П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року місто Київ

справа № 369/5320/18

апеляційне провадження № 22-ц/824/12529/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі судді Ковальчук Л.М. від 22 липня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_3 (дід заявник), ОСОБА_4 (баба заявника) та ОСОБА_5 (батько заявника).

ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Чернігові помер ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , після смерті яких власниками вказаної квартири стали заявник та ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно.

Посилаючись на те, що після смерті баби заявник став добросовісним набувачем права власності на всю квартиру, інших осіб, які проживали в квартирі однією сім`єю не було і немає, просив суд встановити факт належності йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі частини 6 статті 294 ЦПК України.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції; зупинити провадження до вирішення справи про кримінальне правопорушення та

прийняття рішення нотаріусом.Скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про залишення заяви без розгляду.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14 квітня 1998 року, належала на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 99 - зворот)

Спадкоємцями після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією спадкової справи до майна померлої № 174/2017 (а.с.81-108).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

Пунктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (частина 6 статті 294 ЦПК України).

Заявник, звертаючись у травні 2018 року до суду із заявою про встановлення факту належності нерухомого майна на праві власності, посилався на те, що він є єдиним добросовісним власником квартири АДРЕСА_1 .

Разом із тим матеріалами справи підтверджується, що вказана квартира є спадковою масою після померлої ОСОБА_4 , на яку також претендує ОСОБА_2 .

Постановляючи ухвалу про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює, обґрунтовано зазначив, що подана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки під час розгляду справи було встановлено наявний спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника із ухваленим судовими рішеннями, законність та обґрунтованість якого доводами апеляційної скарги не спростована.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 листопада 2019 року.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

О.В. Шахова