ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9727/19 Справа № 214/6486/17 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/6486/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року, яке ухвалено суддею Ткаченком А.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 16 вересня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»), третя особа: Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг», про визнання розпорядження незаконним, стягнення різниці в заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати, який позивач уточнив та виклав у новій редакції станом на 01 грудня 2017 року.

Уточнена позовна заява мотивована тим, що з 17.07.2001 року позивач ОСОБА_1 працював в шахтоуправлінні з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у якості електрослюсаря (слюсаря) чергового та по ремонту устаткування дільниці № 40.

04.05.2017 року його ознайомили з Попередженням по ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 1 від 04.05.2017 року «Про майбутнє звільнення з запропонуванням іншої роботи», в якому було зазначено, що, на виконання наказу по підприємству від 17.02.2017 року № 208 «Про внесення змін в організаційну структуру шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту» ваша професія підлягає виключенню із штатного розпису. Даним документом попереджаємо про майбутнє можливе звільнення з підприємства з займаної посади не раніше ніж 04.07.2017 року, однак позивач продовжував працювати у звичному режимі до 02.07.2017 року.

В період з 03.07.2017 року по 31.07.2017 року позивач перебував у щорічній відпустці, а з 01.08.2017 року по 10.08.2017 року був відсутній на роботі через тимчасову непрацездатність.

11.08.2017 року і 14.08.2017 року позивач проходив періодичний медичний огляд.

15.08.2017 року позивача ознайомили з розпорядженням по ШУ ГД ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» № 2734 від 15.08.2017 року «Про простій не з вини працівника та визначення дислокації робочого місяця».

Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, виходячи з того, що, ані власник або уповноважений ним орган, ані інші посадові особи, не повідомляли його про початок простою. Навпаки, відповідач самостійно, не допустивши його до виконання роботи, визначив період невиконання ним роботи за своєю професією, як простій, не з вини працівника.

Позивач зауважує на тому, що зупинення роботи дільниці №40 ШУ ГД ПАТ «АМКР» з 15.08.2017 року не відбувалося. Скорочення професії зі штатного розпису також не є приводом для встановлення простою.

Позивач вважає, що визначення відповідачем періоду його знаходження на роботі з 15.08.2017 року по 30.11.2017 року (включно), як простій не з вини працівника, не відповідає вимогам норм закону, так як був відсутній сам факт простою, оскільки відсутні умови, передбачені законом для його визначення та впровадження.

Вказаним розпорядженням по ШУ ГД ПАТ «АМКР» №2734 від 15.08.2017 року йому визначили місце знаходження протягом робочого часу на підприємстві, - приміщення загальної нарядної (будівля адміністративного корпусу шахти ім. Артема) ПАТ «АМКР», тобто фактично він був відсторонений від своєї основної роботи у якості електрослюсаря (слюсаря) чергового і по ремонту обладнання дільниці №40.

За час простою з 15.08.2017 року по 30.11.2017 року (включно) йому, як за простій не з вини працівника, виплачувалась тарифна ставка. Між тим, оскільки простою працівника не було, позивач вважає що з відповідача підлягає стягненню різниця в заробітку за час виконання ним нижче оплачуваної роботи між його середньою заробітною платою та окладом, який йому оплачували за цей період.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати незаконним розпорядження по Шахтоуправлінню з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за № 2734 від 15.08.2017 року та зобов`язати відповідача скасувати його; стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача грошову суму в розмірі 16598,25 грн., як різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи між середньою заробітною платою та окладом за період з 15.08.2017 року по 30.11.2017 року без врахування податків та обов`язкових платежів.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження по шахтоуправлінню з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» за № 2734 від 15.08.2017 року «Про простій не з вини працівника та визначення дислокації робочого місця».

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату за період з 15 серпня 2017 року по 30 листопада 2017 року, в сумі 16 598 гривень 25 коп.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, згідно статей 5, 42, 62, 64 Господарського кодексу України, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» вправі на власний розсуд приймати рішення щодо внесення змін в організацію виробництва і праці, в тому числі й щодо штатного розпису, у зв`язку з чим мало законні підстави для прийняття Наказу від 17.02.2017 року № 208 «Про внесення змін в організаційну структуру шахтоуправління з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту» та скорочення посади позивача з 02.05.2017 року, що й зумовило зупинення роботи та, як наслідок, простій.

