справа № 489/7560/18
провадження №2/489/589/19
УХВАЛА

Іменем України

21 листопада 2019 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Коденко К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації вартості частки в нерухомому майні та припинення права на частку в спільному майні

встановив:

У грудні 2018 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на її користь грошову компенсацію в розмірі 181295,00 грн. компенсації вартості 1/3 частки її права власності на житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 , та припинити її право власності після отримання грошової компенсації.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.12.2019 (суддя Тихонова Н.С.) відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У зв`язку із відставкою судді Тихонової Н.С. на підставі розпорядження керівника апарату суду від 15.03.2019 № 141 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи за результатами якого головуючим суддею визначено Коваленка І.В.

Ухвалою від 04.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, представник позивача просила залишити позовну заяву без розгляду, так як відпала правова підстава подальшого вирішення даного спору через прийняття Верховним Судом постанови від 26.06.2019 по справі № 489/6157/15-ц, якою задоволено касаційну скаргу ОСОБА_5 та скасовано рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 23.12.2016, а рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.11.2016 залишено в силі.

Представник відповідача ОСОБА_5 - адвокат Царик Р.М. проти залишення позову без розгляду не заперечувала, але просила стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на правову допомогу через необґрунтованість позовних вимог, згідно розрахунку доданого до відзиву, проти чого представник позивача заперечувала, так як заявлений позов не можна вважати необґрунтованим.

Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи, що до початку розгляду справи по суті представник позивача заявила про залишення позову без розгляду, що з огляду на диспозитивність цивільного судочинства є правом позивача, заява представника позивача підлягає задоволенню на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Вирішуючи клопотання представника відповідача про компенсацію відповідачу витрат, понесених на професійну правничу допомогу, через необґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З аналізу наведеної норми слідує, що компенсація відповідачу витрат, пов`язаних з розглядом справи, у наведених у цій нормі випадках, здійснюється за умови встановлення необґрунтованості дій позивача.

Із змісту позовної заяви слідує, що до суду ОСОБА_3 звернулася після того, як рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 23.12.2016 було скасовано рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.10.2016 по справі № 489/6157/15-ц, яким були задоволені вимоги ОСОБА_5 про виділ 1/3 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями і спорудами в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Як на підставу звернення до суду позивач вказує на наявність спору між сторонами щодо володіння, користування і розпорядження спільним будинком, зокрема відсутності для неї умов спокійно проживати в спільному будинку. Через що вона неодноразово пропонувала продати житловий будинок та поділити грошові кошти, отримані від його реалізації, з чим відповідачі не погоджуються. Вказує, що після того як ОСОБА_5 не вдалося виділити свою частку в натурі, остання з сином почали постійно чинити їй перешкоди у користуванні житловим будинком та вчиняти відносно неї насильство, спричиняли тілесні ушкодження та пошкоджували її майно. Через що вона неодноразово зверталася до поліції.

Отже, звернення ОСОБА_3 з позовом про стягнення грошової компенсації частки в нерухомому майні та припинення її права власності, зумовлено перешкоджанням позивачу зі сторони відповідачів вільно володіти, користуватися і розпоряджатися спільним нерухомим майном, оскільки рішенням Апеляційного суду Миколаївської області було скасовано рішення суду першої інстанції, яким виділено в натурі частку ОСОБА_5 у спільному майні.

Після скасування постановою Верховного Суду від 26.06.2019 рішення апеляційної інстанції та залишення в силі рішення першої інстанції у позивача ОСОБА_3 відпала підстава для вирішення її позову, у зв`язку із чим представник позивача заявила про залишення позовної заяви без розгляду.

Таким чином, наведені обставини не є такими, які вказують на необґрунтованість дій позивача, а тому відсутні підстави для компенсації відповідачу ОСОБА_5 витрат, понесених на професійну правничу допомогу, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Керуючись частиною п`ятою статті 142, пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Жосан В.М. про залишення позовної заяви задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення грошової компенсації вартості частки в нерухомому майні та припинення права на частку в спільному майні - залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - адвоката Царик Р.М. про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 25.11.2019.

Суддя І.В.Коваленко