ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Облещук О.В.

з участю: представника позивача адвоката Покотило Ю.В.,

представника відповідача адвоката Шеретової О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» про стягнення заборгованості та зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» (далі ТОВ «УПК-Європлюс») про стягнення заборгованості по сплаті орендної плати в розмірі 121 690,99 грн., 7215,34 грн. пені за невчасну сплату орендної плати та 1307,81 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми за час прострочення.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 01 вересня 2016 року між ним та ТОВ «УПК-Європлюс» було укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до умов якого 01 вересня 2016 року він перед відповідачу у строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0410 га, кадастровий номер :01:001:2971, цільове призначення для іншого призначення, розташовану на території Великогаївської сільської ради Тернопільського району. Державна реєстрації договору оренди була проведена 16 вересня 2016 року.

За користування земельною ділянку відповідач повинен був сплачувати оренду плату в національній валюті України, яка є еквівалентною 1118 доларів США, станом на день платежу, щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місця.

У зв`язку з простроченням відповідачем сплати орендної плати протягом трьох місяців підряд договір оренди було розірвано на підставі п. 28 договору, про що відповідачу було направлено відповідно повідомлення про розірвання договору оренди, яке було отримано останнім 01 серпня 2018 року.

Земельна ділянка була повернута з оренди 27 серпня 2018 року, про що було складено відповідний акт прийому-передачі орендованої земельної ділянки.

Разом з тим, відповідачем на даний час не сплачено оренду плату за період з 01 травня 2018 року по 27 серпня 2018 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складається із: заборгованості по сплаті орендної плати в розмірі 121 690,99 грн., пені за невчасну сплату орендної плати 7215,34 грн. та 1307,81 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми за час прострочення за період з травня 2018 року по 01 листопада 2018 року.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати в розмірі 121 690,99 грн., пені за невчасну сплату орендної плати 7215,34 грн. та 1307,81 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми за час прострочення за період з травня 2018 року по 01 листопада 2018 року.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6995,80 гривень.

04 грудня 2018 року ТОВ «УПК-Європлюс» подало відзив на позов. Вказує, що укладаючи договір оренди земельної ділянки ТОВ «УПК-Європлюс» мало на меті використати ділянку для здійснення своєї підприємницької діяльності шляхом розміщення на ній автомобільного газозаправного пункту зріджених вуглеводних газів ( далі АГЗП). 20 квітня 2018 року відповідач звернувся до позивача з листом, в якому повідомляв позивача про початок підготовчих робіт для розміщення АГЗП на орендованій земельній ділянці. У відповідь на вказаний лист від позивача надійшов лист, в якому останній зазначив про необхідність надання відповідачем містобудівних умов для розміщення АГЗП та проекту АГЗП.

Чинним законодавством України та Договором, укладеним між позивачем та відповідачем, не передбачений обов`язок ТОВ «УПК-Європлюс» щодо надання позивачу містобудівних умов та проекту АГЗП.

Таким чином, позивач посилаючись на заборону здійснення капітального будівництва, визначену у п. 20 Договору, фактично безпідставно вимагав від відповідача надання містобудівних умов та проекту АГЗП, погрожував відповідачу, що у випадку ненадання вищевказаних документів, буде розцінювати його дії з розміщення та експлуатації АГЗП як порушення умов Договору з наступним його одностороннім розірванням позивачем, порушив право ТОВ «УПК-Європлюс» на користування земельною ділянкою, яке закріплене ст. 25 Закону України «Про оренду землі».

Також позивачем порушено приписи ст. 24 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких позивач зобов`язаний був не вчиняти дії, які б перешкоджали відповідачу користуватися орендованою земельною ділянкою. Окрім іншого, своїми діями позивач унеможливив реалізацію такого права в майбутньому, так як у випадку подальших спроб користування земельною ділянкою відповідно до мети Договору, позивач міг достроково розірвати Договір, що призвело б до додаткових витрат з сторони відповідача, таких як розміщення/прибирання обладнання (резервуар, насоси, колонки прийому та наливу, операторську), отримання необхідних документів для розміщення АГЗП, інші витрати.

