ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

іменем України

13 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 635/6169/18

провадження № 22-ц/818/4462/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 липня 2019 року в складі судді Токарєвої Н.М.,

у с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 грудня 2018 року. Мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча і має таку можливість. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, з урахування індексації до досягнення донькою повноліття.

ОСОБА_2 позов не визнав. У зустрічному позові просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь аліменти на дитину в розмірі ј всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття.

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що він проживає в АДРЕСА_1 . За цією адресою також зареєстровані ОСОБА_4 та їх донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З квітня 2019 року ОСОБА_1 та донька проживали за іншою адресою в будинку матері ОСОБА_1 яка потребувала сторонньої допомоги. Однак, на даний час донька проживає разом з ним і саме він її утримує.

27 червня 2018 року ОСОБА_1 подала до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просила в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відзив мотивовано тим, що ОСОБА_2 не подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дитина знаходиться на його утриманні.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 липня 2019 року позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 29 серпня 2018 року і досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 05 червня 2019 року і досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судовий збір.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сторонами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження проживання дитини з одним з батьків та постійного її матеріального утримання. Батьки зобов`язані приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини у рівних частках. При цьому сторони визнали позовні вимоги один до одного у повному обсязі.

06 серпня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення зустрічного позову, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позови є тотожними. Належних та допустимих доказів на підтвердження проживання доньки з ОСОБА_2 та надання останнім матеріальної допомоги на утримання доньки матеріали справи не містять.

ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів і вимог апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони проживають разом з донькою в АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи вимоги, ОСОБА_1 посилалась на те, що донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з нею та знаходиться на її утримані.

Обґрунтовуючи зустрічні вимоги, ОСОБА_2 посилався на те, що донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з вимогами частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Законів України «Про державний бюджет на 2018 рік», «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2018 року становить 1944 грн., з 01 січня 2019 - 2027 грн.

Згідно з частинами 1, 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

З метою з`ясування обставин, що мають значення для справи, сторони були викликані в судове засідання.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на її утримані. Про ці обставини свідчать докази, зокрема придбання нею путівки на відпочинок до ДОТ ОСОБА_7 тривалістю 18 днів з 16 червня 2019 року по 06 липня 2019 року, вартість якої становила 10710 грн ( а. с. 66 ).

Відповідно до довідки Коледжу переробної та харчової промисловості Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенка від 21 червня 2019 року № 01-335 ОСОБА_1 . приділяє належну увагу навчанню, вихованню доньки і всебічному розвитку дитини. Постійно цікавиться результатами навчання та багато уваги приділяє проведенню змістовного відпочинку дитини. Батько не звертався до адміністрації коледжу з метою отримання інформації про успіхи доньки.

Інших доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 утримує доньку матеріали справи не містять. Не надано таких доказів ОСОБА_2 і суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, правові підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення зустрічного підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволені зустрічного позову.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

ОСОБА_1 при зверненні до суду апеляційної інстанції сплатила судовий збір в розмірі 1 057 грн 20 коп., що документально підтверджено квитанцією № 0.0..1 від 16 серпня 2019 року (а. с. 103).

З урахуванням викладеного, судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1057 грн 20 коп.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_8 не скасовано, тому в апеляційному порядку не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 08 липня 2019 року скасувати в частині задоволення зустрічного позову та стягнення судового збору з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1057 грн (одну тисячу п`ятдесят сім грн) 20 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 19 листопада 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова