Справа №487/5012/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2019 року м.Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу № 487/5012/18 за позовною заявою ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2018 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який був зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції 08.04.2011 р., актовий запис №92; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, тому вважає, що у підтриманні сімейних стосунків немає сенсу. Крім того зазначила, що від шлюбу подружжя має доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Згоди щодо матеріального утримання та виховання сина не досягнуто, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 20.08.2018 р. зазначений позов було залишено без руху у зв'язку із вказаними в ній недоліками.

11.09.2018 р. до канцелярії суду на виконання зазначеної ухвали надійшла заява позивача разом з долученими документами.

Ухвалою суду від 13.09.2018 р. відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06.11.2018 р. підготовче судове засідання відкладено.

Ухвалою суду від 03.12.2018 р. закрито підготовче судове засідання, а справу призначено до розгляду по суті.

До судового засідання позивач не зявилась. 03.12.2018 р. до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1, в якій вона підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу за своєї відсутності, залишити після розірвання шлюбу прізвище «Фоменко».

Відповідач до судового засідання не зявився, 03.01.2019 р. надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за своєї відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони 08.04.2011 року уклали шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №92.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії 1-ФП №152474 від 07.09.2011 р.).

Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сімя є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Спільне життя у сторін не склалося по причині несумісності характерів, різних поглядів на сімейні цінності, що призвело до втрати почуттів кохання та взаємоповаги. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують.

Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сімї неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні.

Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Тому на підставі ст.112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Крім того, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобовязаний і має можливість сплачувати на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову, тобто з 01.08.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Крім того, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 704,80 грн. та на користь держави у сумі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89,197,258,259, 263-265, 352,354, п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 08 квітня 2011 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №92 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище "Фоменко".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.08.2018 р., і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) 40 копійок у дохід держави.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1, народилась 01.11.1988 р.в м.Миколаєві, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач: ОСОБА_2, народився 03.01.1984 р. в м.Миколаєві, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

Головуючий суддя І.В.Боброва