Справа №295/2249/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.,

при секретарі Поліщук К.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю представників відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Богунського районного суду м. Житомира справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , треті особи Житомирська міська рада, Державна архітектурно-будівельна інспекція у Житомирській області, Акціонерне товариство «Креді агріколь банк» про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності на частину майна, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , треті особи Житомирська міська рада, Державна архітектурно-будівельна інспекція у Житомирській області, Акціонерне товариство «Креді агріколь банк» про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності на частину майна. В обгрунтування позовних вимог вказала, що в 2000 р. вона познайомилася з ОСОБА_9 та з січня 2001 р. почала працювати головним бухгалтером у ПП ОСОБА_9 , а з січня 2006 р. вони почали проживати як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в квартирі померлого по АДРЕСА_1 . В подальшому вони за спільні кошти придбали нежитлове приміщення для ведення сімейного бізнесу по АДРЕСА_2 площею 176,5 кв. м. Згідно договору купівлі-продажу від 08.02.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 306. З 2007 р. по 2015 р. за спільні кошти на місці старого побудували нове приміщення площею 411,1 кв. м., право власності на яке 28.09.2015 р. було зареєстровано як офісно-господарські приміщення по АДРЕСА_2 . У жовтні 2012 р. вони разом з ОСОБА_9 стали засновниками ТОВ «Торговий дім «Лагіс» і за спільні кошти придбали вантажний фургон малотоннажний В, автомобіль марки «Renault Master», 2017 р. випуску, номер НОМЕР_1 , згідно договору купівлі-продажу від 11.07.2017 р., фургон малотоннажний В, автомобіль марки «ЗАЗ 110558», 2010 р. випуску, номер НОМЕР_2 , згідно довідки-рахунку від 04.10.2010 р., легковий універсал - В, автомобіль марки «Сherry Tigo», 2012 р. випуску, номер НОМЕР_3 , згідно рахунку-фактури від 20.08.2012 р.

З урахуванням викладенного позивачка просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_9 в період з 01.01.2006 р. по 28.11.2018 р.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_9 та ОСОБА_1 офісно-господарські приміщє загальною площею 411,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та розташовані на земельній ділянці :09:004: НОМЕР_4 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площа: 0,0467 га.

Визнати за за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину офісно-господарських приміщень, загальною площею 411,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 розташовані на земельній ділянці НОМЕР_5 :09:004:0036, цільове призначення: будівництва та обслуговування будівель торгівлі, площа: 0,0467 га.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності гр. ОСОБА_9 та ОСОБА_1 автомобіль марки «ЗАЗ 110558», фургон малотоннажний-В, білого кольору, 2010 року випуску, реєстраційний не НОМЕР_2 ; автомобіль марки «СНЕКУ Тіggo», легковий універсал-В, сірого коль 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіль марки «RENAULT МАSТЕR», вантажний фургон малотоннажний-В, сірого кольору, 2017 року випу реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобіля марки «ЗАЗ 110558», фургон малотоннажний-В, білого кольору, 2010 року випуску, реєстраційний не НОМЕР_2 ; автомобіль марки «СНЕКУ Тіggo», легковий універсал-В, сірого коль 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 та автомобіль марки «RENAULT МАSТЕR», вантажний фургон малотоннажний-В, сірого кольору, 2017 року випу реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В судовому засіданні позивачка та її представник наполягали на задоволені позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_4 підтримала позовні вимоги.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 заперечували проти задоволення позовних вимог.

Свідок ОСОБА_10 , сестра померлого, засвідчила, що ОСОБА_9 19 років тому ОСОБА_11 з ОСОБА_12 . Вони разом з ОСОБА_13 взяли в оренду будівлю по АДРЕСА_2 та добудували його. На будівництві працював батько ОСОБА_14 . Вважає, що кошти на перебудову будинку вкладали ОСОБА_15 і брат разом. Відносно відносин як чоловіка та жінки між ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , які з 1999 р. по 2003 р. проживали як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, нічого не знає - про особисте життя брат ніколи не розказував; проте, в подальшому визнала ту обставину, що на сімейному святі, окрім родичів померлого, присутні були дворічний син ОСОБА_17 , його мати ОСОБА_16 та позивач ОСОБА_1 . Відносно обставин проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_1 пояснила, що вона, ОСОБА_10 була присутня на сімейному святі по АДРЕСА_1 , де присутньою була і позивач. Крім того, на святах в її, ОСОБА_10 квартирі, брат ОСОБА_9 приїздив з ОСОБА_12 . Після інсульту ОСОБА_9 доглядала позивач, і в квартирі при цьому нікого крім неї не було.

Дані пояснення свідка ОСОБА_10 суд оцінює критично з огляду на те, що вказані свідчення суперечать показам медсестер ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Так, свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 пояснили, що внаслідок інсульту ОСОБА_9 в листопаді 2018 р. перебував на лікуванні в 1-ій міській лікарні м. Житомира близько двох тижнів у неврологічному відділенні, де вони працюють медсестрами в режимі сутки через троє. Догляд медсестри здійснювали як в лікарні, так і після виписки зі стаціонарного лікування в квартирі ОСОБА_9 Свідки наголосили, що ОСОБА_1 через знайомих домовилася з ОСОБА_20 та іншими медсестрами про здійснення догляду за ОСОБА_9 і платила за це кошти, проте, змовчала на запитання про те, ким вона доводиться хворому. Медсестри в квартирі чергували цілодобово, крім вихідних. В цей період часу вони прибирали в квартирі, готовили їжу та годували. ОСОБА_21 з молодим чоловіком відвідували хворого, коли медсестри по телефону замовляли необхідні продукти харчування або ліки, з чого свідки зробили висновок, що хворого відвідували донька з чоловіком. Крім того, свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 звернули увагу, що в квартирі були лише речі, призначені для догляду за ОСОБА_9 Жодних речей, які б свідчили, що в квартирі мешкала жінка - не було. З огляду на умови проживання ОСОБА_9 був холостяком. (Т. 1 а. с. 178-186).

Свідок ОСОБА_22 познайомилася з ОСОБА_9 при наданні свідком послуг по ремонту одягу. Він в подальшому звертався до свідка з пропозицією про догляд за хворою колишньою ОСОБА_23 ( ОСОБА_24 Два роки ОСОБА_22 доглядала хвору дружину. В 2013 р. ОСОБА_9 запросив свідка в квартиру по АДРЕСА_1 , щоб та допомогла по господарству, зокрема, випрати та випрасувати і повісити гардини. З огляду на обстановку в квартирі та умови проживання свідок дійшла висновку, що ОСОБА_9 мешкав один. (Т. 1 а. с. 182-186)

Сусіди в будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_25 і його сестра ОСОБА_26 також засвідчили ту обставину, що померлий ОСОБА_9 був холостяком. Вони бачили, як ОСОБА_27 після роботи приїздила разом з ОСОБА_9 на машині і піднімалися в квартиру сусіда, проте, за 1-2 години він відвозив ОСОБА_1 і повертася в квартиру сам. ОСОБА_25 також засвідчив, що підтримував з Лаговським не лише сусідські, але і дружні відносини. ОСОБА_9 одного разу зізнався в тому, що ОСОБА_28 ) соромиться його і додав: «Ну ладно, пусть ищет». Крім того ОСОБА_25 пояснив, що в квартирі ОСОБА_9 іноді по кілька днів поспіль мешкала жінка на ім`я ОСОБА_29 (вказуючи на свідка ОСОБА_30 ). Одного разу він на запрошення ОСОБА_9 був на його дачі, де присутні були і ОСОБА_29 і ОСОБА_31 ( ОСОБА_32 . 2 а. с. 30, 32, 36-42)

Свідок ОСОБА_30 суду пояснила, що знайома була з ОСОБА_9 з 1995 р. В 2007 р. між ними виникли «близькі» стосунки як чоловіка і жінки. В 2008 р. ОСОБА_30 переїхала на постійне місце проживання до Москви, проте з 2008-2010 роки приїздила до Житомира кожні три місяці, щоб відвідувати сина, який мешкав в родині свекрухи. В цей період часу, від 3 до 10 днів, вона мешкала в квартирі ОСОБА_9 , де залишала деякі домашні речі. В 2013 році приїзжала і провозила подарунки. Щодо відносин між ОСОБА_1 і ОСОБА_9 пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_15 робила покупки ОСОБА_9 в якості подарунку, вони разом могли обідати, проте, разом вони «не були», оскільки ОСОБА_15 соромилася ОСОБА_9 внаслідок різниці у віку. Вона бажала мати родину, а він дав їй таку можливість. ОСОБА_30 засвідчила, що знала про те, що ОСОБА_15 була партнером ОСОБА_9 , але в квартирі по АДРЕСА_1 вона ніколи не мешкала, при цьому розповіла про подробиці життя померлого і вказала на те, що Новий рік він святкував не з ОСОБА_33 , а з дітьми. ОСОБА_9 охарактеризувала як замкнуту людину, що більшістю було пов`язано з умовами життя та праці: сигналізація вдома, сигналізація на роботі. Засвідчила про те, що ОСОБА_9 про їх відносини не розповідав нікому, проте, її могли бачити люди, які мешкають в будинку померлого. Про відносини її, ОСОБА_30 з ОСОБА_9 знала донька ОСОБА_9 , ОСОБА_34 ( ОСОБА_32 . 2 а. с. 33, 36-42).

Свідок ОСОБА_35 (перша дружина ОСОБА_9 ), яка засвідчила, що з ОСОБА_36 познайомилася на ювілеї ОСОБА_9 , на якому були присутні його родичі та співробітники. З присутніх на ОСОБА_37 представили як співробітника, а сам ОСОБА_9 сидів окремо від позивача біля сватів. Проте, на ювілеї хтось сказав, що між ОСОБА_9 і ОСОБА_36 можливо є службовий роман. Одного разу в телефонній розмові ОСОБА_4 , мати ОСОБА_9 , пожалілася колишній невістці, що навіть гардини нікому повісити. ОСОБА_35 по телефону іноді спілкувалася з ОСОБА_9 з приводу доньки та спільних онуків. В розмові вона поцікавилася і життєвими справами ОСОБА_9 , який відповів, що сам готує, сам робить ремонт і сам вирішує куди йому їхати на відпочинок, з чого свідок дійшла висновку, що колишній чоловік ні з ким не проживає. (Т. 2 а. с. 31, 36-42).

Свідки ОСОБА_38 суду пояснила, що є кумою і сусідкою позивача ОСОБА_1 по АДРЕСА_3 . Зимою 2006 р. ОСОБА_1 відвідала її доньку, яка лежала в дитячій лікарні і тоді їй стало відомо про ОСОБА_9 , який зі слів ОСОБА_14 її підвіз до лікарні. В подальшому всі свята, дні народження ОСОБА_14 вони святкували разом. Свідок засвідчила про те, що позивач мешкала по АДРЕСА_1 виходячи з того, що в квартирі батьків по АДРЕСА_4 вона не проживала. ОСОБА_15 і ОСОБА_39 разом приїздили на машині до хворої матері ОСОБА_14 і привозили продукти харчування та воду. Щодо свого перебування в квартирі ОСОБА_9 повідомила, що приїздила в квартиру за консервацією та можливо за речами, які ОСОБА_15 купувала собі і подрузі в «секунді», оскільки мала більше часу з огляду на те, що була директором підприємства і вільно розпоряджалася часом, та ділилася з подругою 1-2 рази на рік. Проте пояснила, що підтвердити дані обставини ніхто не може. (Т. 2 а. с. 35, 36-42).

