Справа № 456/1067/19
Провадження № 2/456/841/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

12 листопада 2019 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житлом, а саме: будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування позову покликається на те, що їй на підставі договору дарування належить будинок АДРЕСА_1 . Окрім цього зазначає, що згідно довідки про склад сім`ї, виданої Лисятицькою сільською радою Стрийського району Львівської області від 13.03.2019 № 342 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: її чоловік ОСОБА_6 1947 року народження, внучка ОСОБА_7 1998 року народження, внук ОСОБА_8 2009 року народження, внучка ОСОБА_9 2011 року народження, дочка ОСОБА_2 1971 року народження, зять ОСОБА_3 1970 року народження, внук ОСОБА_4 1998 року народження, внук ОСОБА_5 1992 року народження. Звернула увагу, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в будинку АДРЕСА_1 з 2003 року не проживають, відповідно не сплачують комунальні послуги, в утриманні житла участі не беруть, їхніх особистих речей в будинку немає. Звернула увагу, що понад 12 років відповідачі перебувають та проживають за кордоном.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , будучи допитаною судом в якості свідка на підставі ст. 92 ЦПК України, повідомила, що будинок АДРЕСА_1 належить їй на праві приватної власності та вона з чоловіком і внуками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в ньому проживають. Також зазначила, що відповідачі по справі: ОСОБА_2 є її донькою, ОСОБА_3 є її зятем, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є її внуками. Звернула увагу, що відповідачі з 2003 року не проживають в будинку АДРЕСА_1 , так як виїхали проживати за кордон, однак куди саме їй не відомо, оскільки вони не спілкуються. У зв`язку з тим, що відповідачі зареєстровані в будинку АДРЕСА_1 вона не може оформити субсидію. Окрім цього зазначила, що ѕ частини будинку вона подарувала своїм внукам ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , за якими здійснює догляд після смерті їхньої матері.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що позивач є його дружиною та у будинку АДРЕСА_1 вони проживають з 2002 року. Також зазначив, що відповідач по справі ОСОБА_2 є його донькою, однак вона виїхала проживати та працювати за кордон, а її діти близько десяти років до повноліття, проживали з ним та його дружиною. Звернув увагу, що його донька після закінчення дітьми школи, забрала їх до себе. Окрім цього зазначив, що відповідачі в будинку АДРЕСА_1 не проживають з 2003 року, однак він з дружиною не може оформити субсидію, оскільки відповідачі у вказаному будинку зареєстровані, але не проживають.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча неодноразово повідомлялись про розгляд справи на 13.05.2019, 31.05.2019, 09.08.2019, 05.09.2019, 03.10.2019, 12.11.2019 про, що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які згідно довідки Укрпошти повернулись на адресу суду 18.04.2019, 10.07.2019, 06.07.2019, у зв`язку із іншими причинами, шо не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, 27.08.2019, 21.09.2019, 19.10.2019, 23.10.2019, 25.10.2019 повернулись на адресу суду по відмові клієнта та у зв`язку з тим, що адресат не проживає за вказаною адресою. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, що скеровані відповідачу ОСОБА_5 на адресу: с. Гірне Стрийського району Львівської області, згідно довідки Укрпошти повернулись на адресу суду 25.05.2019, 05.07.2019, 23.08.2019, 20.09.2019, 17.10.2019 з відміткою «вручено». Окрім цього, відповідачі неодноразово повідомлялись про розгляд справи на 31.05.2019, 09.08.2019, 05.09.2019, 03.10.2019, 12.11.2019 на офіційному веб -порталі судової влади України про виклик відповідачів в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, проти чого позивач та третя особа не заперечили.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні зазначила, що вона працює листоношею та проживає в селі Пукеничі Стрийського району Львівської області. Також зазначила, що вона щомісяця приносить ОСОБА_1 пенсію. Звернула увагу, що донька позивачки ОСОБА_17 , її чоловік та діти в будинку АДРЕСА_1 не проживають близько 16 років та вона їх ніколи не бачила. Зазначила, що позивач з чоловіком доглядає за дітьми їхньої покійної доньки.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні зазначила, що вона з позивачем є односельчанами та проживає неподалік. Звернула увагу, що позивачка проживає разом з чоловіком та дітьми їхньої покійної доньки. Зазначила, що старшу доньку позивачки та члені її сім`ї вона ніколи не бачила.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Стрийським державним комунальним міжрайонним бюро технічної інвентаризації 18.11.2004, ОСОБА_1 належить будинок АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, реєстр № 1-2388 /а.с. 5/.

