Справа № 450/1813/19 Провадження № 2/450/1198/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"27" вересня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук І. І.

при секретарі Лаба С. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтовування позову вказує на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який був їй подарований батьком, в якому зареєстровані батьки та сини позивачки, позивачка, а також зареєстрований та не проживає брат позивачки ОСОБА_2 , 1976 року народження.

Відповідач по справі не проживає у спірному будинку понад 3 роки, про що свідчать акти, складені членами комісії Сокільницької сільської ради. Будучи зареєстрованим у будинку, відповідач не приймає участі в утриманні будинку, не несе витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. Позивачка позбавлена можливості оформити субсидії по оплаті будинку, оскільки необхідно подати довідки про доходи усіх зареєстрованих у будинку. Відповідач офіційно не працевлаштований, а тому не може надати мені довідки про свій заробіток. ОСОБА_3 не знаю де він проживає. За місцем його реєстрації з банківських установ на ім`я відповідача приходять повідомлення про необхідність погашення кредитів. Позивачці погрожують штрафними санкціями. Такі листи тривожать її, бо вона розуміє, що згодом можуть навідатись колектори. Батьки сторін є людьми похилого віку, будь-які хвилювання негативно впливають на стан їхнього здоров`я. Добровільно вирішити питання про право користування житловим приміщенням в позасудовому порядку неможливо у зв`язку із невідомим місцем проживання та перебування відповідача, а тому позивач змушена звертатися з позовом до суду.

Ухвалою від 03.06.2019 року відкрито провадження у справі.

03.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач в судові засідання повторно не з`явився, відзив не подав, про причини неявки повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку позивача та третіх осіб висловлені у письмових заявах, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 280 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 282 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З копії Договору дарування від 31.01.2019 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2019 року, вбачається, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч.4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 405 ЦК України визначені права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Згідно з Довідкою про склад сім`ї, виданої Сокільницькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області від 14.05.2019 р. № 931 вбачається, що в житловому будинки АДРЕСА_1 , зареєстровані громадяни: ОСОБА_1 , голова домогосподарства, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , син, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько та брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

З актів обстеження житлово-побутових умов від 23.08.2018 року, 15.12.2018 року, 07.05.2019 року, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , брат позивача за адресою реєстрації в будинку АДРЕСА_1 не проживає в будинку з 23.08.2018 року, та як встановлено комісією фактично не проживає більше трьох років, особистих речей такого за адресою реєстрації немає.

Судом встановлено, що позивач є власником жилого приміщення. Протягом більше одного року, відповідач який є членом сім`ї власника, вказаним житловим приміщенням не користується. Місце проживання відповідача не відоме, оскільки він покинув місце реєстрації більше не появляється, не проживає у ньому, своїх речей не зберігає, поштової кореспонденції не отримує, не здійснює оплату комунальних послуг, не несе обов`язку по утриманню житла в належному технічному стані.

З`ясовуючи причини відсутності відповідача понад встановлені строки у спірному житловому будинку, суд не встановив, що такі є поважними.

За положеннями частини першої статті 71, статті 72 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами повністю доведено, що відповідач, який правомірно набув право користування вказаним житловим приміщенням та був у ньому зареєстрований, протягом тривалого часу не проживає у спірному будинку, добровільно забрав особисті речі, не несе витрат, пов`язаних з утриманням житла, виїхав в невідоме місце проживання, будь-яких договорів щодо користування будинком не існує, як і не встановлено прояви відповідачем інтересу до вказаного житла понад 1 рік, а тому реєстрація відповідача порушує права позивача та створює останній незручності та додаткові витрати на утримання житла. Отже, вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення у повному обсязі.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 321, 391, 405 ЦК України, статті 71, статті 72 ЖК Української РСР, керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 89, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280, 282, 284, 288 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.09.2019 року.

СуддяІ. І. Мельничук