ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5587/18 Номер провадження 22-ц/814/2756/19Головуючий у 1-й інстанції Блажко І. О. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Гальонкіна С.А., Хіль Л.М.

імена (найменування) сторін:

заявник: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго»

боржник: ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави, постановлену 31 серпня 2018 року у складі судді Блажко І.О.

по справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу за заявою ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" про видачу судового наказу про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Судовим наказом Октябрського районного суду м. Полтави від 03 серпня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних у розмірі 17 355,31 грн. та судові витрати у розмірі 176,20 грн.

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до місцевого суду із заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2018 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику без розгляду.

Ухвала суду вмотивована тим, що ОСОБА_1 не виконала вимоги ст. 170 ЦПК України щодо форми і змісту заяви про скасування судового наказу.

Не погодившись із ухвалою місцевого суду, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , просила скасувати її, а справу направити до місцевого суду для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме висунення місцевим судом безпідставних вимог щодо форми заяви про скасування судового наказу.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Місцевим судом зазначено, що до заяви про скасування судового наказу не додано судового наказу, який оспорюються, та не надано доказів отримання судового наказу.

Такі вимоги суду не відповідають вимогам закону, оскільки ст. 170 ЦПК України не ставить таких вимог до форми заяви про скасування судового наказу. Місцевим судом було порушено право заявника на доступ до суду, як складової частини права на справедливий суд, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до висновків, викладених у п.п. 53, 55 рішення ЄСПЛ від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (заява № 28249/95) "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотримання вимог Конвенції залишається за Судом. Однак Суд мав переконатися в тому, що застосовані обмеження не зменшили для заявника можливості доступу до суду та не ускладнили йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.

У цьому контексті Суд підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Обмеження у можливості подання заяви про скасування судового наказу, накладені місцевим судом на заявницю, є несумісними із п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки таке обмеження не переслідувало законної мети.

Таким чином, у місцевого суду не було підстав для повернення заяви ОСОБА_1 без розгляду в порядку ч. 6 ст. 170 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, внаслідок порушення норм процесуального права місцевим судом було постановлено помилкову ухвалу про повернення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу без розгляду, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 374 ч. 1, ст. 379 ч. 1 п. 4, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 31 серпня 2018 року року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді С.А. Гальонкін

Л.М. Хіль