Справа № 618/1227/19
Провадження № 2/618/272/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

Дворічанський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є. О.,

за участю секретаря судового засідання Кучеренко О. І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні в залі суду в cмт Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Дворічанської селищної ради Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Дворічанської селищної ради Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що за життя її мати виявила бажання залишити заповіт на все своє майно рідним онукам. Але на початку вересня 2019 року після візиту онуків спадкоємиці до нотаріуса стало відомо, що заповіт ОСОБА_3 склала на неї та її рідного брата ОСОБА_2 , що було великою несподіванкою для неї з братом. 18 вересня 2019 року вона звернулася до Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини. Вважає причину пропуску поважною і просить цей строк продовжити, визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини строком 2 місяці.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути справу в її відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти їх задоволення, просив справу розглянути в його відсутність.

Представник відповідача Дворічанський селищний голова Харківської області Магомедов Ф. А. в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти їх задоволення, просив справу розглянути за відсутності представника селищної ради.

За результатами підготовчого провадження на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним і витребуваних ухвалою суду за його клопотанням доказів, встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 від 02.02.1955, батьками зазначені: батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_3 (а. с. 7).

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 12 жовтня 1978 року уклали шлюб, номер актового запису № 3004, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 12 жовтня 1978 року (а. с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 07 березня 2019 року (а.с. 5).

За життя ОСОБА_3 склала заповіт від 06 березня 2002 року, зареєстрований в реєстрі за № 106, посвідчений приватним нотаріусом Дворічанського районного нотаріального округу Томчук С. М., яким заповіла все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, а також все те, що буде їй належати на день її смерті та на що вона по закону матиме право своїм дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 6).

Постановою державного нотаріуса Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області Зашивайко Н. Г. № 861/02-31 від 18.09.2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3 , у зв`язку з пропуском 6-ти місячного строку для прийняття спадщини (а. с. 4).

Згідно з інформацією Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області № 1057/01-16 від 01.11.2019, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , по теперішній час спадкова справа в Дворічанській державній нотаріальній конторі Харківської області не заводилась. Заяви про прийняття або відмову від спадщини до держнотконтори не надходили.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд враховує посилання позивачки на те, що вона не могла своєчасно звернутися із заявою до держнотконтори з об`єктивних причин, оскільки за життя її мати виявила бажання залишити заповіт на все своє майно саме рідним онукам. І тільки на початку вересня 2019 року після візиту онуків спадкоємиці до нотаріуса стало відомо, що заповіт ОСОБА_3 склала на позивачку та її рідного брата ОСОБА_2 відповідача у справі. Тобто до початку вересня 2019 року позивачка не знала, що є спадкоємицею за заповітом після смерті своєї матері, а тому і не зверталася до держнотконтори для прийняття спадщини після її смерті.

У зв`язку з цим, суд визнає поважними причини пропуску позивачем 6-ти місячного строку для прийняття спадщини, оскільки вони пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При цьому суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справ керується принципом верховенства права.

Згідно з ч. ч. 1 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України суд роз`яснює представнику відповідача Дворічанської селищної ради Харківської області та відповідачу ОСОБА_2 наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 цієї статті.

Судом також встановлено, що визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд вважає, що 2 (два) місяця буде достатньо для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 10, 11, 12, 13, 81, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, п. 15.5) розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті її матері ОСОБА_3 2 (два) місяці від дня набрання чинності цим рішенням суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Є. О. Бунін