ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

м. Черкаси

Справа № 712/12683/19 Провадження № 22-ц/821/605/19
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Василенко Л.І.,

суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.

секретаря: Винник І.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрфінресурс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору відступлення прав за договором застави, договору факторингу і скасування їх державної реєстрації, у складі: головуючого судді Марцішевської О.М.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

25 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним договору відступлення прав за договором застави, договору факторингу і скасування їх державної реєстрації.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 12 березня 2007 року між нею та АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк») укладено Договір кредиту № 895/06-034/112 на купівлю автотранспортних засобів.

12 березня 2007 року між нею та АКБ «Укрсоцбанк» укладено Договір застави № Дз 895/06-034-112, згідно якого транспортний засіб марки SUBARU моделі tribeca 2007 року випуску передано в заставу АКБ «Укрсоцбанк» у якості забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту.

31 липня 2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» був укладений Договір про відступлення прав вимоги за Договором застави № Дз 895/06-034-112 від 12 березня 2007 року, укладеним між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання Договору кредиту на купівлю транспортних засобів № 895/06-034/112 від 12 березня 2007 року.

Також 31 липня 2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» був укладений договір факторингу, згідно з яким були відступлені права вимоги за Договором кредиту на купівлю транспортних засобів № 895/06-034-112 від 12 березня 2007 року.

Вважає, що Договір відступлення права вимоги та Договір факторингу є нікчемними, оскільки укладені з порушенням чинного законодавства та з порушенням її прав.

Просила визнати незаконними та протиправними дії відповідачів: ПАТ «Укрсоцбанк», ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» та державного реєстратора/приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. щодо проведення реєстрації на підставі недійсних договорів, а саме: визнати недійсними спірні Договір факторингу від 31 липня 2018 року б/н та Договір про відступлення прав за Договором застави № Дз 895/06-034-112 від 12 березня 2007 року. Скасувати рішення державного реєстратора/приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуковського В.А. (номер свідоцтва 7425) про внесення записів щодо нотаріального посвідчення та проведення державної реєстрації Договору про відступлення прав за Договором застави № Дз 895/06-034-112 від 12 березня 2007 року; запису що внесений повторно щодо обтяження легкового автомобіля марки SUBARU моделі tribeca 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить їй на праві власності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2019 року дану справу направлено за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвала суду мотивована тим, що позов пред`явлений з приводу оспорювання договору відступлення прав за договором застави та договору факторингу, тому спірні правовідносини за позовом не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», отже відсутні підстави для застосування правил щодо поданого позову альтернативної підсудності за ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Тому є підстави для направлення означеної справи для розгляду по суті за підсудністю до суду, якому ця справа територіально підсудна, в силу вимог ст.ст. 30, 31 ЦПК України, оскільки Соснівський районний суд м. Черкаси не є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи та розгляд справи призведе до порушення права позивачки на справедливий судовий розгляд повноважним судом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У апеляційній скарзі, поданій 10 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2019 року та постановити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для подальшого її розгляду в Соснівському районному суді м. Черкаси.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, оскільки враховував місце реєстрації і розташування юридичних осіб - відповідачів та суб`єктивний склад виключно юридичних осіб відповідачів у даній справі.

Зазначає, що критерієм для визначення підвідомчості спору є характер правовідносин, а не суб`єктивний склад учасників, тому обов`язком суду було розпочати розгляд справи.

Вважає, що на дані правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів», адже дія цього закону розповсюджується навіть на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Судом при постановленні ухвали допущено процесуальну помилку та здійснено фінансове обмеження доступу до правосуддя та затягування строків розгляду справи.

Тому позивач у справі має статус споживача фінансових послуг та Закон України «Про захист прав споживачів» є спеціальним законом для такої категорії громадян - фізичних осіб.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 21 жовтня 2019 відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Ухвалою Черкаського апеляційного суду в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ від 19 листопада 2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

12 березня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк» укладено Договір кредиту № 895/06-034-112, відповідно до п. 1.1 якого Банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 57518 Швейцарських франків, зі сплатою 10,2% процентів річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяці згідно графіку (а.с. 17 - 19).

Пунктом 1.2 Кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступні цілі: для оплати придбаного автомобіля марки SUBARU tribeca 2007 року випуску, сірий колір, згідно з Договором купівлі-продажу № 98/02-2007 від 28 лютого 2007 року, укладеним з ТОВ «Меркурій».

12 березня 2007 року між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк» укладено Договір застави № Дз 895/06-034-112, згідно п. 1.1. якого заставодавець передає в заставу заставодержателю в якості забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту транспортний засіб марки SUBARU моделі tribeca 2007 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 15 - 16).

31 липня 2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» був укладений Договір факторингу, згідно з яким були відступлені права вимоги за Договором кредиту на купівлю транспорних засобів № 895/06-034-112 від 12 березня 2007 року (а.с. 10-11).

Пунктом 1.4 Договору факторингу визначено, що до фактора переходять також права за договорами, що укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржника за основними договорами: Договором поруки № 1-895/06-034-112 від 12 березня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 , ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , Договором застави № Дз 895/06-034-112 від 12 березня 2007 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1

31 липня 2018 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» був укладений договір відступлення права вимоги за Договором застави № Дз 895/06-034-112 від 12 березня 2007 року, укладеним між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання Договору кредиту на купівлю транспорних засобів № 895/06-034/112 від 12 березня 2007 року (а.с. 9).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема, в пункті 9 (передача справи на розгляд до іншого суду) ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали позовної заяви, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 8 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

За загальним правилом відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Виняток з даного правила становить альтернативна підсудність (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Частиною 15 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

За правилами ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

ОСОБА_1 вважаючи, що оскаржуваними договорами порушені її права, звернулась з позовом за місцем свого проживання до Соснівського районного суду м. Черкаси.

При цьому, в самій позовній заяві відсутні доводи того, що на спірні правовідносини розповсюджується дія ЗУ «Про захист прав споживачів» і є підстави для застосування альтернативної підсудності визначеної ч. 5 ст. 28 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 11 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» споживчий кредит - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

За змістом п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12 квітня 1996 року, Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, тож судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі, надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Сам характер фінансово-кредитних відносин, стороною яких є фізична особа, а також використані у Законах «Про захист прав споживачів» та «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» терміни «споживчий кредит», «фінансова установа», «фінансова послуга» дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають із кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з матеріалів справи предметом позову є визнання недійсним Договору факторингу (відступлення права вимоги до фактора), Договору відступлення права вимоги за Договором застави та скасування рішення державного реєстратора про внесення записів щодо їх нотаріального посвідчення, які укладені між двома юридичними особами, стороною яких позивачка не є, та укладення яких не потребує її згоди і їх предметом є Кредитний договір та Договір застави, а тому Закон України «Про захист прав споживачів» до цих правовідносин застосовуватися не може.

З огляду на викладене та враховуючи, що позов пред`явлено ОСОБА_1 з приводу недійсності Договору факторингу та Договору відступлення права вимоги за Договором застави, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Закон України «Про захист прав споживачів».

Отже, суд не може застосовувати для визначення підсудності у даній справі положення ч. 5 ст. 28 ЦПК України, згідно яких позов може бути подано за місцем проживання позивача.

ОСОБА_1 зазначила в позовній заяві місцезнаходження відповідачів, а саме: ПАТ «Укрсоцбанк» - м. Київ, вул. Жилянська, 9-11; ТОВ «Факторингова компанія «Укрфінресурс» - м. Київ, бульвар Дружби народів, 30-Б; приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. - м. Київ, пров. Музейний, 10, прим. 505, що знаходиться поза межами загальної територіальної підсудності Соснівського районного суду м. Черкаси, що вірно було зазначено судом першої інстанції.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвала, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 258 ЦПК України є одним із видів судового рішення.

Враховуючи викладене та приведені вимоги закону колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

Оскільки ОСОБА_1 , при подачі апеляційної скарги на ухвалу суду від 27 вересня 2019 року, не сплачувався судовий збір з неї на користь державного бюджету слід стягнути 384,20 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 вересня 2019 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь державного бюджету 384,20 грн. судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.

Текст постанови складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.В. Нерушак