ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8376/19 Справа № 208/6346/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р. Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про скасування заходів забезпечення позову від 16 липня 2019 року по справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , про визнання договорів недійсними, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року, мотивуючи її тим, що рішенням суду, яке набрало законної сили 14 березня 2019 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 липня 2019 року заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року за заявою позивача ОСОБА_1 , шляхом накладення заборони на відчуження 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчика та денної автостоянки по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 , про визнання договорів недійсними, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, скасовані.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про скасування заходів забезпечення позову від 16 липня 2019 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені заяви про скасування забезпечення позову, зазначаючи, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала про забезпечення позову ОСОБА_2 свідомо не була виконана та останньою було ініційовано штучний судовий процес про поділ майна подружжя.

Правом на надання відзиву сторони по справі не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи у жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договорів недійсними.

Також ОСОБА_1 було подано заяву про забезпечення свого позову шляхом накладення заборони на відчуження 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчика та денної автостоянки по АДРЕСА_1 , що належить відповідачу ОСОБА_2 .

Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Накладено заборону на відчуження 1/2 частини магазину-бару, сезонного майданчика та денної автостоянки по АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , та в межах заявлених вимог.

До суду із зустрічним позовом звернулась ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними.

З позовом також звернулась третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 16 травня 2018 року про виправлення описки, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними відмовлено. В задоволені позовних вимог відповідача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів позики недійсними відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 444.877 грн.41 коп. основну суму боргу, 2.074 грн.60 грн. інфляційні втрати, 2.230 грн.47 коп. суму трьох відсотків річних, 4.491 грн.82 коп. - суму судового збору, а всього 453.674 грн.30 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 444.877 грн.41 коп. основної суми боргу, 2.074 грн.60 коп. інфляційних втрат, 2.230 грн. 47 коп. суми трьох відсотків річних, 4.491 грн.82 коп. суми судового збору, а всього 453.674 грн.30 коп. та додаткове рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року скасовано та у скасованій частині ухвалено нове судове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за договором позики від 21 грудня 2015 року суму боргу в розмірі 249.131 грн.67 коп. та 3% річних у розмірі 5.405 грн. 89 коп., а всього 254.537 грн.56 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 за договором позики від 28 грудня 2015 року суму боргу в розмірі 188.600 грн., інфляційні у розмірі 15.193 грн.12 коп. та 3% річних в розмірі 4.092 грн.36 коп., а всього 207.885 грн.48 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 4.624 грн.23 коп. В іншій частині рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 грудня 2017 року та додаткове рішення цього ж суду від 16 травня 2018 року залишено без змін.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Скасування заходів забезпечення позову належить відрізняти від скасування ухвали про забезпечення позову. Різниця полягає в тому, що заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів

Порядок скасування заходів забезпечення позову визначений ст.158 ЦПК України.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють у часі відповідно до приписів ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за клопотанням учасника справи. За результатами розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно з роз`ясненнями у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Зважаючи на те, що рішенням суду, яке набрало законної сили, ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено, правові підстави для його забезпечення відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для скасування заходів забезпечення позову у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 ініціювала штучний процес про поділ майна подружжя та право власності на 1/2 частину магазину-бару, сезонного майданчика та денної автостоянки по АДРЕСА_1 було визнано за її чоловіком ОСОБА_2 в рамках справи №209/1392/17, є неприйнятними.

Скасування заходів забезпечення позову в цій справі не порушує прав позивача, оскільки забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, проте, в цій справі розгляд справи закінчено, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Інших доводів, які б були правовою підставою для прийняття рішення щодо скасування ухвали суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про скасування заходів забезпечення позову від 16 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.