Свідок ОСОБА_40 працює в ТОВ «Торговиі дім «Лагіс» з 2012 р. бухгалтером. Вона пояснила, що ОСОБА_1 і ОСОБА_9 приїздили і їхали з роботи разом, разом працювали на роботі. В офісі вони разом обідали, їжу приносила ОСОБА_15 , купувала іноді якісь речі. Проте, чи проживали вони разом не бачила. ОСОБА_41 товариства і дні народження ОСОБА_9 проходили в офісі. Сумки з продуктами привозив на машині ОСОБА_9 , на столі накривала ОСОБА_15 . Питання бізнесу, зокрема, чи брати кошти в кредит на потреби товариства чи їх позичити вирішували на нараді, де присутні були ОСОБА_1 , ОСОБА_9 і ОСОБА_40 Проте, чи позичали кошти у батька ОСОБА_1 відповіді дати свідок не змогла. Яку суму в яке майно вкладала ОСОБА_1 пояснити не змогла, зіславшись на те, що свідком даної обставини не була. (Т. 2 а. с. 34 а. с. 36-42.)

Свідок ОСОБА_42 (племінник ОСОБА_9 ) пояснив, що з 2007 р. по 2008 р. неофіційно працював підсобним працівником на підприємстві ОСОБА_9 , і в цей період часу разом з батьком ОСОБА_1 та ще одним працівником приймав участь у спорудженні даху компресорної по АДРЕСА_2 та фундамент гаража при цій будівлі. За свою працю отримував грошову плату, чи отримував батько ОСОБА_43 не відомо. В 2013 р. вдруге прийшов працювати до ОСОБА_9 на посаді водія в ТОВ «Торговий дім «Лагіс». На той час будівлю компресорної було вже перебудовано. Які кошти вкладалися і ким в будівництво свідку не було відомо, проте, з огляду на спільну участь ОСОБА_9 і ОСОБА_1 питань щодо придбання деталей автомобіля, будівельних матеріалів для ремонта дачі, речей особистого вжитку у поєднанні із особистого враження від спілкування осіб на роботі дійшов висновку, що вони проживали разом. В період з 2013 р. по 2019 роки чотири рази заходив в квартиру ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , щоб поставити сумки з придбаними речами. Щодо подробиць особистого життя на підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_9 пояснення надати не зміг. Обставини вкладення коштів позивача або її батька в будівництво офісно-господарських приміщень та транспортні засоби свідку не відомі, припускає що спільне, бо разом працювали. Засвідчив, що ОСОБА_44 після інсульту вдома доглядала ОСОБА_1 - не покидала «ні на секунду», бо він особисто був разом з нею і ОСОБА_45 , що суперечить показам свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 і ОСОБА_20 ( ОСОБА_32 . 2 а. с. 99, 101-110).

Свідок ОСОБА_46 , який спілкувався з ОСОБА_9 з огляду на те, що є сином цивільної дружини ОСОБА_9 ОСОБА_16 , суду пояснив, що в 2003 р. його мати і ОСОБА_9 розлучилися. В червні 2018 р. він опікувався питаннями медичного обстеження в 1-ій ЦМЛ м. Житомира, оскільки працює там лікарем. Після встановлення діагнозу надавав медичну допомогу щодо курсу хіміотерапії та робив уколи. 01 листопада 2018 р. зрозумів, що стан його здоров`я погіршився, оскільки були порушення мови та рух. За проханням ОСОБА_9 приїхали водій ОСОБА_47 та позивач ОСОБА_15 і відвезли його в лікарню, де йому призначили ліки, які позивач оплатила з карти ОСОБА_9 В квартирі ОСОБА_9 був сам, оскільки за час лікування на дому доводилося приїздити вночі і з самого ранку, проте, ОСОБА_1 в квартирі не було. Коли вирішувалися питання лікування ОСОБА_9 в Києві позивач відмовилася, посилаючись на ту обставину, що вона «ніхто» по відношенню до ОСОБА_9 і ці питання вирішуватимуть родичі. (Т. 2 а. с. 100, 101-110)

Лікар ОСОБА_48 , завідуюча неврологічним відділенням 1-ої ЦМЛ м. Житомира суду засвідчила, що за час лікування ОСОБА_9 станом здоров`я хворого жінка, яка б представилася дружиною ОСОБА_9 , не цікавилася. (Т. 2 а. с. 125-129 )

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників справи, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про відмову у задоволення позову.

