ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-3728/09

Провадження № 22-ц/818/4251/19

05 листопада 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: судді Бровченка І.О.

суддів: Колтунової А.І., Бурлака І.В.,

за участю секретаря -Прокопчук І.В.,

учасники справи:

стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

боржник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Юрій Володимирович,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року в складі судді Ніколаєнко І.В.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою, відповідно до якої просить зупинити до розгляду скарги реалізацію житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 398,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , будь-якими реалізаторами майна. Визнати дію приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В., вчинену 16 листопада 2018 року з передачі житлового будинку з надвірними будівлями загальною площею 298,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , незаконною. Скасувати результати визначення вартості житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 298,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які відображені у звіті про оцінку майна експерта № 2107/18, суб`єкта господарювання ОСОБА_2

Скарга мотивована тим, що в обґрунтування скарги посилається на те, що 16 листопада 2018 року ОСОБА_3 було отримано повідомлення про оцінку майна боржника приватного виконавця Близнюкова Ю.В., відповідно до якого початкова вартість належного їй нерухомого майна, а саме нежитлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 , складає 1400000,00 грн. Зазначає про те, що початкова вартість вказаного житлового будинку не є ринковою ціною вказаного майна, а здійснена приватним виконавцем, та є явно заниженою. Так, посилається на те, що суб`єкт оціночної діяльності ОСОБА_2 житловий будинок детально і особисто не оглядав, всередині будинку та надвірних будівлях не був, що дає підстави вважати, що оцінювач у своєму звіті міг використати неточні дані, які вплинули на результат оцінки. У звіті застосовані необґрунтовані розмірі коригування вартості прийнятих до порівняння аналогів та не проведено належним чином аналізу ринку майна даної категорії в м. Харкові, що призвело до суттєвого заниження вартості жилого будинку.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.12.2018 року зупинено до розгляду скарги продаж житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 298,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 січня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про закриття провадження по справі в частині вимог. Відмовлено в задоволенні клопотання скаржника про залуження до розгляду скарги суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_2

Заявник та її представник в судовому засіданні скаргу підтримали та просили її задовольнити. В подальшому в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце його проведення повідомлені належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна розписка заявника в явочному листі про виклик в судове засідання 02.07.2019 року. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено. Скасовано ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року щодо заходів зупинення продажу житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 298,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з розглядом скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 02 липня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в яких з посиланням на порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення, якими задовольнити скаргу.

Зазначає, що початкова вартість житлового будинку у розмірі 1400000 грн. не є ринковою та передача майна здійснюється за явно заниженою вартістю. Оцінювач не був безпосередньо ознайомлений з об`єктом оцінки, приватний виконавець не сповіщав її про виїзд, що могли вплинути на визначення ринкової вартості.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець Близнюков Ю.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 серпня 2009 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 2447428,10 грн., а також судові витрати у сумі 1950,00 грн.

За вказаним судовим рішенням 14 грудня 2009 року Київським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-3728/09/07.

29 липня 2018 року постановою приватного виконавця Близнюкова Ю.В. відкрито виконавче провадження за номером ВП № 56878473 за вказаним виконавчим документом.

27 серпня 2018 року приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. винесена постанова про арешт майна боржника, складено акт опису майна.

Постановою від 27 вересня 2018 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № ВП 56878473 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3728/09/07 виданого 14 грудня 2009 року Київським районним судом. Харкова для надання звіту про початкову вартість продажу нерухомого майна згідно постанови про опис й арешт майна боржника. Оцінювача попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку з питань, що містяться в постанові.

16 листопада 2018 року ОСОБА_1 було отримано повідомлення про оцінку майна боржника приватного виконавця Близнюкова Ю.В., відповідно до якої початкова вартість належного їй нерухомого майна, а саме житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 , складає 1400000,00 грн.

Відповідно до короткого викладу основних фактів та висновків (резюме) Звіту №2107/18 про незалежну оцінку вартості житлового будинку з надвірними будівлями розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 01 листопада 2018 року, складеного оцінювачем ОСОБА_4 , вартість об`єкту оцінки визначена в розмірі 1400000,00 грн.

16 листопада 2018 року приватним виконавцем Близнюковим Ю.В. винесено постанову про передачу житлового будинку по АДРЕСА_1 на реалізацію ДП «СЕТАМ».

Відмовляючи у задоволені скарги ОСОБА_5 суд першої інстанції з урахуванням доводів скарги та наявних в ній доказів виходив з того, що матеріали справи не містять доказів протиправності дій приватного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна та порушення процедури передачі житлового будинку з надвірними будівлями на реалізацію.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник посилався на те, що дії приватного виконавця з визначення вартості вищезазначеного нерухомого майна є неправомірними, а результати оцінки цього майна є заниженими та такими, що не відповідають реальному стану нерухомого майна та об`єктивним цінам, що склалися на ринку нерухомості в даний час.

Зокрема, відповідно до висновку № 4425 експертного оціночно-будівельного дослідження від 06 червня 2018 року, проведеного на її замовлення Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса, ринкова вартість вищезазначеного нерухомого майна без врахування ПДВ складає 4796000грн.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі - Закон України № 2658-ІІІ).

Згідно з частиною 4 статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Статтею 32 Закону України № 2658-III передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17 (провадження № 12-18гс18).

У статті 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині п`ятій статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України № 2658-ІІІ.

Порушень приватним виконавцем вимог статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» під час судового розгляду справи встановлено не було.

При цьому, суд врахував, що у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.

Залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, приватний виконавець діяв відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та, відповідно до положень цього ж Закону, має визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна.

Вимоги про визнання незаконною та скасування постанови від 27 вересня 2018 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності заявник не заявляв, доказів, які б свідчили про його звернення до виконавця з відповідними заявами про незгоду з результатами визначення вартості майна зазначеного у даному звіті, не надав.

Таким чином, встановивши відсутність доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні скарги.

Доводи апеляційної скарги, що оцінювач безпосередньо не здійснював огляд (обстеження) об`єкта оцінки, що могло вплинути на визначення ринкової вартості майна, тому наявні підстави для визнання незаконними дій державного виконавця по проведенню оцінки майна та щодо передачі житлового будинку на реалізацію, висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

У пункті 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності -суб`єкт господарювання -письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. За недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання несе відповідальність у порядку, встановленому законом, а оцінювач - кримінальну відповідальність, про що він має бути попереджений виконавцем.

Частинами першою - четвертою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У частині шостій статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Відповідно до пункту 50 Стандарту № 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється: ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка; визначення бази оцінки; подання замовнику пропозицій стосовно істотних умов договору на проведення оцінки.

Згідно з пунктом 54 Стандарту № 1 зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства.

У пунктах 15, 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ФОП ОСОБА_2 при підготовці звіту про оцінку майна від 01 листопада 2018 року використовував порівняльний та дохідний підходи, які в подальшому були узгоджені у результати оцінки. Також при проведенні оцінки використовувались відомості щодо внутрішнього огляду будинку при проведенні першого опису будинку під час проведення виконавчих дій.

Докази невідповідності вказаного звіту вимогам нормативно-правових актів та наявності у ньому недоліків й зниження вартості майна, ОСОБА_1 суду надано не було.

У пункті 3 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, визначено, що необ`єктивна оцінка - оцінка, яка ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ`єктивного висновку про вартість об`єкта оцінки; неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна, є формою оціночної діяльності, яка полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону (частина друга статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

З наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що ОСОБА_1 вчиняла визначених чинним законодавством дії на спростування оцінки майна в оспорюваному звіті, зокрема, не заявляла клопотань про проведення рецензування звіту про оцінку майна, оскільки у разі незгоди з результатами оцінки майна, вона мала право звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна. Дії приватного виконавця щодо визначення вартості майна боржника вчинені відповідно до вимог Закону, а визначення вартості цього майна здійснено належним суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання з дотриманням встановленої процедури. Ураховуючи, що судом не встановлено порушення приватним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

При цьому, залишаючи апеляційну скаргу без змін, колегія суддів враховує доводи ОСОБА_1 , які були предметом розгляду у суді першої інстанції та на які вона посилалась в апеляційній скарзі.

Зі змісту скарги, що є предметом перегляду вбачається, що заявник не погоджується з рішенням державного виконавця, яке фактично полягає у врахуванні останнім висновку суб`єкта оціночної діяльності про вартість об`єкта оцінки (нежитлового приміщення), яким визначено ринкову вартість майна.

Державний виконавець не брав безпосередньої участі при оцінці майна, а також не має відношення до суб`єкта оціночної діяльності .

Доказів на підтвердження порушення державним виконавцем у рамках зазначеного виконавчого провадження чинного законодавства, вчинення протиправних дій чи бездіяльності щодо проведення оцінки вказаного житлового будинку суб`єктом оціночної діяльності, заявником до суду не надано. Державний виконавець під час виконання виконавчого документа у виконавчому провадженні діяв у межах повноважень, встановлених Законом України «Про виконавче провадження», а звіт про оцінку майна № 2107/18, з яким не погоджується заявник, відповідає наведеним вимогам чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 02 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 листопада 2019 року.

Головуючий І.О. Бровченко

Судді І.В. Бурлака

А.І. Колтунова