При цьому, відповідач наголошує на тому, що позивач не міг бути переведений на іншу посаду за станом його здоров`я та йому було надано можливість пошуку нового робочого місця в робочий час.

Також, відповідач наголошує на тому, що заробітна плата позивачеві за період простою нараховувалася та виплачувалася у розмірі 100% тарифної ставки, як це передбачено умовами п. 4.5. Колективного договору, тобто у повному розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Стаднік Я.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював в шахтоуправлінні з підземного видобутку руди (на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» у якості електрослюсаря (слюсаря) чергового та по ремонту устаткування дільниці № 40 (т. 1 а.с.6 зворот).

ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» було прийнято наказ №208 від 17.02.2017 року «Про внесення змін в організаційну структуру шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах шахт) гірничого департаменту», яким з 02.05.2017 року скорочена професія електрослюсаря (слюсаря) чергового і з ремонту обладнання 4 розряду (енергослужби) ділянки № 40 (адміністративно господарський відділ та АБК) шахтоуправління по підземному добуванню руди (на правах шахт) у кількості 2 одиниць, на одній з яких працює ОСОБА_1 .

Позивачу ОСОБА_1 було запропоновано переведення на наявні вакантні робочі місця на підприємстві (Т. 1 а.с. 89) від переведення на які останній 04.05.2017 року відмовився, про що складено Акт № 1 про відмову від переведення (т. 1 а.с. 143).

З 03.07.2017 року по 31.07.2017 року ОСОБА_1 знаходився в щорічній відпустці.

З 01.08.2017 року по 10.08.2017 року ОСОБА_1 був відсутній на роботі в зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

11.08.2017 року і 14.08.2017 року ОСОБА_1 проходив періодичний медичний огляд, що підтверджується табелем обліку робочого часу (т. 1 а.с. 176) та табуляграмами ОСОБА_1 за липень, серпень 2017 року (т. 1 а.с. 48-49).

15.08.2017 року ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» видано розпорядження № 2734 «Про простій не з вини працівника і про визначення дислокації робочого місця», яким вирішено час знаходження електрослюсаря (слюсаря) чергового і з ремонту обладнання 4 розряду (енергослужби) ділянки № 40 (адміністративно господарський відділ та АБК) шахтоуправління по підземному добуванню руди (на правах шахт) ОСОБА_1 на підприємстві з 15.08.2017 року вважати простоєм не з вини працівника (т. 1 а.с. 142).

Позивачу ОСОБА_1 повторно було запропоновано переведення на наявні вакантні робочі місця на підприємстві (т. 1 а.с. 91-92), від переведення на які останній 17.08.2017 року відмовився, про що складено Акт № 2 про відмову від переведення (т. 1 а.с. 144)

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що визначення відповідачем періоду знаходження позивача ОСОБА_1 на роботі з 15 серпня 2017 року, як простій, не відповідає вимогам ст. 34 КЗпП України, оскільки відсутній сам факт простою, а тому відсутні передбачені законом умови для його визначення та впровадження, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для визнання незаконними та скасування наказу про оголошення простою, та наявність підстав для стягненням на користь позивача недоотриманої заробітної палати за період з 15.08.2017 року по 30.11.2017 року, у розмірі 16 598,25 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Згідно ст.6 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06.09.2012 № 5207-V відповідно до Конституції України, загальновизнаних принципів і норм міжнародного права та міжнародних договорів України, всі особи незалежно від їх певних ознак мають рівні права і свободи, а також рівні можливості для їх реалізації.

Відповідно ст.2-1 КЗпП України, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно, зокрема, від членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за іншими ознаками.

Згідно ст.34 КЗпП України, простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

З матеріалів справи вбачається, що підставами для видання відповідачем наказу № 2734 від 15.08.2017 року «Про простій не з вини працівника та визначення дислокації робочого місця» та оголошення простою ОСОБА_1 стало внесення змін в організаційну структуру шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах шахт) гірничого департаменту ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» №208 від 17.02.2017 року «Про внесення змін в організаційну структуру шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах шахт) гірничого департаменту», яким з 02.05.2017 року скорочена професія електрослюсаря (слюсаря) чергового і з ремонту обладнання 4 розряду (енергослужби) ділянки № 40 (адміністративно господарський відділ та АБК) шахтоуправління по підземному добуванню руди (на правах шахт) у кількості 2 одиниць, на одній з яких працює ОСОБА_1 , встановлені Актом розслідування професійного захворювання від 13.11.2002 року №45 протипоказання ОСОБА_1 щодо виконання важкої праці і роботи в умовах вібрації, та відсутність вакантних робочих місць на які останнього можна перевести, з урахуванням його стану здоров`я.