Судом встановлено.

Згідно копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 з 20.09.1995 р. (Т. 1 а. с. 4)

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 Свідоцтво про смерть від 28.11.2018 р., серія НОМЕР_6 (Т. 1 а. с. 7)

11.02.2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт її проживання з ОСОБА_9 однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, визнати майно ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , об`єктом спільної сумісної власності та визнати за позивачем право власності на Ѕ частину майна.

14.02.2019 р. позивачем подано заяву про долучення до матеріалів справи копії наступних документів: трудової книжки позивача, свідоцтв про реєстрацію спірних транспортних засобів, договір купівлі-продажу автомобіля «Renault Master» від 11.07.2017 р. та кредитного договору на придбання даного автомобіля від 27.09.2017 р., копію виписки з медичної карти ОСОБА_9 та дані його медичного обстеження, копію договору-замовлення на поховання померлого, копію трьох чеків на підтвердження сплати витрат за ритуальні послуги, виписки з ЄДРПОУ на ТОВ «Торговий дім «Лагіс». (Т. 1 а. с. 12-43).

18.07.2019 р. позивачем подано заяву про долучення до матеріалів справи наступних документів: нотаріально посвідченої заяви свідка матері померлого ОСОБА_4 , генеральної угоди про ведення депозитних операцій фізичних осіб від 04.07.2003 р. та дві заяви про розміщення депозитних вкладів на суму 1000 грн. та 500 грн. та два касових ордери на підтвердження здійснення даної операції (Т. 2 а. с. 12, 13, 16), квитанції КБ «ПриватБанк» від 22.10.2004 р. про здійснення валютно-обмінної операції на суму 1 000 доларів (еквівалентну 5306,5 грн.), квитанції АКБ «Мрія» від 09.08.2006 р. про продаж валюти в сумі 1 587 доларів США (еквівалентну 8061,96 грн.), договору на строковий депозитний вклад в АКБ «Мрія» від 09.02.2005 р. на 18 місяців на суму 6 000 грн., договір від 18.08.2009 р. з АТ «Укцент-Банк» на відкриття особового рахунку на суму 2000 доларів США, договір Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» від 18.12.2007 р. про залучення внеску на депозитний рахунок в розмірі 30 000 грн., та фототаблиці з зображеннями ОСОБА_1 та ОСОБА_9 вдвох, в колі співробітників та друзів.

В позові ОСОБА_13 зазначає про те, що в 2000 р. вона познайомилася з ОСОБА_9 , з січня 2001 р. почала працювати головним бухгалтером у ПП ОСОБА_9 , а з січня 2006 р. вони почали проживати як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в квартирі померлого по АДРЕСА_1 . В подальшому, за спільні кошти придбали нежитлове приміщення для ведення сімейного бізнесу по АДРЕСА_2 площею 176,5 кв. м., згідно договору купівлі-продажу від 08.02.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Слівінською О.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 306. З 2007 р. по 2015 р. за спільні кошти та спільними зусиллями на місці старого побудували нове приміщення площею 411,1 кв. м., право власності на яке 28.09.2015 р. було зареєстровано як офісно-господарські приміщення по АДРЕСА_2 .

Позивач звератає увагу на те, що в жовтні 2012 р. вони разом з ОСОБА_9 стали засновниками ТОВ «Торговий дім «Лагіс» і за спільні кошти придбали вантажний фургон малотоннажний В, автомобіль марки «Renault Master», 2017 р. випуску, номер НОМЕР_1 , згідно договору купівлі-продажу від 11.07.2017 р., фургон малотоннажний В, автомобіль марки «ЗАЗ 110558», 2010 р. випуску, номер НОМЕР_2 , згідно довідки-рахунку від 04.10.2010 р., легковий універсал - В, автомобіль марки «Сherry Tigo», 2012 р. випуску, номер НОМЕР_3 , згідно рахунку-фактури від 20.08.2012 р.

