ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 683/1252/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/1649/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник апелянта ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , представник позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2019 року (суддя Андрощук Є.М.) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

У травні 2016 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням неодноразового уточнення позовних вимог, просила суд зобов`язати ОСОБА_4 , за власний рахунок усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 площею 0,1 га, шляхом знесення (демонтажу) паркану по всій його довжині та знесення самочинно збудованої будівлі літньої кухні з господарською будівлею та гаражем, що розташовані на належній їй земельній ділянці.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні, належною ОСОБА_5 земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, шляхом знесення (демонтажу) паркану по всій його довжині, що розташований на належній їй земельній ділянці по АДРЕСА_1 площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Зобов`язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні, належною їй земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, шляхом знесення (демонтажу) паркану по всій його довжині, що розташований на належній ОСОБА_5 земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Просила стягнути з відповідачів на її користь судовий збір та витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи.

Позов мотивовано тим, що вона є власником земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована по АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно до плану меж земельної ділянки дана земельна ділянка межує з земельними ділянками, які належать відповідачам ОСОБА_4 від точки «Е» до «Є», ОСОБА_2 від точки «Є» до «А».

При переоформленні Державного акта на право власності на землю, у зв`язку зі зміною прізвища, позивачці стало відомо, що межі її земельної ділянки порушені відповідачами, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а саме ОСОБА_4 заступив по точці «Е» за межу 2,59 метра, а ОСОБА_2 по точці «А» заступив за межу на 1,01 метра, де вони спільно спорудили огорожу із каменю на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_5 .

Згодом, при проведенні інвентаризації належної їй земельної ділянки та встановлення на місцевості її меж було встановлено, що суміжним власником ОСОБА_6 також було здійснено будівництво суцільної огорожі на належній їй земельній ділянці.

Вважає, що такими діями відповідачів порушено право власності належною їй земельною ділянкою.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2019 року вказаний позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_5 земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 площею 0,1 га, шляхом знесення (демонтажу) паркану по всій його довжині та знесення самочинно збудованої будівлі літньої кухні з господарською будівлею та гаражем, що розташовані на належній ОСОБА_5 земельній ділянці.

Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні, належною ОСОБА_5 земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, шляхом знесення (демонтажу) паркану по всій його довжині, що розташований на належній ОСОБА_5 земельній ділянці.

Зобов`язано ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні, належною ОСОБА_5 земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, шляхом знесення (демонтажу) паркану по всій його довжині, що розташований на належній ОСОБА_5 земельній ділянці.

Стягнуто з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 по 1780 грн. з кожного судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що за висновком судової земельно-технічної експертизи частина земельної ділянки позивачки знаходиться у користуванні суміжних землевласників, у зв`язку з чим вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою підлягають задоволенню, шляхом демонтажу будівель та споруд, які знаходяться на земельній ділянці ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині покладення на нього зобов`язання усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_5 земельною ділянкою, шляхом знесення (демонтажу) паркану по всій його довжині та знесення самочинно збудованої літньої кухні з господарською будівлею та гаражем, які знаходяться на земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Просив ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції не звернув увагу на те, що 15.06.2010 року він на підставі державного акта серії ЯЛ №543122 набув право власності на земельну ділянку, що знаходиться по АДРЕСА_2 , цього ж дня була проведена державна реєстрація належної йому земельної ділянки. На той час земельна ділянка, власником якої є ОСОБА_5 належала ще Старокостянтинівській міській раді. Межі його земельної ділянки формувалися ПП «Обрій». Побудована ним огорожа, а пізніше погріб біля неї, було проведено по зазначеній лінії межі. Разом з тим, позивач отримала державний акт на свою земельну ділянку 16.02.2012 року, а її державна реєстрація була проведена 09.08.2015 року, при цьому перед оформленням права власності на вказану земельну ділянку позивач узгоджувала з ним межу лінії від точок «Е» до «Є» і жодних претензій від неї висунуто не було.

Крім того, апелянт зазначає, що під час виділення земельних ділянок ПП «Обрій», використовував інші точки відліку, внаслідок чого межі були зміщені. Оскільки, як виявило обстеження під час проведення експертизи, межа між земельними ділянками повинна була проходити на відстані 3,47-3,18 м від огорожі в бік його будівель. В той час з протилежної сторони земельної ділянки позивачки межа з земельною ділянкою, що належить ОСОБА_7 повинна проходити на відстані 2,02 м від встановленої останньою бетонної огорожі в сторону земельної ділянки позивачки.

Крім того, не погоджується з висновком суду щодо покладення на нього зобов`язання знесення (демонтажу) самочинно збудованої літньої кухні з господарською будівлею та гаражем, які розташовані на земельній ділянці, що належить ОСОБА_5 при цьому вказує, згідно з ескізом забудови на спірній частині земельної ділянки площею 59 кв.м земельної ділянки частково знаходиться лише господарська будівля та погріб. Літня кухня та гараж знаходяться з протилежного боку належної йому земельної ділянки, а тому демонтажу не підлягають.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_1 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки.

Представник позивачки ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та(або) резолютивної частин (ч.4 ст.376 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині позовних вимог до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 сторонами не оскаржується, тому в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належить земельна ділянка площею 0,1 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер земельної ділянки :06:017:0045, що розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку серія ЯК №980226, виданого 16.02.2012 року.

Власниками суміжних земельних ділянок кадастровий номер :06:017:0220, розташованих у АДРЕСА_3 є відповідач ОСОБА_2 (державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯМ №523945, виданий 12.11.2012 року); по АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки :06:001:1115, - відповідач ОСОБА_4 (державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯЛ №543122, виданий 15.06.2010 року); по АДРЕСА_4 - ОСОБА_6 .

Відповідно до частини першої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини другої, пунктів "б", "г", "д" частини третьої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.5,6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №450/016 від 24.04.2017 року, частина земельної ділянки ОСОБА_5 , кадастровий номер земельної ділянки :06:017:0045, яка має площу 0,0059 га (59 кв.м) та обмежена поворотними точками 5-6-12-11-10-5, знаходиться в користуванні суміжного землевласника ОСОБА_4 (План в Додатку №8), частина земельної ділянки ОСОБА_5 , кадастровий номер земельної ділянки :06:017:0045, яка має площу 0,0125 га (125 кв.м) та обмежена поворотними точками 1-2-3-4-5-6-8-9-1, знаходиться в користуванні суміжного землевласника ОСОБА_2 (План в Додатку №8), частина земельної ділянки ОСОБА_5 , кадастровий номер земельної ділянки :06:017:0045, яка має площу 0,0026 га (26 кв.м) та обмежена поворотними точками 2-3-15-14-13-2, ймовірно знаходиться в користуванні суміжного землевласника ОСОБА_6 (План в Додатку №8).

При цьому, експертом було встановлено, що на земельній ділянці ОСОБА_5 знаходяться наступні об`єкти, які за зовнішніми ознаками належать іншим власникам: суцільна дерев`яна огорожа з металевими стовпчиками по бетонному цоколю на відрізку 6-7-9-10-11 загальною довжиною 48,12 м та відрізку 5-10 довжиною 3,47 м, яка встановлена зі сторони суміжних земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та подібна до огорожі на інших межах цих ділянок; частина одноповерхової нежитлової будівлі, площею 0,0003 га та обмежена точками 1-2-3-4-1, яка розташована зі сторони суміжного землекористувача ОСОБА_4 та враховуючи наявні дані, знаходиться в його користуванні.

На спростування зазначеного матеріали справи інших доказів не містять.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду в оскаржуваній частині рішення, щодо того, що позивачка довела порушення своїх прав, які підлягають задоволенню щодо суміжного землекористувача ОСОБА_4 про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_5 шляхом демонтажу паркану по всій його довжині.

Однак, щодо знесення самочинно збудованої літньої кухні з господарською будівлею та гаражем, апеляційний суд погодитись не може, оскільки відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №450/016 від 24.04.2017 року, експертом встановлено, що на земельній ділянці ОСОБА_5 знаходиться частина одноповерхової нежитлової будівлі, площею 0,0003 га та обмежена точками 1-2-3-4-1, яка розташована зі сторони суміжного землекористувача ОСОБА_4 та враховуючи наявні дані, знаходиться в його користуванні.

Як встановлено апеляційним судом, з прив`язкою до технічного паспорта на житловий будинок, АДРЕСА_5 , який було виготовлено ОСОБА_4 після ухвалення рішення судом першої інстанції, враховуючи пояснення в судовому засіданні експерта, на земельній ділянці ОСОБА_5 знаходиться частина одноповерхової нежитлової будівлі, а саме хлів, погріб та вхід у погріб. Літня кухня з господарською будівлею та гаражем знаходяться в іншій частині земельної ділянки ОСОБА_4 .

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині знесення самочинно збудованої будівлі літньої кухні з господарською будівлею та гаражем підлягає зміні. ОСОБА_4 слід зобов`язати усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_5 земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, шляхом знесення нежитлової будівлі, що розташована на межі земельних ділянок за №№ :06:001:1115 та :06:017:0045. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 січня 2019 року змінити в частині знесення самочинно збудованої будівлі літньої кухні з господарською будівлею та гаражем.

Зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні належною ОСОБА_5 земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, та знести нежитлову будівлю, що розташована на межі земельних ділянок за №№ НОМЕР_1 :06:001:1115 та :06:017:0045.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк