справа № 732/2087/18
провадження № 4-с/732/1/19
У Х В А Л А

про залишення скарги без руху

02 січня 2019 року місто Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Березовський О.Д., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення арешту на майно боржника,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 у відповідності до положень ст. 447 ЦПК України звернулась в суд зі скаргою на постанову державного виконавця про накладення арешту на майно боржника від 26.11.2018 року та просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Городнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Маклюка О.П. про накладення арешту на майно боржника від 26.11.2018 року у виконавчому провадженні № 57538395 за судовим наказом № 750/5477/18 від 9.09.2018 року.

Стаття 447 ЦПК України передбачає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК України.

Слід зазначити, що виходячи з положень ст. 447 ЦПК України право на звернення із скаргою до суду та відповідно скаржниками можуть бути лише сторони виконавчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Натомість, як вбачається з поданою скарги та оскаржуваної постанови державного виконавця про арешт майна від 26.11.2018 року стягувачем у даному виконавчому провадженні являється Житлово-комунальне підприємство Чернігівської обласної корпорації Агропромислового будівництва, а боржником відповідно є ОСОБА_3. Натомість скаржник ОСОБА_1 не навела в поданій скарзі та не долучила відповідних доказів на підтвердження того, що вона також є стороною у виконавчому провадженні № 57538395 по виконанню судового наказу № 750/5477/18, виданого 19.09.2018 року Городнянським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за житлово-комунальні послуги на користь Житлово-комунального підприємства Чернігівської обласної корпорації Агропромислового будівництва.

При цьому суд звертає увагу скаржника ОСОБА_3 на положення п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», якими визначено, що вимоги інших осіб ( тобто не сторін виконавчого провадження ) щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залученим судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Тобто діючим законодавством передбачена можливість особи, яка не є стороною виконавчого провадження, звернутись до суду в порядку позовного провадження з вимогою про зняття арешту з майна.

Як зазначалось вище, якщо скарга за формою і змістом не відповідає загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України, а також не містить відомостей, зазначених в частині 4 статті 74 Закону про виконавче провадження, то застосовуються положення статті 185 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 185, 477 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця про накладення арешту на майно боржника залишити без руху.

Повідомити скаржника про необхідність виправити зазначені недоліки в 10-ти денний термін з дня отримання ухвали.

Роз'яснити, що інакше скарга буде вважатися неподаною та йому повернута.

Суддя О.Д.Березовський