На підтвердження даних обставин позивачем разом з позовом було подано в якості доказу копію договору купівлі-продажу від 08.02.2007 р. приміщення компресорної по АДРЕСА_2 , копія свідоцтва від 28.09.2015 р. про право власності на офісно-господарські приміщення по АДРЕСА_2 . (Т. 1 а. с. 5-6).

Суд критично відноситься до доводів позивачки, а саме в позові ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що вона з ОСОБА_9 за спільні кошти придбали нежитлове приміщення по АДРЕСА_2 та перебудували в період з 2007 р. по 2015 р., проте не зазначає джерело своїх доходів та суми коштів які вона особисто вкладала в купівлю та перебудову компресорної. Так, компресорна площею 176,5 кв.м. була придбана на підставі договору купівлі-продажу приміщення від 08.02.2007 р. за суму у розмірі 353 500 грн. Разом з тим вартість ремонтно-будівельних робіт з метою перебудови компресорної в офісно-господарські приміщення по АДРЕСА_2 , 1-К (адресу будівлі було змінено з АДРЕСА_2 на № 1-К) станом на час завершення будівництва (визначений датою державної реєстрації даного об`єкта на праві власності за ОСОБА_9 ) згідно висновку експерта вартість будівельно-монтажних робіт із реконструкції будівлі компресорної під офісно-господарські приміщення по АДРЕСА_2 станом на день завершення будівництва (визначено з огляду на дату державної реєстрації права власності на майно на ім`я ОСОБА_9 ) становить суму 2 393 168 грн. (Т. 1 а. с. 61-88)

Крім того, з приводу визнання права власності на Ѕ частини офісно-господарських приміщень за адресою: АДРЕСА_2 1-к суд, аналізуючи пояснення сторін та надані сторонами докази встновив.

ОСОБА_3 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 15.09.1997 року, згідно даних Витягу з ЄДРПОУ від 07.02.2019 р. Підприємницьку діяльність ОСОБА_9 здійснював в магазині «Іжачок» по АДРЕСА_5 , орендуючи приміщення з 1999 р., а в подальшому у 2001 р. купив, згідно договору купівлі-продажу від 19.07.2001 р. За рахунок прибутку від підприємницької діяльності в магазині «Іжачок» ОСОБА_9 в 2007 р. придбав компресорну по АДРЕСА_2 (в подальшому даному об`єкту було присвоєно нову адресу: АДРЕСА_2 , яку в подальшому перебудував в офісно-господарські приміщення. Саме з метою розширення сфери та обсягу прибутків від підприємницької діяльності він створив Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лагіс», діяльність якого розмістив в приміщеннях по вул. Чехова, 1-К. Проте, даний об`єкт нерухомого майна купувався і перебудовувся за особисті кошти ОСОБА_9 від підприємницької діяльності і використовувалися останнім саме з цією метою.

Згідно наданої позивачем копії трудової книжки в період з 16.01.2001 р. по 12.03.2013 р. (Т. 1 а. с. 16-17) ОСОБА_1 працювала на ФОП ОСОБА_9 , як найманий працівник по трудовому договору, а ОСОБА_9 , в свою чергу, отримував прибутки, як підприємець з 13.03.2013 р. позивач стала працювати на посаді директора як штатний працівник ТОВ «ТД «Лагіс».

Згідно витягу з ЄДРПОУ від 05.02.2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Лагіс» був зареєстрований 15.10.2012 р. і лише з 15.10.13 р. за рахунок перерозподілу внесків до статутного фонду товариства ОСОБА_9 і позивач стали співзасновниками товариства і сформований статутний фонд товариства наступним чином: з 4 000 грн. статутного капіталу ТОВ «Тороговий дім «Лагіс» внесок ОСОБА_9 становив 3 600 грн, що відповідає частці у розмірі 90%, а 400 грн. - внесок ОСОБА_1 , що становить 10% статуного фонду товариства. Дана обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 і ОСОБА_9 визначилися з часткою кожного із співзасновників товариства у здійсненні підприємницької діяльності. Спільна участь у здійсненні підприємницької діяльності та спільне вирішення виробничих питань господарського товариства не може свідчити про те, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_9 склалися відносини, притаманні подружжю.

