Ухвала

21 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 200/15590/18

провадження № 61-20314ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до прокуратури Дніпропетровської області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року позивачі звернулись до суду з позовом до прокуратури Дніпропетровської області, Головного управління Національної поліції

в Дніпропетровській області (далі - ГУНП у Дніпропетровській області)

про стягнення матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року, заяву представника ГУНП у Дніпропетровській області задоволено.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 до прокуратури Дніпропетровської області та ГУНП

у Дніпропетровській області про стягнення матеріальної шкоди

та зобов`язання вчинити певні дії - закрито.

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшлакасаційна скарга

ОСОБА_1 ,в якій заявник просить скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року і направити справу для продовження розгляду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень

та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

У відповідності до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 11, 50 грн та зобов`язання повернути речові докази у кримінальному провадженні, зокрема свідоцтва про народження, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця.

Ціна позову у цій справі є такою, що станом на 01 січня 2019 року

не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 192 100, 00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише

за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову

в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі І Загальних положеннях ЦПК України, то її дія поширюється на стадію апеляційного й касаційного провадження.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи ціну позову, встановив, що справа відноситься до категорії малозначних.

Заявник у касаційній скарзі вказав, що справа має для нього виняткове значення та становить значний суспільний інтерес, а тому є підстави

для відкриття касаційного провадження. Крім цього заявник зазначив,

що справа має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також те, що суд відніс цю справу до категорії малозначних помилково.

Фундаментального значення результатів розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики Верховним Судом

не встановлено, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 12 грудня 2018 року у справі № 399/142/16-ц, провадження

№ 14-508цс18, висловлено сталу правову позицію щодо юрисдикції спору про долю речових доказів і документів, які були надані суду у межах кримінального провадження.

Враховуючи те, що юрисдикція спору, який виник у цій справі, визначена Великою Палатою Верховного Суду, беручи до уваги завдання кримінального провадження, твердження заявника про те, що справа має виняткове значення для нього та становить значний суспільний інтерес суд вважає необґрунтованими.

Посилання особи, яка подала касаційну скаргу, на випадок, передбачений підпунктом «г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, є необґрунтованим, оскільки суд апеляційної інстанції

у відповідності до частини шостої статті 19 ЦПК України правильно визначив, що справа відноситься до категорії малозначних.

Випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу

на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до прокуратури Дніпропетровської області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення матеріальної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников