Справа № 148/154/19
Провадження № 22-ц/801/2368/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковганич С. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 рокуСправа № 148/154/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Марчук В.С., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання Константинова А.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №148/154/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» про стягнення моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2019 року, яка постановлена суддею Ковганичем С.В. в приміщенні Тульчинського районного суду Вінницької області о 14 год 36 хв, повний текст складено 04 жовтня 2019 року,

в с т а н о в и в :

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суду з позовом до ТОВ «Туристична компанія «Анекс Тур» про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, у зв`язку з тим, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав (п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, посилається на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану увалу суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду відповідає.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Верховний Суд зазначає, що правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи (ухвали Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 січня 2019 року у справі № 346/3736/15-ц, від 25 березня 2019 року у справі № 757/5359/18-ц, від 31 січня 2019 року у справі № 442/2263/18).

Доводи апелянта про те, що він не був належним чином повідомлений про проведення судового засідання 04 жовтня 2019 року не знаходять свого підтвердження з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 13 лютого 2019 року зазначену цивільну справу призначено до розгляду на 18 квітня 2019 року на 14.00 год (а.с.25).

В судове засідання 18 квітня 2019 року з`явився позивач ОСОБА_1 , що підтверджується протоколом судового засідання, справу було відкладено на 10 липня 2019 року на 15.00 год (а.с.48).

10 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.70), про день та час розгляду справи позивач був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про виклик до суду на 10 липня 2019 року на 15.00 год (а.с.49). Судове засідання було відкладено на 04 жовтня 2019 року.

Як вбачається з протоколу судового засідання від 04 жовтня 2019 року (а.с.94 - 95), в судове засідання 04 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 не з`явився вдруге, хоча знову належним чином був повідомлений про час і місце його проведення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.77, 89).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачу направлялись ухвали про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 08 липня 2019 року (а.с.64,67) та від 24 липня 2019 року (а.с.82,85).

Законодавством визначено, що сама по собі обставина не повідомлення суду про причини повторної неявки дає підстави для залишення позовної заяви без розгляду. Доказів про наявність обставин непереборної сили, які б унеможливлювали повідомити суд про причини неявки, скаржником не надано та на такі обставини скаржник не посилається.

За таких обставин суд першої інстанції, керуючись ч. 5 ст. 223 та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, задовольнив клопотання представника відповідача та залишив позовну заяву без розгляду, вважаючи, що позивач 04 жовтня 2019 року, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився у судове засідання, не повідомивши суд про причини такої неявки.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що йому не було відомо про судовий розгляд справи зокрема 04 жовтня 2019 року, оскільки він не отримував судової повістки і не підписував зворотне поштове повідомлення про вручення судової повістки, не підтверджено доказами. Наявні в справі письмові повідомлення про вручення поштового відправлення, з яких вбачається, що ОСОБА_1 особисто отримав судову повістку до суду 18 липня 2019 року та 13 серпня 2019 року не спростовано (а.с.77, 89).

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 44 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 3 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказана справа тривалий час перебуває в провадженні суду.

Також, колегія суддів зазначає, що право ОСОБА_1 на доступ до суду не є порушеним, оскільки після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, позивач має право звернутися до суду повторно (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Марчук В.С.

Матківська М.В.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.