Суд критично відноситься до доводів позивачки, що офісно-господарське приміщення за адресою: АДРЕСА_2 1-к є результатом спільної праці ОСОБА_9 і ОСОБА_1 як осіб, які перебували у «цивільному шлюбі» і придбували та створювали спірне майно в інтересах сім`ї.

Інше спірне майно: автомобіль «Renault Master», 2017 р., д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль марки «ЗАЗ 110558», 2010 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіль марки «СНERY Tiggo», 2012 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , - також придбавалося ОСОБА_9 з метою використання транспортних засобів у підприємницькій діяльності.

Так, зокрема, вказані авто, як і ті, що були придбані ним раніше, зокрема, автомобіль «ГАЗ 2705», 2003 р., д.н.з. НОМЕР_7 , автомобіль «ГАЗ 2705», 2002 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_8 , та причіп «МАЗ 8102», 1984 р. випуску, НОМЕР_9 , - використовувалися з метою постачання сировини для виготовлення продукція та постачання цієї продукції у точки продажу.

Суд звертає увагу, що майже всі автомобілі є вантажними і використовувалися для вантажоперевезень в інтересах підприємства. Лише автомобіль марки «СНERY Tiggo», 2012р. випуску д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_9 використовувал для лише для власних потреб.

Автомобіль «Renault Master», 2017 р., д.н.з. НОМЕР_1 , був придбаний на підставі договору купівлі-продажу № 83/17 від 11.07.2017 р. за суму 736 744 грн., з яких було сплачено власних коштів у розмірі 405 210 грн. та кредитних коштів в сумі 331 534 грн., згідно кредитного договору № 2/3159140 з ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Згідно претензі ПАТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість по кредиту на даний час складає 138 140 грн. Отже, з січня 2019 року графік щодо сплати заборгованості по кредиту не виконується. Таким чином, згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту, який долучено в якості додатку до кредитного договору позивачем, зобов`язання по погашенню заборгованості ОСОБА_9 виконувалися на протязі 14 місяців в сумі 13 816 грн. щомісячно, що становить суму 193 424 грн.

Отже, розмір витрат, здійснених ОСОБА_9 за життя на придбання автомобіля «Renault Master» складає суму 405 210 + 193 424 = 598 634 грн. (Т. 1 а. с. 38-43).

Відносно автомобіля марки «ЗАЗ 110558», 2010 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіля марки «СНERY Tiggo», 2012 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_3 позивачем не надано жодних документів, на підставі яких були придбані транспортні засоби.

Таким чином, ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів факту внесення позивачкою грошових коштів при придбанні спірного майна, навіть не надано доказів про наявність у неї таких коштів на момент придбання майна та джерел їх походження.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 не визнає факту наявності між позивачем ОСОБА_1 та його батьком, ОСОБА_9 усталених відносин, що притаманні поджужжю в розумінні ст. 74 СК України.

Відповідачу відомо, що ОСОБА_1 познайомилася з ОСОБА_9 в січні 2001 р., коли його матір ОСОБА_16 , яка працювала в магазині «Іжачок» товарознавцем і перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_9 , запропонувала ОСОБА_1 з Житомирського харчокомбінату перейти на роботу до ПП ОСОБА_9 в якості бухгалтера. Про дану обставину свідчать фото, на яких в колі сім`ї ОСОБА_16 і ОСОБА_9 зображено позивача. (Т. 1 а. с. 116). Відносини ОСОБА_16 і ОСОБА_9 як подружжя припинилися 7 березня 2003 р. Проте, внаслідок того, що по роботі вони спілкувалися постійно, а вихідні ОСОБА_17 проводив з батьком, за весь цей період, розмови відносно того, що ОСОБА_9 має намір створити сім`ю з ОСОБА_1 , або ознаки присутності в квартирі жінки, яка постійно мешкає з батьком - не було.