Укладення відповідачем Договору оренди земельної ділянки передусім було спрямоване на набуття права користування земельною ділянкою для здійснення підприємницької діяльності шляхом розміщення та експлуатації АГЗП. Натомість, позивач, перешкоджаючи відповідачу у розміщенні та експлуатації АГЗП на орендованій за Договором земельній ділянці шляхом необґрунтованих та безпідставних вимог надання містобудівної і проектної документації та погрозами розірвання Договору підтвердив відсутність в нього наміру на настання реальних правових наслідків обумовлених договором, а саме досягнення мети договору розміщення та експлуатацію АГЗП на орендованій землі. Також зазначив, що заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, у зв`язку із невизнанням позову.

Посилаючись на наведене, ТОВ «УПК-Європлюс» просило відмовити у задоволені первісного позову.

12 грудня 2018 року представник позивача адвокат Покотило Ю.В. подав відповідь на відзив. Вказав, що як вбачається із відзиву, свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що договір оренди земельної ділянки від 01.09.2016 року є недійсним. Однією з підстав для визнання цього договору оренди недійсним відповідач вказує порушення, на його думку, ОСОБА_1 права ТОВ «УПК-Європлюс» на користування земельною ділянкою, а також приписів ст. 24 ЗУ «Про оренду землі», відповідно до яких Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дії, які перешкоджають Орендарю користуватися земельною ділянкою. Таке твердження відповідачем обґрунтовано виключно посиланням на лист ОСОБА_1 від 20.04.2018 року, який ТОВ «УПК-Європлюс» отримало 25.04.2018 року.

Направлення листа, чи ведення будь-якого листування між Орендодавцем та Орендарем з приводу виконання чи невиконання умов укладеного договору оренди, не може свідчити про порушення умов цього договору і, тим більше, про створення якихось перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Крім того, виходячи з умов п. 28 Договору, положень ЦК України, якими визначено підстави для дострокового припинення та одностороннього розірвання договору оренди, а також змісту зустрічної позовної заяви, вбачається, що ТОВ «УПК-Євронлюс» мало намір користуватися орендованою земельною ділянкою всупереч умов договору, оскільки допускало можливість правомірного дострокового розірвання укладеного договору в майбутньому з ініціативи Орендодавця саме через своє свідоме порушення умов цього ж договору.

У випадку, якби Орендодавець дійсно створював якісь перешкоди Орендареві в користуванні земельною ділянкою, це могло бути підставою для дострокового припинення (розірвання) договору з ініціативи Орендаря, але аж ніяк не підставою для визнання цього договору недійсним.

Більше того, твердження ТОВ «УПК-Європлюс» про створення Орендодавцем перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом направлення листа, який отриманий Орендарем 25.04.2018 року спростовується двостороннім Актом №б/н від 30 квітня 2018 року, який складено та надано на підпис самим ТОВ «УПК-Європлюс» і підписано обома сторонами. Згідно вказаного Акту від 30.04.2018 року Замовник (ТОВ«УПК-Європлюс») претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Оспорюваний договір вважає таким, що відповідає вимогам чинного законодавства. Договір підписаний сторонами, у нього погодженні усі істотні умови, проведена державна реєстрація договору. Крім цього, відбулось фактичне виконання умов договору шляхом передачі земельної ділянки, сплати відповідачем орендної плати за період з 01 вересня 2016 року по 30 квітня 2018 року включно. Жодних претензій щодо неналежного виконання умов договору товариство не висловлювало до моменту повернення земельної ділянки. 27 серпня 2018 року відповідач передав позивачу земельну ділянку, що підтверджується актом прийому-передачі.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити позов.

11 січня 2019 року відповідач подав заперечення на відповідь позивача, де виклав аналогічні доводи зазначені у відзив на позов.

Також, 04 грудня 2018 року ТОВ «УПК-Європлюс» подало зустрічний позов до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2016 року недійсним.

