Справа № 214/3225/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Звада Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадженняцивільну справу №214/3225/19 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (пр. Спаська, буд.17а, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область) про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою 03.05.2019 року, в якій просила визнати незаконними дії ТОВ «Житлосервіс-КР» щодо здійснення їй, як споживачу, розрахунку з відшкодування витрат за спожиту електричну енергію за період з 01.12.2014 року по день ухвалення рішення, відповідно до п.5 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, пропорційно займаній площі квартири АДРЕСА_2 . Окрім того, позивачка просить зобов`язати ТОВ «Житлосервіс-КР» здійснити їй, як споживачу, перерахунок витрат за спожиту електричну енергію за період з 01.12.2014 року по день ухвалення рішення, відповідно до п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, пропорційно потужності побутового електричного обладнання квартири АДРЕСА_2 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що рішенням виконкому Криворізької міської ради №607 від 12.09.2007 року про зміну статусу гуртожитку на житловий будинок на АДРЕСА_3 гуртожитку АДРЕСА_3 на житловий будинок. Електропостачання вказаного дев`ятиповерхового будинку зі 171 квартирою, який до 2007 року мав статус гуртожитку, здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії за №608719, укладеного 20.06.2013 року між ТОВ «Житлосервіс-КР» - управителем житлового будинку та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго». Також, позивач вказує, що розрахунки за спожиту електричну енергію здійснює ТОВ «Житлосервіс-КР» за показниками загальнобудинкового розрахункового приладу обліку електричної енергії, який враховує спожиту на власні потреби всіма мешканцями будинку електричне енергію, а також на технічні цілі житлового будинку. При цьому, калькуляційної одиницею є 1 кв.м. загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної або юридичної особи, тому на даний момент мешканці вказаного будинку відшкодовують вартість електричної енергії ТОВ «Житлосервіс-КР» відповідно до показників будинкового приладу обліку електричної енергії, пропорційно займаній площі. Окрім цього, позивачка зазначає, що з 01.12.2014 року, тобто з початку обслуговування ТОВ «Житлосервіс-КР» будинку, в якому вона мешкає, у неї почала утворюватись заборгованість, що станом на 01.04.2019 року становить 9479,69 грн. Вказаний борг виник у неї за період з 01.07.2015 року по 30.07.2018 року внаслідок здійснення нарахування електроенергії пропорційно до займаної площі квартири. Натомість, в перерахунку заборгованості за спожиту електроенергію ТОВ «Житлосервіс-КР» їй було відмовлено, але такі дії відповідача ОСОБА_1 вважає незаконними, тому вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом в порядку захисту право споживачів.

05.06.2019 року представник відповідача ОСОБА_2 , не погоджуючись з вказаним позовом, надала суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у його задоволені. Свою позицію обґрунтувала тим, що ТОВ «Житлосервіс-КР» на підставі укладеного з управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків у Саксаганському районі, з 01.12.2014 року визначено управителем будинку АДРЕСА_3 та розпочало виконувати функції з управління і надання послуг з утримання будинку. Відповідно до рішення виконкому Криворізької міської ради №607 від 12.09.2007 року статус гуртожитку, що розташований за адресою: АДРЕСА_4 змінено на житловий будинок. Згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги», у багатоквартирному будинку укладаються індивідуальні договори з кожним споживачем. Так, необхідною умовою для укладення індивідуальних договорів з постачання електричної енергії є забезпечення виконання вимог Державних будівельних норм щодо встановлення на вводах у квартири розрахункових засобів обліку електричної енергії та щодо улаштування внутрішньобудинкових електричних мереж, оскільки величина потужності житлового будинку значно менше величини питомого розрахункового навантаження. Вказані заходи необхідно було виконати під час зміни статусу гуртожитку на житловий будинок у 2007 році, однак, станом на 01.12.2014 року, коли ТОВ «Житлосервіс-КР» розпочало обслуговувати зазначений будинок, встановлення на вводах у квартири розрахункових засобів обліку електричної енергії та улаштування внутрішньобудинкових мереж - відсутні. Враховуючи це, ТОВ «Житлосервіс-КР», як управитель житлового будинку, укладено з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» договір про постачання електричної енергії №608719 від 20.06.2013 року. Представник відповідача вказує, що розрахунки за спожиту електричну енергію ТОВ «Житлосервіс-КР» здійснює за показами загальнобудинкового приладу обліку електричної енергії, який також враховує електричну енергію для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №220 від 26.02.2015 року, нарахування за електричне енергію, спожиту мешканцями вказаного будинку, за яку оплату здійснює ТОВ «Житлосервіс-КР» до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», застосовується тариф 90 коп. за 1 кВт/год., як споживачам що відносяться до категорії населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку. Так, пунктом 5 Порядку про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги, затвердженого Постановою КМУ №869 від 01.06.2011 року, встановлено, що калькуляційною одиницею послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є 1 кв.м. загальної площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи. Розрахунки мешканців за спожиту електричну енергію мають здійснюватись безпосередньо з ТОВ «Житлосервіс-КР». При цьому, порядок розрахунків за спожиту мешканцями електричну енергію має бути встановлений у документі, що регулює відносини ТОВ «Житлосервіс-КР» та мешканців. враховуючи це, ТОВ «Житлосервіс-КР» розроблено проект договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію, відповідно до якого споживач відшкодовує підприємству витрати за спожиту електричну енергію згідно з показниками приладів будинкового обліку електричної енергії встановленого за адресою: АДРЕСА_4 , пропорційно займаній площі. Але, вказаний договір з ТОВ «Житлосервіс-КР» із 171 квартир, розташованих у цьому будинку не уклали 38 квартир, в тому числі, й позивачка. Разом з цим, відсутність укладеного договору, на думку представника відповідача, не звільняє споживача від обов`язку сплати нарахованих житлово-комунальних послуг.

