв`язку з явкою до суду;

- судове рішення направити до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України для негайного виконання;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати звіт про виконання впродовж п`яти днів з дня отримання судового рішення.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2019 року скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, на виконання до якого надійшов виконавчий документ, виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська, по цивільній справі №199/1672/16-ц, провадження (4с/199/14/18) щодо порушення вимог статті 453 ЦПК України не повідомлення заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання повідомлення про виконання ухвали суду.

Стягнуто з Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 компенсацію за відрив від звичайних занять у розмірі 414 грн.65 коп.

Зобов`язано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надати звіт про виконання впродовж п`яти днів з дня отримання судового рішення.

Судові витрати віднесено на рахунок держави.

В решті скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить скасувати ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував наступне:

- заява від 20 жовтня 2018 року про прийняття до примусового виконання ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 16 березня 2018 року та зазначена ухвала передані до виконання головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Нідченку Д.Є. 29 жовтня 2018 року, доказом чого є обкладинка виконавчого провадження;

- рішення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання було прийняте виконавцем у строк встановлений законом та не порушує прав та інтересів заявника;

- судом першої інстанції неправильно застосовано ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження", ст.10, 447, 453 ЦПК України;

- заявник не надав суду доказів, які б підтверджували ту обставину, що на прибуття до суду заявником витрачено 12 годин;

- громадська організація "Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація" не має статусу юридичної особи, суд мав залишити заяву без розгляду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене, апеляційна скарга Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 січня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що скаргу у цій справі подала Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 , яка не має статусу юридичної особи та не має статуту. Від імені громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» скаргу підписала ОСОБА_2 як керівник цієї організації (а.с.10,т.1).

В апеляційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звертає увагу на те, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» не має процесуальної правоздатності та не може бути представником ОСОБА_1 у суді.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині.

Кожен має право на свободу об`єднання з іншими особами (пункт 1 статті 11 Конвенції).

Громадяни України мають право на свободу об`єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних,соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров`я населення або захисту прав і свобод інших людей (частина перша статті 36 Конституції України).

Громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (частина перша статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи (частини друга та третя статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу (частина п`ята статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання»).

Правоздатність неурядових організацій, які не мають статусу юридичної особи, може мати визначенні національним законодавством особливості, обмеження порівняно з неурядовими організаціями, які мають статус юридичної особи.

Неурядові організації повинні мати можливість вільно здійснювати свої цілі за умови, що і цілі, і засоби їх досягнення, відповідають вимогам демократичного суспільства (пункт 11 Рекомендації CM/Rec(2007)14 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо створення та діяльності неурядових організацій від 10 жовтня 2007 року).

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга статті 55 Конституції України). Реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Встановлено, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» у цій справі діє в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1

Колегія суддів вважає, що Громадська організація «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» не є особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (ст.56 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 60 ЦПК України передбачено, що можливість бути представником у суді мають адвокат або законний представник (стаття 59 ЦПК України); під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього кодексу.

При тлумаченні положень Закону України від 22 березня 2012 року №4572-VІ «Про громадські об`єднання», Конституційний Суд України в Рішенні від 28 листопад 2013 року №12-рп/2013 вказав на те, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах і якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Отже, з метою забезпечення інтересів правосуддя, виконання завдання цивільного судочинства ЦПК України не передбачає права громадської організації без статусу юридичної особи бути представником у суді, оскільки таке право належить адвокатові, законному представникові. Ці вимоги законодавства щодо представництва у цивільному процесі є чіткими та передбачуваними для ОСОБА_1 і Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація».

При цьому, членство в громадській організації само по собі не є підставою для виникнення процесуального представництва. Для цього необхідне волевиявлення особи, яка потребує представництва та наявність необхідних належним чином оформлених та завірених уповноважуючих документів. За відсутністю такої згоди та необхідних документів, громадська організація не може бути допущена судом до здійснення функцій процесуального представника.

Та обставина, що основною метою та завданням організації є допомога у реалізації громадянам своїх прав та законних інтересів не може свідчити про наявність у організації цивільної процесуальної правоздатності у цій справі.

У матеріалах справи відсутні будь-які належним чином оформлені та завірені документи, що надають відповідні повноваження.

Крім того, з наявної в матеріалах справи заяви ОСОБА_1 про приєднання доказів до матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 називає себе представником Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація», однак уповноваження позивача представляти інтереси цієї громадської організації та членів громадської організації, в тому числі своїх законних інтересів як члена громадської організації не відповідає закону, оскільки особа не може за довіреністю від іншого суб`єкта представляти у суді свої ж інтереси.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо його подала особа, яка не має цивільної процесуальної дієздатності; якщо від імені заінтересованої особи його подала особа, яка не має повноважень на ведення справи (пункти 1 і 2 частини першої статті 257 ЦПК України). Такий процесуальний наслідок суд застосовує, якщо про вказані обставини стало відомо після відкриття провадження у справі.

Отже, суд першої інстанції належно не дослідив питання можливості Громадської організації «Дніпропетровська незалежна правозахисна громадська організація» представляти інтереси ОСОБА_1

Відповідно до п.4 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду постановлена без дотримання зазначених вище вимог законодавства, тому підлягає скасуванню з наступним залишенням скарги без розгляду.

Зважаючи на результат розгляду справи та часткове задоволення вимог апеляційної скарги, в порядку ч.13 ст.141 ЦПК України з Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» на користь Міністерства юстиції України підлягає стягненню судовий збір за звернення з апеляційною скаргою в розмірі 960 грн.50 коп.

Керуючись ст.ст. 141,257,367,374,377,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити частково.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 січня 2019 року скасувати.

Скаргу Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 на дії заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нідченка Дмитра Євгеновича, про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Стягнути з Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна Громадська організація» на користь Міністерства юстиції України судовий збір в розмірі 960 грн.50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 13 травня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.