Отже, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», у відповідності до наказу від 17.02.2017 року № 208 «Про внесення змін в організаційну структуру шахтоуправління з підземного видобутку руди на правах шахт гірничого департаменту», проводило скорочення чисельності штату працівників, які підлягали звільненню у передбаченому законом порядку, а зупинення робіт у даному шахтоуправлінні не відбулося, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем по справі було порушено процедуру щодо оголошення простою позивачеві, оскільки були відсутні передбачені ст. 34 КЗпП України умови для оголошення простою, тобто зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Не приймаються колегією суддів й доводи відповідача про те, що у зв`язку з наявністю у позивача протипоказань до важкої праці і роботи в умовах вібрації, вакантних місць, умови праці на яких не протирічать показанням до працевлаштування ОСОБА_1 в шахтоуправлінні не було, тому йому оголосили простій.

Так, відповідно до ст. 170 КЗпП України працівників, які потребують за станом здоров`я надання легшої роботи, власник або уповноважений ним орган повинен перевести, за їх згодою, на таку роботу у відповідності з медичним висновком тимчасово або без обмеження строку.

При переведенні за станом здоров`я на легшу нижчеоплачувану роботу за працівниками зберігається попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення, а у випадках, передбачених законодавством України, попередній середній заробіток зберігається на весь час виконання нижчеоплачуваної роботи або надається матеріальне забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

З викладеного вбачається, що діюче законодавство чітко визначає дії роботодавця щодо працевлаштування працівника з медичними обмеженнями й неможливість виконання працівником обумовленої трудовим договором роботи за станом свого здоров`я не охоплюється поняттям відсутність організаційних або технічних умов для виконання трудових обов`язків працівником, що характерно для простою.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції, дійшов вірного висновку про те, що факт простою відсутній, а тому визначення періоду знаходження позивача ОСОБА_1 на роботі з 15.08.2017 року по 30.11.2017 року, як простій, не відповідає вищенаведеним вимогам діючого трудового законодавства, у зв`язку з чим виданий наказ № 2734 від 15.08.2017 року «Про простій не з вини працівника та визначення дислокації робочого місця» є незаконним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги відповідача з приводу того, що судом не вірно визначено поняття «простою» та не було враховано, що простій може бути викликаний будь-якою причиною, як об`єктивного, так і суб`єктивного характеру, й підстава простою не звужується лише виробничою ситуацією, отже не виконання позивачем обумовленої трудовим договором роботи не з його вини теж є простоєм, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідач вдається до довільного трактування поняття простою відмінного від визначеного діючим трудовим законодавством. Неможливість виконання роботи за станом здоров`я позивача є підставою для переведення такого працівника з його згоди на легшу роботу в порядку, передбаченому ст. 170 КЗпП.

Посилання відповідача на те, що він займався працевлаштуванням позивача, надаючи йому можливість обрати вакантні посади в робочий час, колегія суддів до уваги не приймає й вважає такими, що не спростовують незаконності дій відповідача із видання оспорюваного наказу.

Погоджується колегія суддів й з висновком суду першої інстанції про стягнення на користь позивача з відповідача середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 15.08.2017 року по 30.11.2017 року, оскільки здійснення оплати праці позивача у вказаний період в розмірі 100% тарифної ставки присвоєного розряду по професії електрослюсаря (слюсаря) чергового і з ремонту обладнання 4 розряду (енергослужби) ділянки № 40 (адміністративно господарський відділ та АБК) шахтоуправління по підземному добуванню руди (на правах шахт) ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», як за період простою, є незаконним, так як відсутній сам факт простою.

Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначено судом першої інстанції у відповідності з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 року, виходячи з середньоденної заробітної плати позивача за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, і відповідачем цей розрахунок не спростовано.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: