Справа №200/8201/19
Провадження № 2/201/3315/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

28.05.2019р. ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про розірвання шлюбу (а.с. №2).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2019р. було закрито підготовче засідання по справі та призначено розгляд справи по суті (а.с. № 15).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31.07.2019р. справу було передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. № 21)

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.09.2019р. було відкрито провадження у справі та призначено проведення судового засідання (а.с. № 26).

Позивач у позовній заяві з урахуванням уточнень до позову, які надійшли 10.06.2019р. (а.с. №12) в обґрунтування вимог посилався на те, що вони з відповідачкою зареєстрували шлюб 19.02.2005р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 104. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбно-сімейні відносини остаточно припинені. Позивач та відповідачка проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що родина розпалася остаточно і не може бути відновлена.

В наданій до суду заяві від 18.11.2019р. позивач позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати та винести рішення за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, зазначив, що причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та поглядів, строк для примирення сторонам не потрібним, на стягнені з відповідачки судового збору не наполягає (а.с. № 30).

Відповідачка в наданій до суду 18.11.2019р. заяві позовні вимоги визнала, проти задоволення позову не заперечувала, також просила розглянути справу за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами, зазначила, що причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів та поглядів, строк для примирення сторонам не потрібним, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « ОСОБА_2 » (а.с. № 34).

Обидві сторони в своїх заявах від 18.11.2019р. зазначили, що сімейні відносини припинені з липня 2013р.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалити рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, заяви сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Судом встановлено, що 19.02.2005р. сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом № 104 (а.с. № 32).

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.№33).

Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через несумісні характери та різні погляди, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з липня 2013р. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, зберігати шлюб не бажають.

З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені з липня 2013р. (більше 6 років назад), і з цього часу більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовився, а відповідачка визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлена бути не може, і шлюб підлягає розірванню.

При винесенні рішення суд також приймає до уваги положення ст. 82 ЦПК України, оскільки відповідачка визнала позовні вимоги та погодилась на розірвання шлюбу.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе не стягувати з відповідачки на користь позивача понесені ним при подачі позову судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 704грн. 80коп., оскільки позивач у своїй заяві до суду від 14.05.2019р. просив не стягувати з відповідачки понесені ним судові витрати (а.с. №30).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112, ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 82, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 19.02.2005р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Дніпропетровська під актовим записом №104 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки ОСОБА_2 залишити « ОСОБА_2 ».

У відповідності до вимог ч. 2 ст.115 СК України копію рішення суду про розірвання шлюбу надіслати на адресу Соборного районного у м. Дніпрі відділу ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.