Провадження № 22-ц/802/1089/19 Категорія: 1 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

секретар с/з Вергун Т.С.,

з участю:

представника боржника Пасенка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича, за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2019 року боржник ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеною скаргою, яку обгрунтувала тим, що постановою приватного виконавця Пироги С.С. від 10 липня 2019 року у виконавчій справі № 594846699 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 661591,02 грн шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, а саме: на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів.

ОСОБА_1 вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому просила суд постанову приватного виконавця визнати неправомірною та скасувати, а також просила зобов`язати приватного виконавця повернути ПАТ «Укрсоцбанк» виконавчий лист без виконання.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2019 року в даній справі скаргу ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця задовольнено.

Постановлено визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Пироги С.С. про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 161/335/16-ц від 17 січня 2019 року.

Зобов`язано приватного виконавця Пирогу С.С. повернути стягувачу ПАТ «Укрсоцбанк» виконавчий лист без виконання.

Не погоджуючись із постановленою судом ухвалою, приватний виконавець подав апеляційну скаргу на цю ухвалу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги боржника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник боржника апеляційну скаргу заперечив і просив скаргу залишити без задоволення, інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце судового розгляду, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Апеляційну скаргу приватного виконавця слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 травня 2011 року, що набрало законної сили, постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії від 13 березня 2007 року в розмірі 661 591,02 грн.

Стягнення заборгованості за кредитним договором постановлено провести шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 березня 2007 року, визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки згідно із Законом України «Про виконавче провадження» з початковою ціною продажу предмета іпотеки, встановленою на підставі оцінки майна під час проведення виконавчих дій на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Із матеріалів справи убачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області від 10 липня 2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом в даній справі 17 січня 2019 року (а.с.9).

Боржник ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на прийняту приватним виконавцем постанову про відкриття виконавчого провадження і просила суд визнати зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження протиправною і скасувати її.

Задовольняючи скаргу боржника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження прийнята з порушенням вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон), оскільки нормами цього Закону передбачена заборона на примусове відчуження нерухомого майна, переданого в забезпечення виконання зобов`язань за валютними кредитами.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням вимог закону.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями частини 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунку) та примусовій реалізації.

Частина 1 статті 1 Закону передбачає, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. та 250 кв.м. для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини 1 статті 263 ЦК України).

Дія Закону є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Як було встановлено судом, належна боржнику ОСОБА_1 на праві власності квартира є предметом іпотеки, зазначене нерухоме майно виступає як забезпечення зобов`язань позичальника ОСОБА_2 за споживчим кредитом, наданим йому банком в іноземній валюті.

Крім того, ця квартира використовується боржником ОСОБА_1 як місце її постійного проживання, загальна площа квартири складає 79,4 кв.м.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення суду про звернення стягнення на зазначену квартиру, яка є предметом іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», виконанню не підлягає.

Відтак постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення про звернення стягнення на іпотечне майно прийнята з порушенням вимог закону.

Стаття 451 ЦПК України передбачає, що за результати розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльності неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З врахуванням того, що оскаржувана постанова приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження прийнята з порушенням вимог закону, в зв`язку з чим були порушені права боржника, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення скарги боржника ОСОБА_1 на постанову приватного виконавця.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги Сергія Степановича залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 вересня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді