Справа № 159/3672/19
Провадження № 2/161/3303/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Новаковської В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Бортнюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Ковельський ВП ГУНП у Волинській області, про визнання права власності на автомобіль,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.01.2019 року особисто ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «Ауді», модель «А-4», 2007 року випуску, з номером кузова НОМЕР_1 , з робочим об`ємом двигуна 1968 см3. У відповідності до вимог законодавства сплатив необхідні митні платежі, оформив відповідні документи та отримав посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , а також Сертифікат відповідності, виданий ТзОВ «Центр-Авто». При зверненні в ТСЦ № 0742 МВС України у Волинській області з заявою про реєстрацію автомобіля, експертом сервісного центру було висловлено сумнів щодо номерної площадки кузова автомобіля, що спричинило направлення автомобіля на детальне дослідження. Відповідно до витягу з ЄРДР № 0000123 від 19.01.2019 року зареєстровано повідомлення судового експерта ТСЦ № 0742 Марчук Д.О. про виявлення ознак підробки номера кузова автомобіля. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.01.2019 року на автомобіль накладено арешт, однак, ухвалою Волинського апеляційного суду від 31.01.2019 року зазначена ухвала скасована, транспортний засіб йому повернуто. Посилаючись на те, що він, як власник майна, з моменту ввезення на територію України до теперішнього часу, позбавлений можливості розпоряджатися своїм майном у зв`язку з відмовою у проведенні реєстрації автомобіля.

Посилаючись на приписи ст.ст. 291, 392 ЦК України, просить визнати за ним право власності на автомобіль марки «Ауді», модель «А-4», 2007 року випуску, з номером кузова НОМЕР_1 , синього кольору.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали повністю із наведених в заяві підстав, просили його задовольнити.

Відповідач в письмовому відзиві та представник в судовому засіданні в задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що сам позивач не заперечує той факт, що номер кузова піддавався змінам, у зв`язку з чим встановлено первинний номер кузова. Крім того, позивач жодними належними та допустимими доказами не підтвердив своїх доводів, що автомобіль не значиться у розшуку та жодна страхова компанія не пред`являє претензії з приводу повернення автомобіля з України. Разом з тим, відповідач вважає, що позовні вимоги до РСЦ МВС можуть бути розглянуті виключно в межах адміністративного судочинства.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, письмових пояснень на адресу суду не подав.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні докази, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 12.01.2019 року ОСОБА_1 ввіз на митну територію України легковий автомобіль марки «Ауді», модель «А-4», 2007 року випуску, з номером кузова НОМЕР_1 , з робочим об`ємом двигуна 1968 см3, що підтверджується митною декларацією (а.с.6).

Відповідно до посвідчення про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 Волинська митниця ДФС України не заперечує проти реєстрації в підрозділі МВС України, який відповідно до законодавства України вповноважений здійснювати державну реєстрацію та знаття з обліку ТЗ - легкового автомобіля марки «Ауді», модель «А-4», 2007 року випуску, з номером кузова НОМЕР_1 , з робочим об`ємом двигуна 1968 см3 (а.с. 7).

ТзОВ «Центр-Авто» надано сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження завершеного колісного транспортного засобу № UA.008.05569-19.

У відповідності до п. 7,8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів з затверджених постановою кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 із послідуючими змінами власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасно її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджуються повноваженнями представника (для фізичних осіб нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкцій транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру транспортних засобів 18.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до ТСЦ 0742 із заявою про реєстрацію транспортного засобу марки «Ауді», модель «А-4», 2007 року випуску, з номером кузова НОМЕР_1 .

Відповідно до висновку експертного дослідження від 18.01.2019 року, наданого старшим судовим експертом сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, відділу авто технічних досліджень та криміналістичного дослідження транспортних засобів Марчуком Д.О. на підставі заяви гр. ОСОБА_1 номер кузова НОМЕР_1 легкового автомобіля Audi А4 номерні знаки НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 змінений шляхом перебивання всього номеру.

Відповідно до витягу з ЄРДР № 0000123 від 19.01.2019 року зареєстровано повідомлення судового експерта ТСЦ № 0742 Марчук Д.О. про виявлення ознак підробки номера кузова спірного автомобіля.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

При цьому, стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 2 наведеної статті містить перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право. Причому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Разом з тим, право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК України).

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналіз змісту статті 392 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 328 ЦК України дає підстави для висновку, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України у випадку оспорювання чи невизнання її права іншою особою або у разі втрати документа, який засвідчує право власності. При цьому право на звернення з такими вимогами має саме особа, яка уже є власником майна, набувши його раніше на законних підставах.

Враховуючи те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав і у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи.

Тобто, передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення або захисту порушеного права.

Звертаючись з даним позовом, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на відсутність на даний час перешкод у реалізації ним прав власника транспортного засобу. Як на підставу звернення посилається на ст. 391 ЦК України, яка визначає права власника щодо усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном та ст. 392 ЦК - право власника майна на визнання за ним права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Статтею 37 Закону України «Про дорожній рух» констатована заборона експлуатації незареєстрованих (не перереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені.

Згідно з пунктом 15 вказаного Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складених частин (кузова, шасі, рами, двигуна) не допускається.

Отже, зміна ідентифікаційного номеру кузова транспортного засобу позбавляє можливості ідентифікувати транспортний засіб, як власність особи, експлуатація такого транспортного засобу на території України заборонена.

Разом з тим, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивачу, як власнику спірного автомобіля, сумнівами, запереченнями та оспорюванням належності йому цього майна, створюються якісь перешкоди у реалізації свого права власності, в т.ч., зі сторони відповідача, а тому, його право не підлягає захисту у порядку ст.ст. 391, 392 ЦК України.

Крім того, слід зазначити, що існує інший шлях для захисту порушеного права позивача.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Беручи до уваги вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Ковельський ВП ГУНП у Волинській області, про визнання права власності на автомобіль - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18.11.2019 року.

Суддя Черняк В.В.