З показів свідків ОСОБА_46 , ОСОБА_35 , ОСОБА_30 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_22 зрозуміло, що ОСОБА_9 ніколи не визнавав позивача ОСОБА_1 за дружину, обставини свого особистого життя приховував, як ніколи ОСОБА_1 не визнавала ОСОБА_9 за чоловіка, оскільки соромилася ОСОБА_9 , зокрема, його віку.

Факт проживання в квартирі АДРЕСА_6 , ведення спільного ведення господарства та наявність спільного бюджету на підтвердження тієї обставини, що між ОСОБА_1 і ОСОБА_9 склалися усталені відносини, притаманні подружжю, судом не встановлено.

Довідка з податкової інспекції (Т. 1 а. с. 154-156) свідчить, що доходи позивач отримувала в межах прожиткового мінімуму на особу працездатного віку і не мала інших джерел доходів, за рахунок яких нарівні з ОСОБА_9 могла вкладати кошти в здійснення добудови до компресорної і переобладнання її в офісно-господарські приміщення по АДРЕСА_2 та у придбання транспортних засобів.

Під час судового слухання позивач, в своїх поясненнях, не могла пояснити в який період часу, яку суму і в яке майно вона вкладала кошти, посилаючись на ту обставину, що сам факт проживання з позивачем та участь її батька в якості робітника на будівництві є підставою для визнання майна померлого спільною сумісною власністю.

Згідно зі ст. ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, на, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Позивач ОСОБА_1 не надала суду належних, допустимих та безспірних доказів того, що вона з січня 2006 р. по листопад 2018 р. проживала однією сім`єю з ОСОБА_9 , вела з ним спільне господарство, мала спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто що між ними в цей період часу мали місце усталені відносини, що притаманні подружжю, у розумінні ст. 74 Сімейного кодексу України.

При вирішенні питання щодо правового режиму спірного майна, мають бути встановлені факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовані час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що і дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Вищий спеціалізовний суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалою від 19.07.2017 р. по справі № № 712/14246/15-ц, посилаючись на правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 р. по справі № 6-2253 цс 15, дійшов до наступного висновку: Визначаючи правовий режим майна, набутого в «цивільному шлюбі», слід, зокрема, доводити факт його спільного створення та наявності в сторони відповідних коштів на момент придбання майна та джерела їх походження.

Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена у справі № 6-399цс17:

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Норму статті 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Правовий висновок Верховного Суду України у справі № 6-1327цс 15:

Згідно із частинами 1, 2 статті 52 ЦК України, фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення; фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Отже, майно фізичної особи підприємця, яке придбане за кошти від своєї діяльності підприємця і не в інтересах сім`ї та використовується в його підприємницькій діяльності з метою отримання прибутку, слід розглядати як його особисту приватну власність, відповідно до ст. 57 СК України, а не як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Під час слухання справи, за заявою адвоката Музиченко Ю.В. від 13.03.2019 р., по справі було призначено судову оціночно-будівельну експертизу. За висновками експерта № 711/03-2019 від 29.03.2019 р. вартість будівельно-монтавжних робіт із реконструкції будівлі компресорної під офісно-господарські приміщення по АДРЕСА_2 становить 2 393 168 (два мільона триста дев`яносто три тисячі сто шістдесят вісім грн. 00 коп.) Вартість данної експертизи становить 10 048 (десять тисяч сорок вісім грн. 00 коп.) (Т. 1 а. с. 61-91).

З урахуванням викладенного, керуючись ст. ст. 57, 60, 74 СК України, Ухвалою Вищого спеціалізовного суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалою від 19.07.2017 р. по справі № № 712/14246/15-ц, Постановою Верховного Суду України від 08 червня 2016 р. по справі № 6-2253 цс 15, ст. ст. 2-5, 10-13, 18, 23, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , треті особи Житомирська міська рада, Державна архітектурно-будівельна інспекція у Житомирській області, Акціонерне товариство «Креді агріколь банк» про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності на частину майна, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь представника ОСОБА_3 адвоката Музиченко Юлії Вікторівни 10 048 (десять тисяч сорок вісім грн.) 00 коп. в порядку відшкодування витрат на проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі пододання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка