РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Смолій Л.Д.

при секретарі Хлуд І.П.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до ПрАТ «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 19 березня 2015 року по 17 березня 2017 року перебував у трудових відносинах з ПрАТ "Рівнеазот". 17 березня 2017 року був звільнений з роботи, в день звільнення остаточний розрахунок з ним не проведено. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 259 741, 55 грн. за період з 18 березня 2017 року по 27 травня 2019 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судом встановлено, що наказом №591-ВК від 13 березня 2017 року позивач був звільнений з 17 березня 2017 року за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю (а.с.8,9).

Відповідно до довідки ПАТ «РІВНЕАЗОТ» від 09.08.2017 року № 1717 ОСОБА_1 належить до виплати 40332,29 грн., в тому числі заробітна плата за січень 4659,85 грн, заробітна плата за лютий 7130,89 грн, заробітна плата за березень 28541,55 грн. (а.с.10)

За змістом ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 р. "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Як вбачається із роз`яснень, даних в пункті 20, частині 5 пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У зв`язку з викладеним посилання представника відповідача на цю обставину, як на обставину, що виключає вину відповідача у не здійсненні розрахунку не приймається судом до уваги.

Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 07 червня 2018 року стягнуто з ПрАТ "Рівнеазот" на користь позивача 40332 грн. 29 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 , що видана філією РОУ АТ «Ощадбанк» 13.06.2019 року 27 травня 2019 року на рахунок ОСОБА_2 надійшло 40332,29 гривень заборгованості по заробітній платі стягнутій з ПрАТ «Рівнеазот» згідно судового наказу № 569/10632/18.

Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на те, що підприємство діяло в стані крайньої необхідності, заборгованість перед працівниками виникла у зв`язку з припиненням виробничої діяльності структурних підрозділів та оголошенням вимушеного простою підприємства, оскільки порушено право працівника на оплату праці, яке прямо передбачене і захищене Конституцією України, а судовий захист є важливою гарантією конституційного права громадянина заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується

Крім того, суд звертає увагу сторони відповідача на те, що у своїй практиці Верховний Суд України неодноразово зазначав про те, що аналіз змісту ст.ст. 116, 117 КЗпП, дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини за невиплату належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України (постанова №6-2163цс16 від 31 травня 2017 року, №6-259цс17 від 13 березня 2017 року).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Відповідно до довідки ПрАТ «Рівнеазот» від 06.06.2019 року № 677 позивачу ОСОБА_1 нарахована заробітна плата за січень 2017 року в розмірі 9507,16 грн. (відпрацьовано 159,00 год.), за лютий 2017 року нарахована заробітна плата дорівнює 9008,47 грн. (відпрацьовано 151,80 год.), всього 18515,63 грн (відпрацьовано 310,80 годин). Середньогодинна заробітна плата ОСОБА_1 становить 59,5741 грн.

Період невиплати позивачу належної йому заробітної плати з 18 березня 2017 року по 26 травня 2019 року становить 544 робочих дні.

Таким чином, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 18 березня 2017 року по 26 травня 2019 року проводиться наступним чином: 476,59 грн/день (середньоденна заробітна плата, яка вирахувана шляхом множення середньогодинного заробітку 59,5741 грн на 8 годинний робочий день) X 544 (кількість робочих днів) = 259264,96 грн., а не як помилково вказує позивач в розмірі 259741,55 грн, оскільки день фактичного розрахунку не враховується при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Посилання відповідача на постанову ВСУ (провадження № 6-837цс15) від 23.12.2015 року з метою зменшення суми компенсації за затримку розрахунку при звільненні не мають під собою жодного правового підґрунтя, оскільки зазначене рішення ґрунтується на інших обставинах справи. У згаданій постанові висловлена правова позиція стосовно права зменшення судом розміру середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові.

З врахуванням даної правової позиції суд має право зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст.. 116 КЗпП України, за таких умов:

- наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення;

- виникнення спору між роботодавцем та працівником після того , як належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем:

- прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені ст.. 116 цього кодексу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми , на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Таким чином, суд, зважаючи на відсутність спору щодо розміру заборгованості по заробітній платі, що підтверджується судовим наказом від 07 червня 2018 року, винесеним Рівненським міським судом Рівненської області і який не скасований, повністю задоволено вимоги ОСОБА_1 про стягнення заробітної плати прийшов до висновку, що визначені у ч.2 ст. 117 КЗпП України підстави для зменшення судом розміру середнього заробітку відсутні.

Разом з тим, як вбачається із Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачає, що справляння і сплата податку із заробітної плати є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а суд визначає таку суму без утримання цього податку та інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати по сплаті ним судового збору у розмірі 2597 грн.42 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 116, 117 КЗпП України, ст.34 Закону України «Про оплату праці» ст. ст. 141, 82, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеазот" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 259264,96 (двісті п`ятдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят чотири тисячі) гривень 96 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2597 гривень 42 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського Апеляційного суду безпосередньо або через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Рівнеазот», м.Рівне-17, 33017, код ЗКПО 05607824

Суддя -