Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/571/19
Провадження № 2/499/378/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"11" листопада 2019 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Погорєлова І.В., за участю секретаря судового засідання Дібрової О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 - представник позивача ОСОБА_2 до СФГ «Колос» - представник відповідача Перепелиця Андрій Федорович про розірвання договорів оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до СФГ «Колос» з позовною заявою про розірвання договорів оренди землі, посилаючись на те, що істотна умова договору оренди землі, а саме орендна плата не була узгоджена належним чином.

Так, позивач зазначає що він є власником земельних ділянок площею 5,1600 га з кадастровим номером :01:004:0087 та площею 5,17 га з кадастровим номером :01:004:0055.

Вищевказані земельні ділянки були передані в оренду відповідачу відповідно до договорів оренди від 10.11.2015 року та 24.12.2015 року відповідно.

Договори оренди земельних ділянок за своїм змістом є ідентичними.

Відповідно до умов договорів, а саме п.7 орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 300 кг пшениці за кожний га або по еквіваленту різними видами натуральної оплати, при цьому не зазначено за який період сплачується орендна плата в розмірі 300 кг. Пшениці , за день, місяць, рік чи за інший період.

Також, відповідно до п.9 вищевказаних договорів вказано, що орендна плата вноситься по закінченню с/року кожного року, разом з тим у земельному законодавстві України відсутнє таке поняття як сільськогосподарський рік.

Так, відповідно до п.10 спірних договорів, вказано що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Натомість відповідачем не було внесено орендну плату за період з початку дії договорів, жодного акту передачі продукції в рахунок орендної плати не було оформлено, що є систематичним порушенням умов договорів.

Враховуючи вищенаведене, а також ту обставину, що визначені умови договорів порушують право орендодавця на отримання того, на що він розраховував під час укладання спірних договорів оренди, позивачем було направлено відповідачу додаткові угоди про внесення змін до вищевказаних договорів з метою урегулювання неточностей, дані угоди були отриманні відповідачем, однак жодних дій з боку відповідача вчинено не було.

Після чого позивачем було надіслано відповідачу лист про розірвання договорів оренди земельних ділянок від 30.05.2019 року, оскільки було очевидно, що відповідач не має наміру продовжувати відносини щодо оренди земельних ділянок, дані листи відповідач отримав, однак жодних дій не вчинив.

Так, позивач вважає, що оренда плата, вказана в договорах оренди земельних ділянок має сплачуватися за кожний місяць, що відповідає звичаям ділового обороту та усталеній практиці відносин між сторонами в подібних правовідносинах.

Тому на думку позивача в даному випадку має місце систематична несплата орендної плати та дані обставини сприяли тому, що позивач не отримав те, на що розраховував при укладенні договорів оренди земельних ділянок, отже має місце порушення умов договору з боку відповідача, у зв`язку з чим просив вищевказані договори оренди достроково розірвати.

У судовому засіданні представник позивача на задоволенні позову наполягала, з підстав викладених у позовній заяві, також вказала, що надані відповідачем копії відомостей про отримання орендної плати позивачем не є належними доказами, оскільки в даних відомостях не зазначено за що позивач отримував грошові кошти від відповідача, не вказано за яким договором оренди, представник позивача вказала, що умови договору не є чіткими та можуть трактуватися по різному, з метою уникнення протиріч позивачем направлялися додаткові угоди, які були проігноровані відповідачем.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на ту обставину, що орендна плата сплачувалася позивачу в повному обсязі, та навіть в більшому ніж зазначений в договорах оренди, також позивач підписав спірні договори оренди, тобто погодився зі всіма умовами, вказаними в них, з 2015 року жодних претензій до відповідача не мав, договори виконувалися належним чином. Підтвердження виконання вказаних договорів є також та обставина, що позивач не заявив вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі. Також присутня у судовому засіданні голова СФГ «Колос» ОСОБА_4. показала суду що в повній мірі виплачувала ОСОБА_1 орендну плату, при цьому зазначила, що у 2018 році ОСОБА_1 також отримав орендну плату у грошовому виразі, проте у відомостях ставити свій підпис відмовився. Так, дійсно нею було отримано додаткові угоди про внесення змін до спірних договорів оренди та додаткові угоди про розірвання договорів оренди, однак вона відповіді на них не надала, оскільки додаткові угоди про внесення змін до договорів оренди містили умови щодо сплати орендної плати, які для СФГ «Колос» мали непомірне фінансова навантаження на господарство, оскільки орендна плата була визначена у великому економічно необґрунтованому розмірі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Так, при досліджені письмових доказів по справі, судом було встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,1600 га кадастровий номер :01:004:0087 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №764696.

10.11.2015 року між ОСОБА_1 та СФГ «Колос» в особі в.о. голови ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі, відповідно до якого об`єктом оренди є земельна ділянка площею 5,1600 га з кадастровим номером :01:004:0087 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, строк дії договору 10 років, нормативно грошова оцінка земельної ділянки 107232,18 грн., відповідно до п.7 вказаного договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 300 кг пшениці за кожний га або по еквіваленту різними видами натуральної оплати або в грошовому виразі, але не нижче 3% від нормативної грошової оцінки землі, відповідно до п.9 вказаного договору орендна плата вноситься по закінченню с/року кожного року. Згідно п.12 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02% несплаченої суми за кожний день прострочення, що підтверджується копією типового договору оренди землі. Передача в оренду вказаної ділянки була здійснена шляхом складання відповідного акту від 18.11.2015 року, копія якого наявна в матеріалах справи.

Державна реєстрація вказаного договору була проведена 10.11.2015 року, індексний номер 26081926, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,17 га кадастровий номер :01:004:0055 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №962928.

24.12.2015 року між ОСОБА_1 та СФГ «Колос» в особі в.о. голови ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі, відповідно до якого об`єктом оренди є земельна ділянка площею 5,17 га кадастровий номер :01:004:0055 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, строк дії договору 10 років, нормативно грошова оцінка земельної ділянки 107433,76 грн., відповідно до п.7 вказаного договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: 300 кг пшениці за кожний га або по еквіваленту різними видами натуральної оплати або в грошовому виразі, але не нижче 3% від нормативної грошової оцінки землі, відповідно до п.9 вказаного договору орендна плата вноситься по закінченню с/року кожного року. Згідно п.12 у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02% несплаченої суми за кожний день прострочення, що підтверджується копією типового договору оренди землі. Передача в оренду вказаної ділянки була здійснена шляхом складання відповідного акту без зазначення дати, копія якого наявна в матеріалах справи.

Державна реєстрація вказаного договору була проведена 24.12.2015 року, індексний номер 27580781, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до копії листа ОСОБА_1 від 08.04.2019 року до СФГ «Колос», ОСОБА_1 звернувся до СФГ «Колос» з пропозицією укласти додаткові угоди до типових договорів оренди від 10.11.2015 року та 24.12.2015 року, відповідно до копій додаткових угод, позивачем було запропоновано відповідачу внести зміни до договорів оренди шляхом зміни порядку та розміру сплати орендної плати, а також щодо інших умов договорів, що підтверджується копією листа та додаткових угод.

Вказані документи були отриманні СФГ «Колос» - 11.04.2019 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням та не спростовувалося представником відповідача.

Надалі, 29.05.2019 року позивачем було направлено відповідачу листа з пропозицією підписати додаткові угоди про розірвання типових договорів оренди від 10.11.2015 року та 24.12.2015 року, оскільки відповідачем не було відредаговано на попередній лист, що позивач розцінив як відсутність наміру з боку відповідача продовжувати користуватися земельними ділянками на умовах договору, що підтверджується копією листа та додаткових угод.

Вказані документи були отриманні СФГ «Колос» - 31.05.2019 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням та не спростовувалося представником відповідача.

Також, ОСОБА_1 29.05.2019 року було направлено претензію про відшкодування за договорами оренди плати у розмірі 247912 кг пшениці за актом приймання передачі та пеню за період прострочення, оскільки у зв`язку з тим, що у договорах не вказано за який період сплачується орендна плата, тому за звичаєм орендна плата розрахована позивачем за місяць оренди, що підтверджується копією претензії, яку відповідач отримав 31.05.2019 року, жодних відповідей на неї не надано, що у судовому засіданні підтвердив представник відповідача.

Відповідно до відповіді Міністерства аграрної політики та продовольства України від 08.02.2019 року на запит адвоката Макаренко Н.А., представника позивача, у земельному законодавстві відсутнє визначення терміну «сільськогосподарський рік».

Також у судовому засіданні були дослідженні надані оригінали відомостей на видачу орендної плати за 2015-2017 роки, копії яких наявні в матеріалах справи, відповідно до яких у 2015 року ОСОБА_5 отримав від СФГ «Колос» 13000,00 грн., у 2016 році - 15400,00 грн., у 2017 році - 21000,00 грн.

Застосовуючи норми матеріального права, суд виходив з такого.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст.203 Цивільного кодексу України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Так, згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Ч.1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням - суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну несплату земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ст.611 ЦК України, одним з правових наслідків порушення зобов`язання може бути розірвання договору.

Стаття 651 ЦК України вказує, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку про те, що у разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору.

Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року №6-146цс12 та ухвалі ВССУ від 15 лютого 2018 року у справі №235/1629/16-ц.

Вирішуючи питання доведеності акту систематичної несплати орендної плати, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції чинній на момент укладення договору) істотними умовами договору оренди землі є:

об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу

та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та

відповідальності за її несплату.

Відповідно до п. п. 7, 9, 10, 12 спірних Типових договорів оренди землі від 10.11.2015 року та 24.12.2015 року, які за своїми умовами є ідентичними, орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі: 300 кг пшениці за кожний га або по еквіваленту різними видами натуральної оплати або в грошовому виразі, але не нижче 3% від нормативної грошової оцінки землі, орендна плата вноситься по закінченню с/року кожного року, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цими договорами, справляється пеня у розмірі 0,02 % несплаченої суми за кожний день прострочення.

Як вбачається з вищенаведеного, у спірних договорах оренди від 10.11.2015 року та 24.12.2015 року не вказано за який період сплачується орендна плата у розмірі 300 кг пшениці за кожний га або по еквіваленту різними видами натуральної оплати або в грошовому виразі, але не нижче 3% від нормативної грошової оцінки землі, про що наголошував представник позивача.

Також, з даного пункту вбачається, що сторонами при підписані договору не встановлено за користування всією земельною ділянкою чи за один гектар землі сплачується орендна плата в грошовому виразі, але не нижче 3% від нормативної грошової оцінки землі.

Так, згідно п.п. 9, 12 спірних Типових договорів оренди землі від 10.11.2015 року та 24.12.2015 року орендна плата вноситься по закінченню с/року кожного року, визначені цими договорами, справляється пеня у розмірі 0,02 % несплаченої суми за кожний день прострочення, як вбачається з даних пунктів договору, сторони не узгодили строк сплати орендної плати, оскільки визначення сільськогосподарського року у законодавстві України відсутнє, що в подальшому є неможливим встановити з якого дня, у разі прострочення сплати орендної плати, необхідно відраховувати початок нарахування пені за прострочення виконання зобов`язання.

Згідно п.10 спірних Типових договорів оренди землі від 10.11.2015 року та 24.12.2015 року, які за своїми умовами є ідентичними, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

На підтвердження отримання орендної плати позивачем, відповідачем було надано відомості про одержання орендної плати за 2015-2017 роки, представник позивача вказувала на ту обставину, що дані відомості не є доказами сплати орендної плати, оскільки не містять вказівки за яким договором оренди грошові кошти отримувалися, та дані відомості суперечать п.10 спірних договорів оренди.

Так, законодавчо не закріплено форми акту передачі орендної плати чи послуг в рахунок орендної плати, оскільки у судовому засіданні були досліджені оригінали даних відомостей, які були підписання головою СФГ та головним бухгалтером, суд розцінює їх як належний доказ отримання ОСОБА_1 орендної плати, разом з тим, враховуючи зазначені вище неточності у мовах договору щодо сплати орендної плати, які сторони, позивач та відповідач, трактують кожна на свою користь суд не може встановити чи в поновному об`ємі сплачувалася орендна плата за користування орендованими земельними ділянками.

Позивачем було долучено до матеріалів справи копію претензії, яка направлялася відповідачу з розрахунком заборгованості по орендній платі, разом з тим з сторони відповідача не надійшло доказів того, що отриманні у 2015-2017 роках ОСОБА_1 кошти відповідають еквіваленту орендної плати вказаної в договорі, а доказів сплати орендної плати за 2018 рік не надано взагалі.

Згідно наданих відомостей, у 2015 році позивач отримав 18.09.2015 року 13000,00 грн, у 2016 році - 26.08.2016 року 15400,00 грн, у 2017 році - 02.09.2017 року 21000,00 грн., тобто зазначені дати отримання орендної плати є різними, що в свою чергу доводить той факт, що нечіткість умов договорів мають наслідком виконання їх умов у невизначений термін, що позбавляє позивача виконання договорів оренди у повному обсязі, щодо виконання п.12 Типових договорів оренди землі від 10.11.2015 року та 24.12.2015 року.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач, не порушуючи вказану норму, розраховував, що орендна плата вказана в договорах має сплачуватися за місяць оренди, про що вказав в позовній заяві та листах, які направляв відповідачу.

При цьому у судовому засіданні, представник відповідача вказав, що їх сторона розцінює даний пункт як сплату орендної плати за рік користування об`єктом оренди.

Позиція кожної з сторін у даному випадку має право на існування зважаючи на усталені звичаї, які діють в України при укладанні договорів оренди.

З метою уникнення суперечностей позивачем було направлено відповідачу лист та додаткові угоди, відповідно до яких позивач пропонував відповідачу урегулювати, окрім іншого питання розміру, порядку, періодів та строків сплати орендної сплати, разом з тим, відповідач жодним чином не відреагував на вказані повідомлення, що встановлено в судовому засіданні та представником відповідача не оспорювалося.

Отже, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшли підтвердження порушення відповідачем ст.651 ЦК України та ст.141 ЗК України, оскільки останній не виявив бажання щодо усунення вищевказаних неточностей у договорах оренди, не реагував на пропозиції позивача, у зв`язку з чим у даному випадку наявний та підтверджений факт систематичної несплати в повній мірі орендної плати, тобто порушення умов договору.

Посилання представника відповідача на ту обставину, що заборгованість по орендній платі відсутня, оскільки позивач не пред`явив вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі, суд вважає не спроможним, оскільки звернення до суду з таким позовом є правом, а не обов`язком відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Згідно ч. 2 вказаної статті у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

За даних обставин, враховуючи предмет даного позову, який зокрема, стосується встановлення систематичного порушення умов договорів оренди, з огляду на необхідність додержання судом принципу диспозитивності цивільного судочинства, в тому числі щодо розгляду справи в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що доводи позивача про нечіткість та як наслідок систиматичне недодержання умов договорів оренди - знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки було встановлено факт порушення даних умов відповідачем, а відтак у суду, виходячи із досліджених в судовому засіданні доказів, враховуючи їх допустимість, є підстави для констатації факту систематичного порушення умов договорів оренди, а саме п.п. 7, 9, 10, 12 з боку відповідача та небажання їх урегулювання, в силу чого позов підлягає задоволенню.

Застосовуючи норми процесуального права, суд зазначає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує керуючись ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до СФГ «Колос» (місцезнаходження - вул. 30 років Перемоги 8А, смт. Іванівка Іванівського району Одеської області, код ЄДРПОУ - 19039594) про розірвання договорів оренди землі - задовольнити.

Достроково розірвати Типовий договір оренди землі від 10.11.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та Селянським Фермерським Господарством «Колос» - земельної ділянки, загальною площею 5,1600 га з кадастровим номером :01:004:0087, яка розташована: Одеська область, Іванівський район, Бузинівська сільська рада, масив НОМЕР_2; скасувати його державну реєстрацію (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26081926 від 12.11.2015 року) та зобов`язати Селянське Фермерське Господарство «Колос» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 5,1600 га з кадастровим номером :01:004:0087, яка розташована АДРЕСА_5.

Достроково розірвати Типовий договір оренди землі від 24.12.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та Селянським Фермерським Господарством «Колос» - земельної ділянки загальною площею 5,1697 га з кадастровим номером :01:004:0055, яка розташована Одеська обл., Іванівський район, Бузинівська сільська рада; скасувати його державну реєстрацію (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27580781 від 28.12.2015 року) та зобов`язати Селянське Фермерське Господарство «Колос» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 5,1697 га з кадастровим номером :01:004:0055, яка розташована Одеська обл., Іванівський район, Бузинівська сільська рада.

Стягнути з відповідача СФГ «Колос» на користь позивача ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1536,80 грн. (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Якщо апеляційну скаргу не було подано, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.11.2019 року.

СуддяІ. В. Погорєлов