Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/3076/19
Провадження № 2/191/807/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
12.11.2019
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кухар Д.О.
за участю секретаря Яніної О.В.
розглянувши згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно, -
19.08.2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22 січня 2018 року між нею і відповідачем ОСОБА_2 фактично був укладений договір купівлі-продажу, на підставі якого вона купила у відповідача належну йому ј частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 100000 (сто тисяч) грн., а відповідач підписав розписку про отримання вказаної грошової суми і зобов`язався в строк до 01 березня 2018 року посвідчити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Зазначені обставини підтверджуються копією розписки.
Факт належності відповідачеві ОСОБА_2 вищезазначеної ј частини житлового будинку підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 листопада 2014 року, а також копією договору міни від 03 листопада 2014 року.
На даний час договір купівлі-продажу належним чином не оформлений, оскільки відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення, посилаючись на брак часу, а на даний час взагалі змінив своє місце проживання, адреса якого їй невідома.
Вважає, що між нею і відповідачем було досягнуто домовленість щодо всіх істотних умов договору і з її сторони відбулося повне його виконання, тоді як відповідачем умови договору не виконані у зв`язку з його ухиленням від нотаріального посвідчення договору.
Таким чином, вважає, що вищезазначений договір може бути визнано дійсним в судовому порядку і за нею може бути визнано право власності на ј частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Просить визнати договір купівлі-продажу ј частини житлового будинку з відповідною частиною надвірно-господарських побудов, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м.Синельникове Дніпропетровської області, ІПН: НОМЕР_1 , право власності на ј частину житлового будинку з відповідною частиною надвірно-господарських побудов, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з : А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня, Г-1 гараж, П-1 погріб, М-1 навіс, Е-1 вбиральня, №1-3 огорожа.
Позивач до початку судового засідання надала суду заяву, якою просить розглядати справу без її участі, позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, давши їм належну оцінку, прийшов до наступного.
В матеріалах справи міститься копія договору міни від 03.11.2014 року посвідченого державним нотаріусом Першої синельниківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Монич Н.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №473, згідно якого ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , що діє від свого імені та від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_4 передали у власність ОСОБА_5 належну їм на праві власності квартиру за номером АДРЕСА_2 в обмін на житловий будинок з надвірно-господарськими побудовами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4-5).
Факт належності відповідачеві ОСОБА_2 вищезазначеної ј частини житлового будинку підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 листопада 2014 року(а.с.3).
В матеріалах справи також міститься копія технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 квартал 418, згідно якого замовниками технічної інвентаризації зазначені ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (а.с. 68).
Відповідно до договору купівлі-продажу укладеного 22.01.2018 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 належну йому ј частину житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 100000 (сто тисяч) грн. (а.с.24).
Згідно розписки, складеної 22.01.2018 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно отримав ІНФОРМАЦІЯ_2 січня 2018 року від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошову суму 100000 (сто тисяч) грн. в рахунок вартості належної йому ј частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язався в строк до 01 березня 2018 року посвідчити договір купівлі-продажу вказаної ј частини житлового будинку в нотаріальному порядку (а.с.9).
У відповідності до звіту про оцінку №19/08-03 та висновку про вартість майна станом на 28.08.2019 року дійсна вартість житлового будинку загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., з відповідною часткою господарських будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в цілому складає 135 424 (сто тридцять п`ять тисяч чотириста двадцять чотири) гривні. А дійсна вартість ј частини зазначеного будинку складає 33 856 (тридцять три тисячі вісімсот п`ятдесят шість) гривень (а.с.27 31).
Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
За загальними вимогами, додержання, яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч.3 ст.640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.
З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».
Таким чином, положення статті 220 ЦК України можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.
Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч.2 ст.220 ЦК України.
Однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
Верховний Суд України в своїй Постанові від 04 жовтня 2017 року зазначив, що однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однією із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість.
Суд, дослідивши надані письмові докази в сукупності, дійшов висновку, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу купівлі-продажу житлового будинку, а тому позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 10, 11, 76, 141, 223, 280-281 ЦПК, ст. ст. 3, 203, 220, 328, 640, 657 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати договір купівлі-продажу ј частини житлового будинку з відповідною частиною надвірно-господарських побудов, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 22 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м.Синельникове Дніпропетровської області, ІПН: НОМЕР_1 , право власності на ј частину житлового будинку з відповідною частиною надвірно-господарських побудов, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з : А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня, Г-1 гараж, П-1 погріб, М-1 навіс, Е-1 вбиральня, №1-3 огорожа.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, якщо не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Д. О. Кухар