В обґрунтування зустрічних позовних товариство вказало, що укладаючи договір оренди земельної ділянки ТОВ «УПК-Європлюс» мало на меті використати ділянку для здійснення підприємницької діяльності шляхом розміщення на ній автомобільного газозаправного пункту зріджених вуглеводних газів. 20 квітня 2018 року товариство звернулось до позивача з листом, в якому повідомило ОСОБА_1 про початок підготовчих робіт для розміщення АГЗП на орендованій земельній ділянці. У відповідь на вказаний лист від позивача надійшов лист, в якому останній зазначив про необхідність надання відповідачем містобудівних умов для розміщення АГЗП та проекту АГЗП.

Чинним законодавством України та Договором, укладеним між позивачем та відповідачем, не передбачений обов`язок ТОВ «УПК-Європлюс» щодо надання позивачу містобудівних умов та проекту АГЗП.

Таким чином, позивач посилаючись на заборону здійснення капітального будівництва, визначену у п. 20 Договору, безпідставно вимагав від відповідача надання містобудівних умов та проекту АГЗП, погрожував відповідачу, що у випадку ненадання вищевказаних документів буде розцінювати його дії з розміщення та експлуатації АГЗП як порушення умов Договору з наступним його одностороннім розірванням. Позивачем порушено приписи ст. 24 Закону України «Про оренду землі», відповідно до яких останній зобов`язаний був не вчиняти дії, які б перешкоджали відповідачу користуватися орендованою земельною ділянкою.

Вказаними діями позивач унеможливив реалізацію такого права в майбутньому, так як у випадку подальших спроб користування земельною ділянкою відповідно до мети Договору, позивач міг достроково розірвати Договір, що призвело б до додаткових витрат з сторони відповідача, таких як розміщення/прибирання обладнання (резервуар, насоси, колонки прийому та наливу, операторську), отримання необхідних документів для розміщення АГЗП, інші витрати.

Укладення відповідачем Договору оренди земельної ділянки передусім було спрямоване на набуття права користування земельною ділянкою для здійснення підприємницької діяльності шляхом розміщення та експлуатації АГЗП. Натомість, ОСОБА_1 перешкоджаючи відповідачу у розміщенні та експлуатації АГЗП на орендованій за Договором земельній ділянці шляхом необґрунтованих та безпідставних вимог надання містобудівної і проектної документації, погрозами розірвання Договору, підтвердив відсутність в нього наміру на настання реальних правових наслідків обумовлених договором, а саме досягнення мети договору розміщення та експлуатацію АГЗП на орендованій землі.

Крім того, згідно вимог Закону України «Про оренду землі істотними умовами договору оренди земельної ділянки є, у тому числі, індексація орендної плати, яка не погодження сторонами договору. Посилаючись на наведене, просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки.

12 грудня 2018 року представник позивача адвокат Покотило Ю.В. подав відзив на зустрічний позов. Вказує, що як вбачається із зустрічного позову, однією з підстав для визнання цього договору оренди недійсним відповідач-позивач вказує порушення, на його думку, ОСОБА_1 права ТОВ «УПК-Європлюс» на користування земельною ділянкою, а також приписів ст. 24 ЗУ «Про оренду землі», відповідно до яких Орендодавець зобов`язаний не вчиняти дії, які перешкоджають Орендарю користуватися земельною ділянкою. Таке твердження відповідачем-позивачем обґрунтовано виключно посиланням на лист ОСОБА_1 від 20.04.2018 року, який ТОВ «УПК-Європлюс» отримало 25.04.2018 року.

На думку відповідача-позивача, направлення ОСОБА_1 вказаного листа ТОВ «УПК-Європлюс», нібито, свідчить про створення перешкод для користування орендованою земельною ділянкою як в момент отримання листа, так і в майбутньому, так як у випадку подальших спроб користування земельною ділянкою відповідно до мети Договору, ОСОБА_1 міг достроково розірвати Договір, що призвело б до додаткових витрат зі сторони позивача.

З наведеного вбачається, що твердження про, нібито, створення перешкод в користуванні земельною ділянкою ґрунтується виключно на припущеннях відповідача-позивача про можливі дії ОСОБА_1 в майбутньому, що згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України є припустимим.

Направлення листа, чи ведення будь-якого листування між Орендодавцем та Орендарем з приводу виконання чи невиконання умов укладеного договору оренди, за визначенням не може свідчити про порушення умов цього договору і, тим більше, про створення якихось перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Крім того, виходячи з умов п. 28 Договору, положень ЦК України, якими визначено підстави для дострокового припинення та одностороннього розірвання договору оренди, а також змісту зустрічної позовної заяви, вбачається, що ТОВ «УПК-Євронлюс» мало намір користуватися орендованою земельною ділянкою всупереч умов договору, оскільки допускало можливість правомірного дострокового розірвання укладеного договору в майбутньому з ініціативи Орендодавця саме через своє свідоме порушення умов цього ж договору.

У випадку, якби Орендодавець дійсно створював якісь перешкоди Орендареві в користуванні земельною ділянкою, це могло бути підставою для дострокового припинення (розірвання) договору з ініціативи Орендаря, але аж ніяк не підставою для визнання цього договору недійсним.

Більше того, твердження ТОВ «УПК-Європлюс» про створення Орендодавцем перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом направлення листа, який отриманий Орендарем 25.04.2018 року спростовується двостороннім Актом №б/н від 30 квітня 2018 року, який складено та надано на підпис самим ТОВ «УПК-Європлюс» і підписано обома сторонами. Згідно вказаного Акту від 30.04.2018 року Замовник (ТОВ «УПК-Європлюс») претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Ухвалою суду від 09 листопада 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у поряди загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року, занесеною до протоколу судового засідання, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано в одне провадження з первісним позов.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Покотило Ю.В. просив задовольнити первісний позов та стягнути з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати в розмірі 121 690,99 грн., 7215,34 грн. пені за невчасну сплату орендної плати та 1307,81 грн. трьох відсотків річних від простроченої суми за час прострочення. У задоволені зустрічного позову відповідача просив відмовити, з підстав викладених у відзиві.

Представник відповідача адвокат Шеретова О.В., яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, просила задовольнити зустрічний позов та визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 01 вересня 2016 року. Крім цього, просила відмовити у задоволені первісних позовних вимог, з підстав викладених у відзиві.

Судом встановлено, що 01 вересня 2016 року між ОСОБА_1 (Орендодавець) та ТОВ «УПК-Європлюс» було укладено Договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до умов п. 1 договору оренди, Орендодавець передає у строкове платне користування Орендарю, а Орендар приймає у строкове платне користування від Орендодавця земельну ділянку площею 0,0410 (нуль цілих чотириста десять десятитисячних) га, розташовану за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Великогаївська сільська рада, кадастровий номер: :01:001:2971; цільове призначення: для іншого призначення; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку енергетики, оборони та іншого призначення.

У п. 6 договору, сторони погодили, що за користування земельною ділянку відповідач сплачує оренду плату в національній валюті України в сумі, яка є еквівалентною 1118 доларів США на день внесення платежу, щомісячно, не пізніше 10 числа поточного місця.

У разі невнесення орендної плати у строки, визначенні даним договором, справляється пеня у розмірі облікової ставки НБ України від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Відповідно до умов п. 28 Договору, дострокове розірвання даного договору в односторонньому порядку допускається за ініціативою Орендодавця у випадку, коли Орендар більш як на два місяці підряд прострочив сплату орендної плати

У випадках дострокового розірвання договору в односторонньому порядку з ініціативи Орендодавця договір вважається розірваним з моменту отримання Орендарем письмового повідомлення Орендодавця про дострокове розірвання договору з підстав, передбачених п. 28 цього договору.

У цих випадках орендна плата сплачується до моменту повернення земельної ділянки з оренди, яке оформлюється відповідним актом прийому-передачі земельної ділянки.

Відповідно до Акту прийому-передачі орендованої земельної ділянки від 01.09.2016 року підписаного сторонами спору, ОСОБА_1 передав ТОВ «УПК-Європлюс» 01.09.2016 року у користування земельну ділянку площею 0,0410 га, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Великогаївська сільська рада, кадастровий номер: :01:001:2971.

Відповідно до акту повернення частини земельної ділянки із оренди, 01 вересня 2016 року орендар (ТОВ «УПК-Європлюс») повернув орендодавцю ( ОСОБА_1 ) земельну ділянку площею 0,020 га, яка є частиною земельної ділянки площею 0,0410 га, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Великогаївська сільська рада, кадастровий номер: :01:001:2971.

Як слідує з актів надання послуг від 30 листопада 2017 року, від 31 грудня 2017 року, від 31 січня 2018 року, від 28 лютого 2018 року, від 31 березня 2018 року, від 30 квітня 2018 року, ОСОБА_1 (виконавцем) були надані послуги ТОВ «УПК-Європлю» (замовнику) з оренди земельної ділянки, а замовником здійснено сплату орендної плати у розмірі 29 157,44грн. щомісячно. Вказані акти підписані сторонами спору та Замовник претензій по об`єму, якості та строках виконання робіт не має.

20 квітня 2018 року ТОВ «УПК-Європлюс» було направлено ОСОБА_1 лист за №94, з якого вбачається, що з 20 квітня 2018 року ТОВ «УПК-Європлюс» розпочинає підготовчі роботи для розміщення АГЗП відповідно до містобудівних умов та обмежень з урахуванням проекту.

У відповідь на вказаний лист 20 квітня 2018 року ОСОБА_1 було направлено ТОВ «УПК-Європлюс» лист за №39. Із змісту вказаного листа вбачається, що ОСОБА_1 просить ТОВ «УПК-Європлюс» надати копії отриманих містобудівних умов та проекту, про які вказувало ТОВ «УПК-Європлюс» у своєму листі від 20 квітня 2018 року за №94.

27 липня 2018 року (згідно дати поштового відправлення, а.с.11-14, Т.1) ОСОБА_1 було направлено ТОВ «УПК-Європлюс» повідомлення про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, яке отримане ТОВ «УПК-Європлюс» 01 серпня 2018 року, що не заперечується останнім. Із змісту вказаного повідомлення вбачається, що станом на 11 липня 2018 року ТОВ «УПК-Європлюс» прострочено сплату орендної плати за травень, червень та липень 2018 року, що є підставою для дострокового розірвання договору оренди за ініціативою орендаря. ОСОБА_1 повідомив про розірвання договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2016 року.

Як вбачається з акту прийому-передачі (повернення) орендованої земельної ділянки від 27 серпня 2018 року, 27 серпня 2018 року орендар -ТОВ «УПК-Європлюс» повернув орендодавцю- ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0210 га, яка є частиною земельної ділянки площею 0,0410 га, що розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Великогаївська сільська рада, кадастровий номер: :01:001:2971.

У графі «Претензії сторін» зазначено про наявну заборгованість по сплаті орендної плати за період з 01 травня 2018 року по 27 серпня 2018 року. При цьому, відповідачем зазначено, що вони не визнають заборгованості, орендодавець використовував земельну ділянку для власних потреб, чинив опір у користуванні ділянкою та розміщення АГЗП, а договір не відповідає законодавству.

Вищевказані обставини визнаються сторонами спору у заявах по суті спору.

18 вересня 2019 року ОСОБА_1 направлено ТОВ «УПК-Європлюс» претензію із проханням сплатити заборгованість по сплаті орендної плати, яка виникла за період з 01 травня 2018 року по 27 серпня 2018 року в розмірі 4327,74 доларів США. Вказана претензія була отримана відповідачем-позивачем 26 вересня 2018 року.

По даний час заборгованість по сплаті орендної плати у добровільному порядку не сплачена.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані наявні у справі докази, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають до часткового задоволення, а у задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України-гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

В силу вимог ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до умов п. 6 Договору, за користування земельною ділянкою Орендар вносить Орендодавцеві платіж - орендну плату, що за згодою Сторін складає суму в національній валюті України, яка є еквівалентною 1 118 (одна тисяча сто вісімнадцять) доларів США на день внесення орендної плати.

Орендна плата сплачується щомісячно, не пізніше 10 (десятого) числа поточного місяця оренди, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця.

Встановлено, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань згідно умов договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2016 року, порушив умови договору щодо сплати орендної плати, внаслідок чого з ініціативи ОСОБА_1 вказаний договір було розірвано в односторонньому порядку.

Встановлено, що відповідач не здійснював сплату орендної плати за травень, червень, липень та по 27 серпня 2018 року включно, внаслідок чого утворилась заборгованості в розмірі 4327,74 доларів США (1118 доларів США * 3 повних місяців прострочення) + (1118 доларів США / 31 кількість днів у серпні * 27 кількість днів прострочення у серпні 2018 року).

Згідно розпорядження Національного банку України, офіційний курс гривні до долара США станом на день винесення судового рішення 28 жовтня 2019 року року становить за 100 доларів США -2517,41 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості по сплаті орендної плати за травень серпень 2018 року у гривневому еквіваленті станом на 28 жовтня 2018 року у розмірі 108 946 грн. 96 коп. (4327 ,74дол.США* 25,1741 грн.).

Відповідач не надано суд жодних доказів щодо належного виконання умов договору та внесення плати за вказаний період.

Факт невиконання відповідачем умов договору підтверджується листом ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору, на виконання якого між сторонами підписано акт прийому-передачі орендованої ділянки від 27 серпня 2018 року.

Відповідно до умов п. 28 Договору, дострокове розірвання даного договору в односторонньому порядку допускається за ініціативою Орендодавця у випадку, коли Орендар більш як на два місяці підряд прострочив сплату орендної плати

У випадках дострокового розірвання договору в односторонньому порядку з ініціативи Орендодавця договір вважається розірваним з моменту отримання Орендарем письмового повідомлення Орендодавця про дострокове розірвання договору з підстав, передбачених п. 28 цього договору.

У цих випадках орендна плата сплачується до моменту повернення земельної ділянки з оренди, яке оформлюється відповідним актом прийому-передачі земельної ділянки.

27 липня 2018 року ОСОБА_1 було направлено ТОВ «УПК-Європлюс» повідомлення про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки, яке отримане ТОВ «УПК-Європлюс» 01 серпня 2018 року.

Однак, згідно акту прийому-передачі (повернення) орендованої земельної ділянки від 27 серпня 2018 року, спірну земельну ділянку повернуто орендодавцю лише 27 серпня 2018 року. Відта,. вимоги позивача щодо нарахування орендної плати по 27 серпня 2018 року є правомірними.

Згідно з положенням ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ч.1 ст.625 ЦК України).

Відповідно до умов п. 8 договору оренди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені даним договором, справляється пеня у розмірі облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочення.

У зв`язку із невнесенням ТОВ «УПК-Європлюс» орендної плати у строки, визначені умовами договору оренди земельної ділянки від 01 вересня 2016 року позивач вправі вимагати від відповідача сплати пені від несплаченої суми за кожень день прострочення.

Враховуючи наведене та заявлені позивачем вимоги, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 6771,08 грн. пені за невнесення орендної плати за період з 11 травня по 01 листопада 2018 року.

Розмір пені суд розраховує наступним чином, виходячи із розміру облікової ставки НБУ:

За період з 11 травня 2018 року по 10 червня 2018 року, виходячи із суми прострочення 1118 доларів США * 17 %(облікова ставка НБУ) /100/365*30 днів прострочення, що становить 15,62 доларів США;

За період з 11 червня 2018 року по 10 липня 2018 року, виходячи із суми прострочення 2236 доларів США * 17 %(облікова ставка НБУ) /100/365*30 днів прострочення, що становить 31,24 доларів США ;

За період з 11 липня 2018 року по 12 липня 2018 року, виходячи із суми прострочення 2236 доларів США * 17 %(облікова ставка НБУ) /100/365*2 днів прострочення, що становить 2,08 доларів США ;

За період з 13 липня 2018 року по 10 серпня 2018 року, виходячи із суми прострочення 3354доларів США * 17,5%(облікова ставка НБУ) /100/365*29 днів прострочення, що становить 46,63 доларів США ;

За період з 11 серпня 2018 року по 06 вересня 2018 року, виходячи із суми прострочення 4327,74доларів США * 17,5%(облікова ставка НБУ) /100/365*27 днів прострочення, що становить 56,02 доларів США ;

За період з 07 вересня 2018 року по 01 листопада 2018 року, виходячи із суми прострочення 4327,74доларів США * 18%(облікова ставка НБУ) /100/365*55 днів прострочення, що становить 117,38 доларів США, на загальну суму 268,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на 28 жовтня 2019 року становить 6 771,08грн.

Суд не приймає до уваги наведений позивачем розрахунок трьох процентів річних на суму 1307,81 грн., оскільки він не відповідає вимогам закону.

Згідно із вимогами ст.ст.625 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Встановлено, що заборгованість позивачу не повернуто, а тому останній має право на стягнення сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме, на три проценти річних від простроченої суми, як відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.

В силу вимог ст.625 ЦК України розмір трьох процентів річних суд розраховує наступним чином:

За травень 2019 року від простроченої суми 1118 доларів США 1118*3%/100/365днів*174 дні прострочення (травень 21д.+червень 30д.+липень 31д.+серпень 31д.+вересень 30д.+жовтень 31д.), що становить 15,99 доларів США,

За червень 2018 року від простроченої суми 1118 доларів США 1118*3%/100/365* 143 дні прострочення (червень 20д.+липень 31д.+серпень 31д.+вересень 30д.+жовтень 31д.), що становить 13,14 доларів США,

За липень 2019 року від простроченої суми 1118 доларів США 1118**3%*100/365д.* 113 дні прострочення(липень 21д.+серпень 31д.+вересень 30д.+жовтень 31д.), що становить 10,38 доларів США,

За серпень 2019 року від простроченої суми 973,74 доларів США*3%/100/365д.*82 дні прострочення (серпень 21д.+вересень 30д.+жовтень 31д.), що становить 6,56 доларів США,

на загальну суму 46,07доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на день винесення судового рішення становить 1159,77грн. (46,07 доларів США*25,1741грн.)

Суд не приймає до уваги наведений позивачем розрахунок трьох процентів річних на суму 1307,81 грн., оскільки дана сума розрахована із невірної кількості прострочених днів у вказаний період.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до переконання, що з ТОВ «УПК-Європлюс» на користь ОСОБА_1 слід стягнути заборгованість по сплаті орендної плати за період з травня по серпень 2018 року включно у гривневому еквіваленті станом на день винесення судового рішення у розмірі 108 946, 96 грн., пеню за невнесення орендної плати у розмірі 6771, 08 грн., а також 1159, 77 грн. три проценти річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 11 травня по 01 листопада 2018 року.

Щодо вимог за зустрічним позов слід зазначити наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У частині першій ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із вимогами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1.2,3,5,6 ст.203 цього Кодексу.

За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Положеннями ч. 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу

та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та

відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови. У разі якщо договором оренди землі передбачено здійснення заходів, спрямованих на охорону та поліпшення об`єкта оренди, до договору додається угода щодо відшкодування орендарю витрат на такі заходи.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6 , 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно з вимогами ч. 1-3 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

В силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено та не заперечується сторонами спору, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянку площею 0,0410 га, яка розташована за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, Великогаївська сільська рада, кадастровий номер: :01:001:2971; цільове призначення: для іншого призначення; категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку енергетики, оборони та іншого призначення.

01 вересня 2016 року позивач передав в оренду належну йому земельну ділянку ТОВ «УПК-Європлюс»,із сплатою орендної плати у розмірі 1118 доларів США щомісячно, в гривневому еквіваленті станом на день платежу. Земельна ділянка була передана орендарю та умови договору протягом 2016-2018 року виконувались сторонами, будь- яких заперечень щодо дійсності чи належного виконання з боку відповідача не було.

Протягом 2016-2018 років здійснено нарахування та виплату орендної плати. Із позовом до суду про визнання договору недійсним відповідач звернувся лише після пред`явлення позову про стягнення заборгованості.

Таким чином, безпідставними є твердження відповідача, що вказаний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що є підставою для визнання його недійсним.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивач чинив перешкоди у використанні земельної ділянки, оскільки вони жодними належними доказам не підтвердженні. Сам по собі лист ОСОБА_1 від 20 квітня 2018 року не підтверджує доводів щодо чинення перешкод у користуванні земельною ділянкою для її призначення.

Більше того, вказаним листом позивач будь- яких дій щодо чинення відповідачу перешкод у користуванні земельною ділянкою не здійснював, а лише повідомив про необхідність подання містобудівних умов.

