ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/3507/18 Головуючий суддя І інстанції Якименко Л. О.
Провадження № 22-ц/818/2168/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори про спадкове право
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Яцини В.Б.,

суддів колегії Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Любич Вікторії Олександрівний на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року, ухвалене у складі судді Якименко Л.О., до якої приєднався ОСОБА_3 в особі представника Любич Вікторії Олександрівни по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_5 звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 посилався на те, що згідно державного акту про право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 , виданого 27 квітня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Проходівської сільської ради № 51 від 18.04.2000, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 6,55 га під НОМЕР_2 , яка розташована на території Проходівської сільської ради, КСП «Проходянське». Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач у справі спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв шляхом спільного постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вів з нею спільне господарство, допомагав їй як матеріально, так і морально, купував за власні кошти їй ліки, речі першої необхідності, готував їй їжу.

Земельною ділянкою спадкодавця позивач користується з 2000 року.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 05.03.2000 було укладено за розпискою договір боргу. Остання передала йому в оренду земельну ділянку на території Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, яку він використовує з 2000 року.

Приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріна В.В. 06.09.2018 надала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що не надано оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на спадкове майно.

Згідно відповіді відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області від 06.09.2018 № 29-20-0.23.18-1097/109-18 встановлено, що відповідно до запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі земельна ділянка площею 6,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, ділянка НОМЕР_2 , перебуває у приватній власності ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 27.04.2000.

Згідно звіту про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки НОМЕР_2 , наданої Приватним підприємством «Перспектива-Земля» вартість земельної ділянки загальною площею 6,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області КСП «Проходянське» становить 110699 гривень.

Позивач ОСОБА_5 вказав, що має право на спадкування у четверту чергу за законом, так як проживав зі спадкодавцем однією сім`єю п`ять років до часу відкриття спадщини.

Позивач в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав повністю, просив його задовольнити. Розгляд справи просив проводити без фіксації технічними засобами та в його відсутність, що суд вважав за можливе.

Представник відповідача Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві не заперечував проти задоволення позову, справу просив проводити в його відсутність, що суд вважав за можливе.

Третя особа у справі - представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в судове засідання не з`явився, надав пояснення на позовну заяву, які просив суд врахувати при винесенні рішення, справу по суті просив проводити в його відсутність та без фіксації судового засідання технічними засобами, що суд вважав за можливе.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року задоволено позов ОСОБА_5 до Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, та про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_5 з 2000 року за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_6 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку площею 6,55 га НОМЕР_2 , що розташована на території Проходівської сільської ради, КСП «Проходянське» з цільовим використанням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серія НОМЕР_1 , виданого 27.04.2000 на підставі рішення виконавчого комітету Проходівської сільської ради № 51 від 18.04.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12, в порядку спадкування за законом четвертої черги, після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі, до якої приєднався ОСОБА_3 , представник ОСОБА_1 - адвокат Любич В. О. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Стягнути з позивача судові витрати.

Вказано, що судове рішення прийняте за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим висновки суду, покладені в основу рішення, не відповідають дійсним обставинам справи. Судове рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та із неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим наявні підстави для його скасування.

Зазначено, що ОСОБА_8 на підставі сертифікату на земельну частку (пай) належав земельний пай розміром 8,5 га в умовних кадастрових гектарах, що підтверджується листом органу земельних ресурсів та викопіюванням з Книги реєстрації сертифікатів на земельну частку пай (запис № НОМЕР_3 від 02.12.1999).

У подальшому ОСОБА_8 оформила право власності на земельну ділянку, шляхом виділення їй в натурі земельної ділянки площею 6,55 га та отримання нею державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_4 від 27.04.2000.

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

За декілька місяців до вказаної дати, а саме ІНФОРМАЦІЯ_6, померла ОСОБА_9 , дочка ОСОБА_8 На підтвердження факту родинних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . надано копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження та копію свідоцтва про шлюб, що підтверджує факт зміну дочкою прізвища ОСОБА_8 на ОСОБА_8 . Факт смерті ОСОБА_9 підтверджується свідоцтвом про смерть, копія якого долучена до апеляційної скарги.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) є синами ОСОБА_9 та, відповідно, онуками ОСОБА_8 Родинні відносини підтверджуються свідоцтвами про народження, копії яких додано до апеляційної скарги. На дату смерті матері та бабусі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були відповідно неповнолітньою та малолітньою особами.