Відповідно до копії довідки № 342 від 13.03.2019, виданої виконавчим комітетом Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області склад сім`ї ОСОБА_1 : чоловік ОСОБА_6 1947 року народження, внучка ОСОБА_7 1998 року народження, внук ОСОБА_8 2009 року народження, внучка ОСОБА_9 2011 року народження, дочка ОСОБА_2 1971 року народження, зять ОСОБА_3 1970 року народження, внук ОСОБА_4 1998 року народження, внук ОСОБА_5 1992 року народження /а.с. 6/.

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 , ОСОБА_20 Будинок знаходиться у власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування /а.с. 7-12/.

Відповідно до копії довідки № 350 від 13.03.2019, виданої виконавчим комітетом Лисятицької сільської ради Стрийського району Львівської області гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані, але не проживають у АДРЕСА_1 , про що свідчать свідки, жителі с. Пукеничі: ОСОБА_18 , ОСОБА_16 /а.с. 13/.

Відповідно до копії договору дарування будинку від 25.05.2004, посвідченого державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2388, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 подарували ОСОБА_1 житловий будинок разом із приналежними до нього господарськими спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 та розташований на землях сільської ради /а.с. 14/.

Відповідно до копії розпорядження голови Стрийської районної державної адміністрації № 32 від 22.01.2014 «Про встановлення опіки/піклування над дітьми-сиротами» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительку с. Пукеничі Стрийського району Львівської області призначено опікуном/піклувальником над малолітніми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 /а.с.16/.

Згідно з п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Так, згідно з частиною другою статті 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають, окрім дружини власника, дітей і батьків також інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Суд приходить до переконання, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є членом сім`ї наймача в розумінні ст. 64 ЖК України, оскільки разом проживали з позивачем в будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , вони разом вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом до 2003 р., після чого вони переїхали проживати за кордон.

Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом, передбачені частиною другою статті 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Інших підстав для втрати членом сім`ї власника житла права користування житлом ЦК України не визначає.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Так, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що донька позивачки ОСОБА_17 , її чоловік та діти в будинку АДРЕСА_1 не проживають близько 16 років та вона їх ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що вона з позивачем є односельчанами та проживає неподалік. Позивачка проживає разом з чоловіком та дітьми їхньої покійної доньки. Старшу доньку позивачки та члені її сім`ї вона ніколи не бачила.

Суд надає віри показанням допитаних свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , оскільки такі є логічними, достовірними та чітко підтверджують обставини, викладені позивачем у поданій позовній заяві про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Таким чином, судом беззаперечно встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в розумінні ст. 64 ЖК України є членами сім`ї наймача ОСОБА_1 , не проживають у будинку АДРЕСА_1 з 2003 року, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, поясненнями позивача, свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та третьої особи ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є донькою позивачки, ОСОБА_3 є зятем позивача, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 внуками. Позивачка ОСОБА_1 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані відповідачі, а тому є членами сім`ї наймача в розумінні ст. 64 ЖК України; в даному будинку не проживають з 2003 року, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та третьої особи ОСОБА_6 , однак позивач змушена сплачувати комунальні послуги, в тому числі й за відповідачів, що унеможливлює оформлення нею субсидії, а тому, враховуючи положення ст. 405 ЦК України, згідно з якою член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання втратившим права на користування житловим приміщенням відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовні вимоги підлягають до повного задоволення, то з відповідачів також слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 768, 40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 264, 265, 268, 280 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування житлом, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави по 192 /сто дев`яносто дві/ грн. 10 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. Л. Бучківська

Повний текст судового рішення

виготовлено 18 листопада 2019 року