Твердження відповідача про те, АГЗП не було розміщене на земельній ділянці, а отже правові наслідки передбачені договором не настали, суд оцінює критично. Відповідачем не надано суду жодних доказів про те, що АГЗП не було розміщене на орендованій ділянці у зв`язку з винними, протиправними діями позивача.

Безпідставними також є твердження відповідача про те, що у договорі сторонами не погодженно індексацію орендної плати, оскільки обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. У договорі оренди сторони погодили орендну плату у розмірі 1118 доларів США щомісячно, в гривневому еквіваленті станом на день платежу.

З врахуванням вищенаведених вимог закону та встановлених обставин справи, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним не підлягають до задоволення як безпідставні та необґрунтовані.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Щодо клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката слід зазначити наступне.

Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи . До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон) визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до вимог ч. ч. 1,2 статті 30 Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Виходячи зі змісту положень частини третьої статті 27 Закону до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Положеннями 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 30 жовтня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 доручив адвокату Покотило Ю.В. підготовку, оформлення та подання позову, захисту та представництво прав та інтересів в судах першої та апеляційної інстанції по цивільній справі про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, з усіма правами наданими позивачу. Сторони погодили гонорар за надання правової допомоги в розмірі 736,40 грн. за 1 годину роботи адвоката.

Відповідно до акту виконаних робіт (наданих юридичних послуг) №1 від 05 листопада 2018 року, адвокат Покотило Ю.В. надав ОСОБА_1 послуги з правової допомоги на загальну суму 6995,80 грн.

Перелік та об`єм наданих послуг узгоджений сторонами в акті виконаних робіт, а саме:

- ознайомлення, вивчення та аналіз матеріалів справи - 1 годин, за годину 736,40 грн., на загальну суму 736,40гривень;

- здійснення збору інформації, документів, вивчення та узагальнення судової практики, законодавства- 2 год., за годину 736,40 грн., на загальну суму 1472,80гривень;

- обговорення з клієнтом усіх можливих варіантів позицій, вироблення правової позиції 0,5год, за годину 736,40грн., на загальну суму -368,20 грн.;

- підготовка, написання та подання позову -6 годин, за годину 736,40грн, на загальну суму 4418,40грн.;

- представництво інтересів в суді першої інстанції 736,40гривень.

Повноваження адвоката Покотила Ю.В. підтвердженні договором про надання правової допомоги та ордером серії ТР № 068113 від 05.11.2018 року.

Оплата ОСОБА_1 даних послуг на суму 6995,80 грн. адвокату Покотилу Ю.В. підтверджується оригіналом квитанції до прибуткового касового ордера № 05/11/18 від 05.11.2018 року.

Разом з тим, згідно з вимогами ч.4 ст 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четверідатої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.5 цієї статті ЦПК) .

Клопотань від відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу суду не надходило. Тому, виходячи зі складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), їх обсягом та часом, витраченим на їх виконання, ціни позову та значення справи для позивача, суд вважає розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу є повністю обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Відповідач згідно з поданим ним відзивом розміру витрат на правничу допомогу не оспорював.

З цих підстав до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 6995,80 грн. понесених витрат на правничу допомогу адвоката, а також 1302,14 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 524, 525, 526, 533 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 262, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» (вул. Торф`яна,28 смт.Баришівка Баришівський район Київська область, ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по сплаті орендної плати за період з травня по серпень 2018 року включно у гривневому еквіваленті станом на день винесення судового рішення у розмірі 108 946 (сто вісім тисяч дев`ятсот сорок шість)грн. 96 коп., пені за невнесення орендної плати у розмірі 6771 ( шість тисяч сімсот сімдесят одна) грн. 08 коп., а також 1159 (одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять) грн. 77 коп. трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 11 травня по 01 листопада 2018 року.

У задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс» до ОСОБА_1 про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю в користь ОСОБА_1 1302,14 грн. сплаченого судового збору та 6 995( шість тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять) грн. 80коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач-відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач-позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «УПК-Європлюс»,вул. Торф`яна,28 смт.Баришівка Баришівський район Київська область, .

Повне судове рішення складено 07 листопада 2019 року.

Головуюча