У 2017 році ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Смоляної В.В. із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину. Вказаний факт підтверджується витягом зі Спадкового реєстру, копія якого додається до апеляційної скарги.

У зв`язку з необхідністю встановлення інформації про обсяг спадкового майна, допущеною помилкою у правовстановлюючих документах та неправильними відомостями, що спочатку були надані заявникам територіальним органом земельних ресурсів, процедура оформлення права на спадщину тривала більше півтора року.

Так, з невідомих причин 10.11.2017 відділом у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на запит ОСОБА_1 було повідомлено, що державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_6 взамін сертифікату про право на земельну частку (пай) не видавався.

У подальшому, на запит адвоката Любич В.О. ГУ Держгеокадастру у Харківській області було надано протилежну інформацію - у Відділі у Дергачівському районі наявний архівний примірник державного акту.

При цьому, у правовстановлюючому документі на земельну ділянку було допущено помилку: прізвище померлої ОСОБА_8 вказане як ОСОБА_8 . Розбіжності у документах (свідоцтві про смерть та державному акті) зумовлені неправомірним застосуванням етимологічного принципу при українсько-російському перетворенні прізвища, що є типовою девіацією в умовах українсько- російської двомовності, що підтверджується експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз, отриманим представником ОСОБА_1 для подання нотаріусу з метою завершення процедури оформлення права на спадщину. З урахуванням вказаного висновку, державний акт з помилковим написанням прізвища посвідчує право власності, що належало померлій

ОСОБА_8 земельній ділянці 28.01.2019 було присвоєно кадастровий помер НОМЕР_5 , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру, копію якого додаємо до апеляційної скарги.

ОСОБА_1 19.02.2019 прибув до приватного нотаріуса Смоляної В.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину. Під час вчинення вказаної нотаріальної дії, готуючись до роздрукування документів на нотаріальних бланках, нотаріус здійснила перевірку інформації про нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, звідки отримала відомості про державну реєстрацію права власності на землю за ОСОБА_5 на підставі оскаржуваного судового рішення. Обґрунтовуючи неможливість видачі свідоцтва, нотаріус надала заявникові копію рішення місцевого суду у цій справі, що у вигляді скан-копії міститься в реєстрі, та відповідну інформаційну довідку з реєстру.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення апелянтом було встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Задоріної В.В., яка з невідомих причин відкрила спадкову справу за помилковим написанням прізвища - ОСОБА_8 , у той час як у свідоцтві про смерть прізвище померлої особи вказане як ОСОБА_8 . Вказана ситуація обумовила задвоєння спадкових справ щодо однієї й тієї ж самої померлої особи та, принагідно, не викликала жодних сумнівів у суду, який у своєму рішення так само вільно трактував написання прізвища померлої особи: в абз. 1 арк. 3 суд зазначає, що в актовому записі про смерть прізвище вказане ОСОБА_8 (українською мовою, українськими літерами), проте це є російське написання, що виключає у суду будь-які питання до ситуації.

Покладені в основу судового рішення твердження Позивача, а також показання свідків про те, що Позивач з 2000 по 2007 роки проживав разом із померлою ОСОБА_8 , вів з нею спільне господарство є неправдивими. Власне, у рішенні суду навіть не вказано, за якою адресою суд встановив факт спільного проживання Позивача та ОСОБА_8 , який до дати смерті бабусі фактично проживав разом із нею, може підтвердити факт введення суду в оману зі сторони Позивача та його свідків з метою заволодіння майном померлої. Крім того, відповідно до довідки Проходівської сільської ради за адресою місця проживання ОСОБА_8 на дату її смерті інших осіб зареєстровано не було. Копія довідки додається до матеріалів справи.

Таким чином, суд першої інстанції всупереч даним ДРАЦС неправильно встановив прізвище спадкодавця, у зв`язку з цим не перевірив інформацію про заведення належної спадкової справи та наявність інших спадкоємців першої черги; на підставі неправдивих показань Позивача та його свідків встановив факт спільного проживання, який був відсутній у дійсності, та прийняв рішення про визнання права власності у порядку спадкування за спадкоємцем четвертої черги, який таким взагалі навіть не є. Таке судове рішення перешкоджає ОСОБА_1 та ОСОБА_3 завершити процедуру оформлення права на спадщину та зареєструвати своє право власності на земельну ділянку.

Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області суду було надано відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначено, що позивачем у позовній заяві не було зазначено, що спадкодавець мала спадкоємців першої черги за законом. Вказали, що ОСОБА_5 до позовної заяви не було долучено копії свідоцтва про смерть ОСОБА_8 Послались на те, що позивачем не було доведено суду факту спільного проживання зі спадкодавцем, оскільки у додатках до позовної заяви, які надійшли до Управління не містився акт депутата Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, на який посилався позивач.

Просять розглянути апеляційну скаргу з урахуванням наданих ними пояснень.

Адвокатом Любич В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 суду було надано додаткові пояснення, в яких зазначено, що судом першої інстанції було встановлено факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем на підставі неналежних доказів - показів свідків. Вказала, що позивачем було визнано факт наявності помилки у написанні прізвища спадкодавця у заяві про витребування доказів, поданої до суду першої інстанції (а.с. 57). Зазначила, що матеріали справи містять відомості про наявність двох спадкових справ після смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_6 (а.с. 63, 65), що мало викликати сумніви у суду першої інстанції.

Просить суд врахувати, що одним зі свідків є дружина позивача, яка згідно даних їх паспортів зареєстрована з ним за однією адресою у селі Великі Проходи , тоді як ОСОБА_8 була зареєстрована у селі Малі Проходи, що спростовує факт спільного проживання позивача та спадкодавця. Зазначила, що суд прийняв у якості доказів письмові показання свідків, надані суду в останньому судовому засіданні, не встановивши особи таких свідків та не попередивши про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Частина третя статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Колегія суддів, відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України вислухала доповідь суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_15 та його представника - адвоката Сергєєва А.В., представника апелянта та особи, яка приєдналась до апеляційної скарги адвоката Любич В.О., перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Наведеній нормі цивільного процесуального права оскаржене рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд свої висновки мотивував тим, що позивачем доведено факт спільного проживання зі спадкодавцем до її смерті, що є підставою для спадкування як спадкоємця четвертої черги.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно державного акту про право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 , виданого 27 квітня 2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Проходівської сільської ради № 51 від 18.04.2000 року, ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 6, 55 га під НОМЕР_2 , яка розташована на території Проходівської сільської ради, КСП «Проходянське». Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією актового запису про смерть від 26 листопада 2007 року, де прізвище померлої вказане в російському написанні ОСОБА_8 .

Позивач у справі спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняв, шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про те, що ОСОБА_5 проживав разом з ОСОБА_6 з 2000 року по 2007 рік, вів з нею спільне господарство, допомагав їй матеріально, купував продукти харчування та ліки, обробляв земельний пай, переданий на підставі розписки.

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 05.03.2000 року було укладено розписку боргу, згідно з якою остання отримала під позивача за земельний сертифікат 300 грн., передавши йому в оренду земельну ділянку.

06.09.2018 приватний нотаріус Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Задоріна В.В. надала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що не надано оригіналу правовстановлюючого документу, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Згідно відповіді відділу Держгеокадастру у Дергачівському районі Харківської області від 06.09.2018 № 29-20-0.23.18-1097/109-18 встановлено, що відповідно до запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі земельна ділянка площею 6,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області, ділянка НОМЕР_2 , перебуває у приватній власності ОСОБА_6 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 27.04.2000.

Згідно звіту про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки під НОМЕР_2 , наданої Приватним підприємством «Перспектива-Земля» вартість земельної ділянки загальною площею 6,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області КСП «Проходянське» становить 110699 гривень.

Нормами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Так, ОСОБА_5 просив встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини.

Однак, доказами у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України такі обставини не підтверджені.

Так, письмові покази свідків, що були надані ОСОБА_5 суду не можуть вважатись допустимими доказами, оскільки такі заяви не були посвідчені належним чином, що свідчить про те, що особу свідків не встановлювалось, заяви не містять підтвердження свідків щодо обізнаності про зміст закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань.

Суд не приводив свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 до присяги, та не з`ясував джерело їх обізнаності щодо обставин, про які вони свідчили, оскільки, як вбачається з копій їх паспортів, всі вони зареєстровані у селі Великі Проходи, тоді як спадкодавець була зареєстрована у селі Малі Проходи, та згідно Довідки Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 454 від 11.07.2017 з 1962 року на день смерті мешкала та була зареєстрована на постійне місце проживання по АДРЕСА_2 (а. с. 122).

Також, в позовній заяві та уточненій позовній заяві ОСОБА_5 посилався на те, що факт спільного проживання було зафіксовано у Акті депутата Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області.

Однак, зазначений документ не було долучено позивачем до позовної заяви, та не надавався для огляду судам першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до пунктів 3.21, 3.22 чинного на час розгляду справи у суді першої інстанції Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

На час відкриття спадщини 22.11.2007 діяла Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, за пунктом 211 якої свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Тому, за відсутності належних і допустимих доказів спільного проживання позивача ОСОБА_5 однією сім`єю зі спадкодавцем на день її смерті висновки суду з цього приводу не можна вважати належним чином обґрунтованими, а підстави заявленого позову - доведеними.

Висновки суду першої інстанції про помилку у написанні прізвища спадкодавця в Акті про смерть, а не в державному акті про право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 , виданого 27 квітня 2000 року, - всупереч ст.ст. 263, 264 ЦПК України також належними і допустимим доказами не підтверджені і не відповідають матеріалам справи.

З наданих апелянтом документів вбачається, що прізвище спадкодавця - ОСОБА_8 , про що свідчать копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8 Серії НОМЕР_6 (а. с. 102), копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а. с. 104 на звороті), копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а. с. 108), копії Постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 119 120), копія довідки Проходівської сільської ради Дергачівського району Харківської області № 454 від 11.07.2017 (а. с. 122).

Вказане дає підстави для висновку, що районним судом не було всебічно встановлено обставини, що мають значення для справи, що потягло за собою встановлення факту проживання позивача із ОСОБА_6 , за відсутності достовірних даних про смерть такої особи.

На запит районного суду Дергачівською державною нотаріальною конторою було повідомлено, що ними не заводилась спадкова справа після смерті ОСОБА_8 , однак така справа заведена Приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Смоляною В.В. за № 129/2017, про що надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 29.10.2018 № 53847868 (а. с. 65).

Однак, відповідного запиту для отримання інформації про осіб, які звернулися із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 суд першої інстанції не зробив внаслідок чого судом не було з`ясовано коло спадкоємців після смерті спадкодавця ОСОБА_8

З копії повторного Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_7 вбачається, що батьками ОСОБА_1 записані ОСОБА_18 та ОСОБА_9 (а. с. 106).

Батьками ОСОБА_3 записані ОСОБА_19 та ОСОБА_9 , що вбачається з копії поновленого Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_8 (а. с. 107).

Згідно копії Свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_9 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 29.12.1984 уклала шлюб з ОСОБА_21 . Прізвище подружжя після шлюбу - ОСОБА_9 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а. с. 104) вбачається, що батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , записані ОСОБА_22 та ОСОБА_8 .

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що свідчить копія Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_10 (а. с. 103).

Вказане свідчить, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за правом представлення відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, за яким внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, якби вона була жива на час відкриття спадщини.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції було допущено недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до порушеннянорм матеріального та процесуального права, доводи скарги спростовують висновки суду, то на підставі п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду та відмовляє у задоволені позову.

Питання про судові витрати вирішується з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 259, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-392 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника Любич Вікторії Олександрівний , до якої приєднався ОСОБА_3 в особі представника Любич Вікторії Олександрівни - задовольнити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 листопада 2018 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_11 , РНКОПП НОМЕР_12 , на користь ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_13 , судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2813 (дві тисячі вісімсот тринадцять) гривень 10 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_11 , РНКОПП НОМЕР_12 , на користь ОСОБА_3 , РНКОПП НОМЕР_14 , судові витрати за подання заяви про приєднання до апеляційної скарги у сумі 2813 (дві тисячі вісімсот тринадцять) гривень 10 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2019 року.

Головуючий суддя

В.Б. Яцина

Судді колегії

П.В. Кісь.

О.М. Хорошевський.