Романівський районний суд Житомирської області
21 листопада 2019 року смт. Романів
Суддя Романівського районного суду Житомирської області Бабич С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-
В С Т А Н О В И В :
20 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій, посилаючись на те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, просить суд видати судовий наказ про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу),але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття.
У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.
Згідно частини 1 статті 160 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 163 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, серед іншого, перелік доказів, якими заявник обгрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги.
Також частиною 3 цієї ж статі визначено, що до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обгрунтовує свої вимоги.
ОСОБА_1 викладаючи обставини, на яких грунтується її вимога до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, зазначила, що їхня неповнолітня дочка проживає разом з нею та знаходиться на її отриманні, однак жодного доказу на підтвердження вказаної обставини до заяви про видачу судового наказу не додала.
Окрім цього, ОСОБА_1 зазначила, що з ОСОБА_2 вона проживала однією сім"єю без реєстрації шлюбу, під час якого в них народилася дочка.
Статтею 121 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Згідно приписів статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.
Частиною 1 статті 135 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Водночас матеріали справи не містять повного витягу з актового запису про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який би свідчив про те, що відомості про батька дитини були внесенні за його заявою або за рішенням суду, а не на підставі статті 135 СК України.
Пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.
Керуючись статтями 165, 258-260 ЦПК України, суддя,-
У видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
Ухвалу може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її постановлення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.
Суддя С.В. Бабич