Ухвалою суду від 07.05.2019 року відкрито провадження у справі (а.с.19).

Інших процесуальних дій судом не вчинялось.

Позивачка ті її представник у судове засідання не з`явились, при цьому, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні.

Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, не визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, дотримуючись принципів змагальності, диспозитивності, об`єктивності цивільного судочинства, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 є власником та проживає в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССІ №487491 від 11.02.2008 року №17690862 (а.с.10).

Рішенням виконкому Криворізької міської ради №607 від 12.09.2007 року змінено статус гуртожитку на АДРЕСА_4 на житловий будинок.

Також, між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради та ТОВ «Житлосервіс-КР» укладено договір про надання послуг з управляння будинком, спорудою або групою будинків у Саксаганському районі (об`єкт № 1) від 20.01.2014 року (а.с.25-27).

Відповідно до укладеного договору, Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради (Замовник) передає ТОВ «Житлосервіс-КР» (Управитель) функції управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях, для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник надає Управителю право відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом.

Так, взаємовідносини між побутовими споживачами електричної енергії та енергопостачальником регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року (з подальшими змінами та доповненнями).

Постачання електричної енергії до дев`ятиповерхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 , здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії №608719 від 20.06.2013 року, укладеного між ТОВ «Житлосервіс-КР» - управителем житлового будинку та ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго». Згідно з умовами договору, величина дозволеної до використання потужності будинку становить 82,55 кВт.

При цьому, розрахунки за спожиту електричну енергію ТОВ «Житлосервіс-КР» здійснює за показами загальнобудинкового розрахункового приладу обліку електричної енергії, який враховує спожиту на власні потреби всіма мешканцями будинку електричну енергію, а також, на технічні цілі житлового будинку. Мешканці будинку розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюють з ТОВ «Житлосервіс-КР» пропорційно до займаної площі квартир.

Разом з цим, відповідно до пункту 10 Правил користування житлових приміщень і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року (з подальшими змінами та доповненнями), за умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря).

Таким чином, проведення мешканцям будинку розрахунків за спожиту електричну енергію пропорційно до займаної ними площі квартир суперечить вимогам Правил користування житлових приміщень і гуртожитків, оскільки повинно здійснюватись пропорційно потужності побутового електричного обладнання.

Окремо суд зазначає, що відповідно до вимог п.п.3, 5 ПКЕЕН, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і енергопостачальником, згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Енергопостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору за умови, що нова електроустановка побутового споживача приєднана або потужність для діючої електроустановки побутового споживача збільшена в установленому законодавством порядку. У багатоквартирному будинку енергопостачальник укладає договори з кожним наймачем (власником) квартири.

Натомість, як видно з копії листа криворізького відділення Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Дніпропетровської області №25-21-197 від 21.06.2018 року, згідно з вимогами таблиці 3.1 ДБН В.2.5-23:2010 «Проектування електрообладнання об`єктів цивільного призначення», для будинків із 200 квартирами з плитами на природному газі питоме розрахункове електричне навантаження жител одного виду становить 0,87 кВт на одне житло. Отже, загальна розрахункова дозволена до використання потужність житлового будинку із 171 квартирою з плитами на природному газі має становити не менше 150 кВт. У цьому випадку, величина потужності, яка фактично зазначена у Договорі - 82,55 кВт, значно менша величини питомого розрахункового навантаження жител будинку, що унеможливлює укладення між енергопостачальником та мешканцями будинку прямих договорів про користування електричною енергією (а.с.5-7).

Також, як зазначає Державна інспекція з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії у Дніпропетровської області у вказаному листі, необхідною умовою для укладення прямих договорів про користування електричною енергією є забезпечення виконання вимог розділу 11 ДБН В.2.5-23:2010 щодо встановлення на вводах у квартири розрахункових засобів обліку електричної енергії та розділів 4, 5, 6 ДБН В.2.5-23:2010 щодо улаштування внутрішньобудинкових електричних мереж. Вказані заходи щодо збільшення величини дозволеної до використання потужності, встановлення на вводах у квартири розрахункових засобів обліку електричної енергії, реконструкції (за необхідності) внутрішньобудинкових електричних мереж, а також, розробки відповідного проектного рішення необхідно було виконати під час зміни його статусу на житловий будинок у 2007 році.

Окрім того, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зверталась до ТОВ «Житлосервіс-КР» з питанням заміни, встановлення поквартирних лічильників обліку електричної енергії, нарахування за електричною енергію. На вказане звернення, листом №5893 від 13.11.2018 року, останній роз`яснено, що для вирішення питання щодо передачі квартирних лічильників електричної енергії будинку АДРЕСА_4 раніше АДРЕСА_3 на обслуговування ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та оформлення договорів на оплату за використану електричну енергію мешканцями будинку з цим підприємством, необхідно провести повну реконструкцію внутрішньобудинкових електричних мереж та виконати заміну всіх квартирних приладів обліку електричної енергії. Також, ТОВ «Житлосервіс-КР» пояснив, що формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій здійснюється по кожному будинку окремо, відповідно до Порядку про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 року. У Додаток до зазначеного Порядку послуга з реконструкції внутрішньобудинкових електричних мереж та заміни квартирних приладів не обліку електричної енергії не входить. Оскільки інших джерел фінансування перерахованих вище робіт у підприємства немає, питання їх виконання можливо вирішити за умови укладення мешканцями будинку додаткової угоди з ТОВ «Житлосервіс-КР» та оплати вартості робіт, про що і було роз`яснено неодноразово мешканцям будинку. В зв`язку з викладеним, на теперішній час мешканці вказаного будинку, відповідно до п.5 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, відшкодовують вартість спожитої електричної енергії ТОВ «Житлосервіс-КР» відповідно до показників прибудинкового приладу обліку електричної енергії, пропорційно займаної площі (а.с.8, 11).

Отже, спір між сторонами виник з приводу невідповідності дій відповідача положенням п.10 Правил користування житлових приміщень і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року (з подальшими змінами та доповненнями), яка виражається у неправильному нарахуванні вартості спожитої електричної енергії.

Разом з цим, згідно з вимогами ч.1 ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.

За змістом ст.21 вказаного вище Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення.

Відповідно до п.п.3, 4, 7 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином.

Як зазначено в преамбулі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», цей Закон регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.1 зазначеного Закону, наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

- житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;

- виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;

- норми споживання комунальних послуг (далі - норми споживання) - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством;

- споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач;

- індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», державна політика у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; створення та підтримання конкурентного середовища при виробленні та наданні житлово-комунальних послуг, забезпечення контролю у сфері діяльності природних монополій; забезпечення функціонування підприємств, установ та організацій, що виробляють, виконують та/або надають житлово-комунальні послуги, на умовах самофінансування, досягнення рівня економічно обґрунтованих витрат на виробництво таких послуг; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги у випадках, визначених законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку споживача, місцезнаходження та форми власності юридичних осіб тощо; дотримання встановлених стандартів, нормативів, норм, порядків і правил щодо кількості та якості житлово-комунальних послуг.

Як наведено у ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.7 цього Закону, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому, згідно з п.1 ч.2 ст.7 Закону, споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Згідно з п.1 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

При цьому, правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище, визначені Законом України «Про ринок електричної енергії».

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.8 вказаного закону, господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії. Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерської діяльності, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця затверджуються Регулятором.

Положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що на ринку електричної енергії державному регулюванню підлягають: тарифи на послуги з передачі електричної енергії; тарифи на послуги з розподілу електричної енергії; тарифи на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління; ціни на універсальні послуги, ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», в частині методик (порядків) їх формування; ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» у випадках, передбачених статтями 63 та 64 цього Закону; ціни на допоміжні послуги у випадках, передбачених статтею 69 цього Закону; ставки плати за приєднання потужності та ставки плати за лінійну частину приєднання; «зелені» тарифи; інші тарифи та ціни в рамках покладення спеціальних обов`язків для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії відповідно до цього Закону.

