Постанова

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 333/6626/16-ц

провадження № 61-28387св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Литвиненко І. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Исток-Плюс»,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 31 січня 2017 року у складі судді Варнавської Л. О. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Дзярука М. П., Трофимової Д. А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Исток-Плюс» про скасування акту проведення розслідування нещасного випадку та зобов`язання внести зміни до акту.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він в період з 12 січня 2016 року по 31 жовтня 2016 року перебував у трудових відносинах з ТОВ «Исток-Плюс», працював на посаді водія автотранспортних засобів. 10 травня 2016 року він на підставі наказу № 0510/16-1 від 10 травня 2016 року з 12 травня 2016 року по 19 травня 2016 року направлений у відрядження з метою розвезення фармацевтичних товарів до різних міст України згідно маршрутних листів по областях. 12 травня 2016 року він, прийшовши на роботу, пройшов передрейсовий медичний огляд та на автомобілі ISUZU, який пройшов технічний огляд, виїхав у відрядження. 18 січня 2016 року о 14-00 год. прибув в м. Дніпро, о 14-15 год. рухаючись по вулиці Передовій з боку Донецького шосе в напрямку вулиці Вітчизняної потрапив в ДТП, внаслідок чого отримав чисельні тілесні ушкодження, йому була встановлена друга група інвалідності. Актом комісії ТОВ «Исток-Плюс» було складено та затверджено відповідний акт за формою Н-5 про проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18 травня 2016 року о 14-15 год. та було встановлено, що нещасний випадок не пов`язаний з виробництвом.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18 травня 2016 року о 14-15 год. від 20 жовтня 2016 року в частині невизнання нещасного випадку як такого, що пов`язаний з виробництвом та зобов`язати комісію ТОВ «Исток-Плюс» внести зміни до акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18 травня 2016 року о 14-15 год. від 20 жовтня 2016 року та визнати нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом (виконання службових обов`язків).

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 31 січня 2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року, позов залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивоване тим, що вимоги позивача скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку в частині, зобов`язати внести в нього зміни та вказати, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, не можуть бути задоволені. Захист права у спосіб, вказаний в позові шляхом внесення змін до акту Н-5, не призведе до відновлення прав, інтересів позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 ,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі № 333/6626/16-ц і витребувано її з Комунарського районного суду міста Запоріжжя.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

10 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 жовтня 2019 року визначено склад колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду для розгляду справи: Грушицький А. І. (суддя-доповідач), Висоцька В. С., Литвиненко І. В., Сердюк В. В., Фаловська І. М.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої та апеляційної інстанції не повно з`ясовано обставини, які мають значення для справи. Вказує, що судом неправильно застосовано норми Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232.

Зазначає, що в акті проведення розслідування нещасного випадку причиною настання нещасного випадку вказано порушення Правил дорожнього руху, проте це не є злочином, передбаченим КК України, оскільки злочином є спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Виходячи з обставин справи, спричинення особі середньої тяжкості тілесних ушкоджень не є причиною настання даного нещасного випадку, навпаки спричинення особі середньої тяжкості тілесних ушкоджень є наслідком настання нещасного випадку.

Заперечення на касаційну скаргу не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судом встановлено, що позивач з 12 травня 2016 року по 19 травня 2016 року направлений у відрядження з метою розвезення фармацевтичних товарів до різних міст України згідно маршрутних листів по областях. Працюючи водієм та перебуваючи у відрядженні, він скоїв ДТП, за наслідками якого визнаний винним у вчинені злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України (а. с. 23-28).

З вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 10 жовтня 2016 року вбачається, що 18 травня 2016 року о 14-15 год. позивач, керуючи технічно справним вантажним автомобілем, належним ТОВ «Исток-Плюс» рухався по вулиці Передовій з боку Донецького шосе в напрямку вулиці Вітчизняної в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпро. Під час руху він, порушуючи Правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, перед зміною напрямку свого руху ліворуч та виїздом на смугу зустрічного руху не впевнився в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, в районі будинку № 160 по вулиці Передовій змінив напрямок свого руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з зустрічним автобусом «Рута» (а. с. 23-28).

Внаслідок порушення позивачем Правил дорожнього руху пасажирці автобуса спричинено тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Позивач також зазнав внаслідок ДТП тілесних ушкоджень та 06 вересня 2016 року йому встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням (а. с. 8).

20 жовтня 2016 року ТОВ «Исток-Плюс» складений акт за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, яким нещасний випадок з водієм автотранспортних засобів ТОВ «Исток-Плюс» на підставі підпункту 5 пункту 16 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивач обрав способом захисту своїх прав скасування акту проведення розслідування нещасного випадку та зобов`язання внести зміни до акту (акту за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, яким нещасний випадок визнано таким, що не пов`язаний з виробництвом). Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18)). Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Спір у цій справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, комісія ТОВ «Исток-Плюс» повинна була визнати нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом, а тому позивач просив суд скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18 травня 2016 року о 14-15 год. від 20 жовтня 2016 року в частині невизнання нещасного випадку як такого, що пов`язаний з виробництвом та зобов`язати комісію ТОВ «Исток-Плюс» внести зміни до акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 18 травня 2016 року о 14-15 год. від 20 жовтня 2016 року та визнати нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом (виконання службових обов`язків).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний організовувати розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням із всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 затверджено Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві (далі - Порядок) (діяв на момент виникнення спірних відносин), який визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності, виду економічної діяльності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах чи у фізичних осіб - підприємців, які відповідно до законодавства використовують найману працю, а також тих, що сталися з особами, які забезпечують себе роботою самостійно, за умови добровільної сплати ними внесків на державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

Відповідно до пункту 33 Порядку контроль за своєчасністю та об`єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції.

Пунктом 10 Порядку передбачено, що встановлення та дослідження обставин, пов`язаних з нещасним випадком на виробництві, віднесено до компетенції утвореної роботодавцем комісії з розслідування нещасного випадку.

За пунктом 14 Порядку комісія зобов`язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення визначити, пов`язаний чи непов`язаний нещасний випадок з виробництвом та встановити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам.

У разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов`язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5.

Відповідно до пунктів 31, 40 Порядку розслідування нещасних випадків, які сталися під час катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті розслідується відповідно до цього Порядку з використанням матеріалів розслідування такої катастрофи, аварії чи пригоди (події) на транспорті, підготовлених відповідними органами.

При цьому, підпунктом 5 пункту 16 Порядку встановлено, що обставиною, за якою нещасний випадок не визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, є вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами.

Складаючи 20 жовтня 2016 року акт за формою Н-5 проведення розслідування нещасного випадку, відповідач врахував, що нещасний випадок з водієм автотранспортних засобів ТОВ «Исток-Плюс» стався під час скоєння ним злочину, що встановлено обвинувальним вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 10 жовтня 2016 року.

Вирішуючи питання про належність способу захисту, обраного позивачем, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції врахував, що законом не передбачено внесення змін у акт форми Н-5 з зазначенням про зв`язок нещасного випадку за виробництвом.

Суд першої та апеляційної інстанції зробив правильний висновок про те, що вимоги позивача скасувати акт проведення розслідування нещасного випадку в частині, та зобов`язати внести в нього зміни та вказати, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, не можуть бути задоволені, тому що у випадку встановлення того, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, повинен складатися акт за формою Н-1, який має відмінний від акту за формою Н-5 зміст. Таким чином, захист права у спосіб, вказаний в позові шляхом внесення змін до акту Н-5, не призведе до відновлення прав, інтересів позивача.

Доводи позивача щодо пов`язаності нещасного випадку із виробництвом є безпідставними у зв`язку з тим, що Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, передбачає, що вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду, є обставиною за якою нещасний випадок не визнається таким, що пов`язаний з виробництвом.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальних частинах рішення суду першої та апеляційної інстанцій, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Верховний Суд встановив, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність ухвалених судових рішень не впливають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, Верховний Суд зробив висновок, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Керуючись статтями 389, 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 31 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 22 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В. С. Висоцька А. І. Грушицький І. В. Литвиненко
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська