ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5040/19 Справа № 206/1337/18 Головуючий у першій інстанції: Румянцев О. П. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

при секретарі Догоновій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації за частку майна у спільній сумісній власності та стягнення суми,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є його колишньою дружиною з якою він перебував в зареєстрованому шлюбу з 11.10.2008 року по 10.04.2015 року. В період шлюбу, позивачем та відповідачем за спільні кошти було придбано вантажний автомобіль марки Mercedes Benz 310D, номер кузова НОМЕР_1 , 1999 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Право власності було оформлено на ім`я ОСОБА_3 . З січня 2015 року позивач та відповідач проживали окремо, шлюбні стосунки були припинені. В січні 2015 року позивач компенсував відповідачці половину вартості автомобіля, а остання передала йому право власності на авто. Автомобіль залишився у користуванні позивача, однак право власності на своє ім`я ОСОБА_1 не переоформив. В червні 2016 року відповідачка із залученням сторонніх осіб, без згоди позивача, забрала автомобіль з користування останнього. На пропозицію позивача компенсувати йому вартість автомобіля відповідачка відмовилася. 17.06.2016 року згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_3 , від імені якої за дорученням діяв ОСОБА_4 , продала спірний автомобіль ОСОБА_5 . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.04.2017 року по справі №206/4012/16-ц, що набрало законної сили 25.07.2017 року визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Mercedes Benz 310D, номер кузова НОМЕР_1 , 1999 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , укладений 17.06.2016 року між ОСОБА_3 , від імені якої діяв ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 . Скасовано право власності ОСОБА_5 на автомобіль. Визнано за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину автомобіля Mercedes Benz 310D, номер кузова НОМЕР_1 , 1999 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Автомобіль позивачу передано не було. Тому, 03.10.2018 року уточнивши позовні вимоги, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь в рахунок компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки Mercedes Benz 310D НОМЕР_1 , 1999 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 34085,56 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на його користь 53071,81 грн., що еквівалентно 2000,00 доларів США.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Mercedes Benz 310D, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , в сумі 34085,56 грн., а також судові витрати по справі в сумі 340,85 грн.; в задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні суми еквівалентної 2000,00 доларів США та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення даної позовної вимоги.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, і заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині з ухваленням нового судового рішення в оскаржуваній частині, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбу з 11 жовтня 2008 року.

13 листопада 2012 року ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатися від його імені (продати, обміняти, передавати в оренду, комісію, позичку, заставляти тощо), а також керувати транспортним засобом Mercedes Benz 310D, номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, колір білий (а.с.94 - 95 у цивільній справі №206/4012/16-ц Самарського районного суду м. Дніпропетровська за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на автомобіль).

Під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за спільні кошти придбали вантажний автомобіль Mercedes Benz 310D,номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 ; право власності оформлено на імя відповідача.

Відповідно до оригіналу розписки від 22 січня 2015 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 п`ятдесят відсотків від вартості автомобіля; право власності на автомобіль ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 (а.с.108 у цивільній справі №206/4012/16-ц Самарського районного суду м. Дніпропетровська за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на автомобіль).

Згідно пояснень позивача, за вказаною розпискою він передав ОСОБА_3 50% вартості вказаного вище автомобіля, що складало 2000,0 дол. США, у відповідності до домовленості про передачу даного автомобіля у власність позивачу.

Відповідно до особистих пояснень відповідачки у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, вона визнає факт отримання у січні 2015 року від позивача 2000,0 дол. США, але у якості орендної плати за користування позивачем вищевказаним вантажним автомобілем.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2015 року, що набрало законної сили 21 квітня 2015 року, шлюб сторін розірвано (а.с.4 у цивільній справі №206/4012/16-ц ).

17 червня 2016 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв ОСОБА_4 , передала у власність ОСОБА_5 транспортний засіб Mercedes Benz 310D,номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 за 20000,00 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу від 17 червня 2016 року Територіального сервісного центру 1242 регіонального сервісного центру МВС у Дніпропетровській області (а.с.36 у цивільній справі №206/4012/16-ц ).

Згідно листа Територіального сервісного центру №1241, автомобіль Mercedes Benz 310Dномер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, був перереєстрований на нового власника 17.06.2016 року - з ОСОБА_3 на ОСОБА_5 (а.с.104 у цивільній справі №206/4012/16-ц ).

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 квітня 2017 року у справі №206/4012/16-ц позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Mercedes Benz 310D номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, укладений 17 червня 2016 року між ОСОБА_3 , від імені якої діяв ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 ; скасовано право власності ОСОБА_5 на автомобіль Mercedes Benz 310D номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля Mercedes Benz 310D номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.114-119).

Як вбачається з висновку експерта №01/06/18 від 12.06.2018 року наявного в матеріалах справи №206/1337/18 (а.с. 51-60), на підставі заяви ОСОБА_3 було проведено судову автотоварознавчу експертизу, якою було встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Mersedes Benz Sprinter 310D», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , на дату оцінки, з урахуванням дефектів експлуатації, догляду та зберігання складає 68171,11 грн.

В силу ч.1 ст.60, ст. 63 СК України майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з подружжя не мав за поважною причиною самостійного заробітку (доходу). Подружжя мають рівні права на володіння, користування й розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ним або законом.

Відповідно до п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

При розгляді даної справи в частині позовної вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості 1/2 частини вантажного автомобіля «Mersedes Benz Sprinter 310D», реєстраційний номерний знак НОМЕР_4 , місцевий суд правильно встановив, що зазначене рухоме майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, автомобіль зареєстрований за відповідачкою; правильно застосував положення ст. 57, 69 72 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України та дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля Mercedes Benz 310D, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , в сумі 34085,56 грн., відповідно до змісту висновку експерта. В зазначеній частині рішення місцевого суду апелянтом не оскаржується.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно особистих пояснень сторін у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, у січні 2015 року ОСОБА_3 особисто отримала від позивача 2000,0 дол. США. Викладене підтверджується протоколом судового засідання та звукозаписом процесу.

На підтвердження доводів ОСОБА_3 про те, що 2000,0 дол. США нею були отримані від позивача за передачу йому в оренду вказаного вище автомобіля будь-яких доказів суду не надано, клопотань про витребування відповідних доказів судом не заявлено.

Колегія звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то, згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України, договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Однак, суду не надано будь-яких доказів існування між сторонами договору найму вищевказаного вантажного автомобіля.

Натомість, доводи позивача про сплату у січні 2015 року 2000,0 дол. США відповідачці саме у якості компенсації 50% вартості вказаного вище автомобіля, підтверджуються оригіналом розписки наступного змісту: Я, ОСОБА_3 , отримала від ОСОБА_1 пятдесят процентів вартості автомобіля. Право власності на автомобіль передаю ОСОБА_1 . 22.01.2015. Оригінал вказаної розписки знаходить на а.с. 108 у цивільній справі №206/4012/16-ц Самарського районного суду м. Дніпропетровська за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання права власності на автомобіль, яка оглянута апеляційним судом у судовому засіданні.

ОСОБА_3 , оглянувши у судовому засіданні суду апеляційної інстанції оригінал розписки від 22.01.2015 року, який міститься на а.с. 108 у цивільній справі №206/445/15-ц, визнала, що саме нею власноруч написано та підписано дану розписку. Викладене підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання суду апеляційної інстанції.

Виходячи з викладеного, встановивши, що сторони визнають факт отримання відповідачкою ОСОБА_3 від позивача ОСОБА_1 у січні 2015 року 2000,0 дол. США; враховуючи неповідомлення сторонами про існування іншого факту одержання відповідачкою від позивача аналогічної грошової суми у зазначений період часу; приймаючи до уваги недоведеність доводів відповідачки про одержання нею від позивача 2000,0 дол. США за передачу вказаного вище автомобіля в найм (оренду) позивачу; приймаючи до уваги зміст наведеної вище розписки відповідачки від 22.01.2015 року, що написана нею власноруч, - колегія дійшла висновку, що сукупність наведених вище фактів однозначно свідчить про обгрунтованість доводів позивача щодо сплати ним відповідачці у січні 2015 року 2000,0 дол. США у якості компенсації половини вартості вищезазначеного вантажного автомобіля.

Встановивши, що передача автомобіля Mercedes Benz 310D, 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , у власність позивача не відбулась, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача 49950,00 грн., що на день розгляду справи апеляційним судом є еквівалентним 2000,0 дол. США, відповідно до курсу валют НБУ (24,975 грн. за 1 дол. США) та з урахуванням положень ч. 2 ст. 192, ст. 533 ЦК України.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, не надав оцінки письмовим доказам у сукупності з усними поясненням сторін щодо визнання наведених вище фактів, що потягло ухвалення помилкового та несправедливого рішення, яке підлягає скасуванню в частині відмови у задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача грошової суми, що еквівалентна 2000,0 дол. США, з постановленням нового судового рішення про задоволення даної позовної вимоги.

Колегія наголошує, що рішення місцевого суду в частині задоволених позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 в рахунок компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки Mercedes Benz 310D номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, державний номер НОМЕР_2 , 34085,56 грн., згідно змісту та вимог апеляційної скарги, не оскаржується, тому апеляційний суд рішення у цій частині не переглядає, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - частковому скасуванню з ухваленням у скасованій частині нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2019 року в оскаржуваній частині про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми, що еквівалента 2000,00 дол. США скасувати та у скасованій частині ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) 49950 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп., що є еквівалентом 2000 (дві тисячі) дол. США 00 центів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий

Судді