Разом з цим, як видно з листа ТОВ «Житлосервіс-КР» №3043 від 28.04.2016 року на адресу ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», ними відповідно до усних рекомендацій розроблено проект з реконструкції мереж електропостачання по АДРЕСА_4 , вони письмово звертались з проханням надати технічне рішення з організації обліку побутовим споживачам для виконання вказаного проекту. До теперішнього часу відповіді на листи ТОВ «Житлосервіс-КР» від ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» не отримало. Таким чином, ТОВ «Житлосервіс-КР» не має законних підстав проводити нарахування побутовим споживачам за спожиту електричну енергію, у зв`язку з чим ТОВ «Житлосервіс-КР» просить розглянути питання можливості переведення мешканців зазначеного житлового будинку на прямі договори з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» (а.с.12).

Також, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у своєму листі №2528/20/7-19 від 07.03.2019 року, дійшла ідентичного висновку з приводу неправомірності способу розрахунків сплати за послуги з постачання електричної енергії мешканцям будинку АДРЕСА_4 . У вказаному листі НКРЕКП вказує, що суб`єкт господарювання ТОВ «Житлосервіс-КР» (управитель гуртожитку за вказаною адресою) не є ліцензіатом НКРЕКП, тому вирішення спірних питань між мешканцями гуртожитку і його управителем до компетенції НКРЕКП не належить. У разі, якщо мешканці гуртожитку проживають у помешканнях (кімнатах), які у встановленому законодавством порядку обладнані індивідуальними приладами обліку, то розрахунки з власником гуртожитку за спожиту ними електричну енергію мають здійснюватися за показами індивідуальних приладів обліку. При цьому, порядок розрахунків за спожиту електричну енергію мешканцями гуртожитку має бути визначений у документі, що регулює відносини власника (балансоутримувача) гуртожитку та його мешканців. Крім того, слід враховувати, що загальнобудинковий прилад обліку, встановлений на межі балансової належності між енергопостачальником та споживачем - гуртожитком, крім електричної енергії, спожитої усіма мешканцями гуртожитку, враховує витрати електричної енергії в елементах мереж (нагрів елементів мереж, контактних з`єднань тощо), споживання електричної енергії на технічні цілі, а також безоблікове споживання електричної енергії окремими мешканцями гуртожитку. Таким чином, сумарна величина споживання за показами індивідуальних приладів обліку (у разі їх наявності) окремих мешканців гуртожитку завжди буде менша величини споживання, зафіксованої загальнобудинковим приладом обліку. Оскільки гуртожиток розраховується з енергопостачальником за загальнобудинковим приладом обліку, зазначена різниця в обсягах споживання за загальним та індивідуальними приладами обліку має розподілятись між мешканцями гуртожитку. Встановлення порядку розподілу зазначеної різниці знаходиться у виключній компетенції власника гуртожитку, як господарюючого суб`єкта. Укладення прямих договорів між постачальниками електричної енергії та мешканцями гуртожитку можливе лише після виділення об`єктів власності споживачів електричної енергії в цьому будинку, здійснення реконструкції внутрішньобудинкових електричних мереж (у разі необхідності) та улаштування поквартирного (покімнатного) обліку електричної енергії (а.с.13-15).

Отже, зважаючи на встановлені порушення у діях ТОВ «Житлосервіс-КР», суд вважає, що відмова відповідача здійснити ОСОБА_1 , як споживачу, перерахунок витрат за спожиту електричну енергію, відповідно до п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, суперечить вимогам законодавства, порушує права позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що задоволення вимог позивача буде відповідати зазначеній державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по енергопостачанню, а перерахунок витрат на спожиту електричну енергію, забезпечить оплату саме того об`єму електричної енергії, яка спожита ОСОБА_1 , що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Також, відповідно до п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивач, відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом, однак, при поданні позову вона мала сплатити 1536,80 гривень судового збору за дві вимоги немайнового характеру.

Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача ТОВ «Житлосервіс-КР» в дохід держави підлягають стягненню 1536,80 гривень в рахунок відшкодування судових витрат по справі за розгляд справи судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК Українип.п.9, 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року, які набрали чинності 15.12.2017 року), п.п.15 п.1 Перехідних положень ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати незаконними дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» щодо здійснення ОСОБА_1 , як споживачу, розрахунку з відшкодування витрат за спожиту електричну енергію за період з 01.12.2014 року по день ухвалення рішення, тобто 11.11.2019 року, відповідно до п.5 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, пропорційно займаній площі квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» здійснити ОСОБА_1 , як споживачу, перерахунок витрат за спожиту електричну енергію за період з 01.12.2014 року по день ухвалення рішення, тобто 11.11.2019 року, відповідно до п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, пропорційно потужності побутового електричного обладнання квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» в дохід держави судові витрати по справі в розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Н.В. Чернова