П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 756/14475/15-ц

Номер провадження 22-ц/824/10866/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т.А.,

вивчивши апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Шевчука А.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про заборонувідповідачу нараховувати та стягувати банківські відсотки за картковим кредитним рахунком позивача до кредитної карти № НОМЕР_1 починаючи з 20 серпня 2015 року від суми 24 497 грн. 70 коп. несанкціонованого і неакцептованого позивачем овердрафту (карткового кредиту), що був некоректно(безпідставно) списаний відповідачем на користь неналежних отримувачів у наслідок неправомірного проведення відповідачем некоректних(безпідставних) видаткових операцій 20 серпня 2015 року; зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу збитки, а саме: повернути позивачу з власних коштів відповідача некоректно (безпідставно) списані з карток-рахунків позивача в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» (відкритих щодо існуючих станом на 20 серпня 2015 рік банківських карток № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , референс договору № SAMDNWFC81 від 26 грудня 2014 року, а також картки № НОМЕР_1 , референс договору № SAMDNWFC2 від 17 вересня 2014 року) грошові кошти в розмірі 31 230 грн. шляхом відновлення стану відповідних карток-рахунків позивача в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк», що був на 20 серпня 2015 рік, до неправомірного виконання відповідачем некоректних (безпідставних) видаткових платіжних операцій щодо списання цієї суми з карток-рахунків позивача на користь невідповідних отримувачів. Просила судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07 квітня 2015 року шляхом акцепту позивачем розміщеної на офіційному сайті відповідача публічної оферти щодо умов і правил надання банківських послуг між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено депозитний договір (референс договору № SAMDNWFD901), відповідно до умов якого банк взяв на себе зобов`язання надати споживачу фінансові послуги щодо забезпечення збереження та примноження коштів останньої.

На відповідача як постачальника фінансових послуг було покладено обов`язок приймати до виконання електронні платіжні доручення позивача через свою електронну платіжну систему «Приват24» з додатковою функцією мобільного банкінгу «СМС-банк», відповідальність за безпеку яких законом та договором покладено на відповідача. Мета цих фінансових послуг полягає у наданні клієнту банку можливості перевіряти стан рахунків і перераховувати кошти за допомогою мережі Інтернет та мобільного зв`язку через авторизований банком і прив`язаний до всіх рахунків клієнта телефонний номер. Разом з тим, використання електронної платіжної системи «Приват24» має бути технічно і технологічно захищене за допомогою процедур ідентифікації клієнта, включаючи секретні паролі, кодові слова пін-коди тощо для запобігання несанкціонованого доступу третіх осіб до рахунків клієнта, що в свою чергу може призвести до втрати коштів клієнта.

20 серпня 2015 року позивач надіслала до ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну вимогу на суму 31 230 грн. про повернення несанкціоновано списаних відповідачем цього ж дня грошових коштів з карткових рахунків позивача шляхом виконання видаткових платіжних операцій, що призвело до неналежних грошових переказів на користь невідомих останній третіх осіб.

Позивач зазначає, що вона 20 серпня 2015 року негайно зателефонувала своєму персональному банківському менеджеру, а також протягом 20 хвилин повідомила телефоном за встановленою відповідачем процедурою співробітників служби безпеки банку про списання грошових коштів з карткових рахунків позивача на користь неналежних отримувачів.

Разом з тим, ОСОБА_1 не надавала банку у письмовій чи електронній формі відповідних платіжних доручень на переказ (списання) вищевказаних коштів, не втрачала свої платіжні/кредитні картки, і свідомо не розголошувала третім особам конфіденційні дані, кодові слова, паролі або коди стосовно цих карток та стосовно доступу до платіжної системи інтернет-банкінгу «Приват24» або мобільного банкінгу «СМС-банк». Крім того, позивач звернулася з відповідною заявою до Оболонського райвідділу міліції в місті Києві щодо несанкціонованого списання грошових коштів.

ПАТ КБ «Приватбанк» відмовився у добровільному порядку виконувати вимоги позивача про повернення списаних коштів у зв`язку з безпідставно проведеними видатковими платіжними операціями.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року (а.с. 181 - 184) позовні вимоги задоволено частково, зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» відшкодувати ОСОБА_1 з власних коштів некоректно (безпідставно) списані з картки-рахунку № НОМЕР_1 , референт договору № SAMDNWFC2 від 17 вересня 2014 року грошові кошти в розмірі 31 230 грн. шляхом відновлення стану рахунку вказаної картки ОСОБА_1 в Публічному акціонерному товаристві Комерційний банк «Приватбанк» станом на 20 серпня 2015 року, до некоректного (безпідставного) виконання Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» видаткових платіжних операцій щодо списання цієї суми з картки-рахунку на користь невідповідних отримувачів. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у дохід держави 1 600 грн. в рахунок оплати судового збору.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду, 21 березня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм права, просило скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Апеляційну скаргу обґрунтовано, зокрема, тим що 07 квітня 2015 року між сторонами укладено договір (референт договору № SAMDNWFC901), відповідно до умов якого банк взяв на себе зобов`язання навадати споживачу фінансові послуги щодо забезпечення збереження та примноження коштів останньої, а також надавати додаткові фінансово-банківські послуги з використанням віддалених каналів обслуговування через банківські системи електронних платежів в мережі Інтернет «Приват 24» та каналів мобільного зв`язку «СМС-банк» відповідно до умов заяви, підписаної відповідачем, та розміщеної на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк» як публічної оферти щодо умов і правил надання банківських послуг.

Відповідач як постачальник фінансових послуг взяв на себе зобов`язання приймати до виконання електронні платіжні доручення позивача - споживача банківських послуг через свою електронну платіжну систему «Приват 24» з додатковою функцією мобільного банкінгу «СМС-банк», за безпеку яких несе відповідальність відповідно до закону.

20 серпня 2015 року позивачем надіслано до ПАТ КБ «Приватбанк» платіжну вимогу на суму 31 230 грн. щодо негайного повернення грошових коштів необґрунтовано (несанкціоновано) списаних відповідачем того ж дня з карткових рахунків позивача. При цьому, позивач зазначила, що не надавала банку відповідних платіжних доручень у письмовій чи електронній формі на переказ (списання) цих коштів, не втрачала платіжні/кредитні картки, свідомо не розголошувала третім особам конфіденційні дані, кодові слова, паролі тощо стосовно цих карток або доступу до платіжної системи інтернет-банкінгу «Приват 24» та мобільного банкінгу « СМС -банк». Крім того, позивач звернулася до Оболонського районного відділу міліції в місті Києві.

Скаржник зазначає, що Умовами та правилами надання банківських послуг відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами несе клієнт. Таким чином, держатель платіжної картки зобов`язаний зберігати платіжну картку та інформацію, яка дає змогу користуватись нею, контролювати рух коштів на картковому рахунку та повідомляти емітента про операції, що не виконувались держателем.

До повідомлення банку про постановку карти в СТОПЛИСТ платіжної системи, способом обумовленим договором, відповідальність за операції, ініційовані за допомогою платіжної картки несе її держатель, а отже ПАТ КБ «Приватбанк» діяв у межах своїх повноважень, а позивач повинна звертатись до правоохоронних органів для повернення своїх коштів.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 липня 2019 року поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду, зупинено дію оскаржуваного рішення, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 серпня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду в судове засідання з повідомленням учасників справи.

13 серпня 2019 року на адресу суду надійшов відзив від ОСОБА_1 з відповідним підтвердженням його надсилання відповідачу. У відзиві позивач посилається, зокрема, на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка означає, що обов`язок доводити відсутність вини покладається саме на завдавача шкоди, тобто відповідача. Під час розгляду справи в суді першої інстанції протягом 2015 -2019 років відповідач не зміг довести відсутність своєї вини у зникненні коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 .

Разом з тим, банком не доведено, що з боку позивача мало місце усвідомлене чи неусвідомлене розголошення секретної фінансової інформації про паролі та PIN-коди доступу до платіжних інтернет-шлюзів відповідача для здійснення спірних трансакцій.

На думку позивача, договір банківського рахунку не відноситься до публічних договорів, оскільки не містить усіх необхідних ознак такого договору, з чого слідує неможливість застосування оприлюднених на офіційному сайті відповідача «Правил банку» для врегулювання операції за банківськими рахунками позивача, а відтак і спірних правовідносин.

Національний банк України застосовує принцип нульової відповідальності держателів карток, який передбачає, що умови договору банківського рахунку про використання електронного платіжного засобу не мають містити вимогу про безумовну відповідальність користувача електронного платіжного засобу за неналежний переказ, за винятком, якщо судом доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати електронного платіжного засобу, розголошення ним PIN-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжну операцію невідповідній особі.

Крім того, враховуючи оперативне повідомлення служби безпеки банку про неініційовані позивачем перекази, відповідач мав змогу припинити рух коштів та повідомити про це всі задіяні в цих трансакціях банківські установи з метою повернення коштів.

Система інтернет-банкінгу та мобільного банкінгу відповідача: «Приват24» і «СМС-банк» відповідно, не передбачає використання криптографічно захищеного цифрового підпису ініціатора переказу або іншої банківської операції за рахунками на електронних платіжних дорученнях або динамічного CVV/CVC коду на електронних платіжних засобах, що змінюється при кожній трансакції і надходить у СМС-повідомленні на фінансовий телефон клієнта.

У судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» - Стадніков Д. В. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Манюта О. В. заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення з підстав необґрунтованості, а рішення суду - без змін, як таке, що ухвалене відповідно до приписів цивільного законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи та заперечення представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи за наявними в ній письмовими доказами, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 07 квітня 2015 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено договір №SAMDNWFD901, вклад «Депозит плюс на 12 міс.» відповідно до умов якого остання передала банку грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі (т. І а.с. 9 - 10).

21 серпня 2015 року ОСОБА_1 на адресу ПАТ КБ «Приватбанк» надіслано платіжну вимогу на суму 31 230 грн., яка стосується негайного повернення грошових коштів необґрунтовано списаних банком 20 серпня 2015 року зі всіх карткових рахунків позивача, у зв`язку з некоректно виконаними платіжними операціями, наслідком чого стали неналежні перекази на користь невстановлених отримувачів (т. І а.с. 13).

Вказані обставини щодо перерахування 20 серпня 2015 року грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (угода № №SAMDNWFC2) шляхом здійснення п`яти операцій на наступні суми: 4 500 грн., 7 100 грн., 7 900 грн., 6 000 грн., 5 730 грн., усього на суму - 31 230 грн. з призначенням платежу телекомунікаційні послуги: PORTMONE.COM . UA.TELEKO.KYIV підтверджується випискою по рахунку, складеною ПАТ КБ «Приватбанк» від 17 січня 2019 року №МЗОVVKLU3221VFS8 (т. І а.с. 174).

Відповідно до листа-відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 10 вересня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні вимоги та рекомендовано звернутись до правоохоронних органів (т. І а.с. 15 -16).

З висновку щодо події №7095 вбачається, що відповідачем була проведена службова перевірка несанкціонованого переведення 20 серпня 2015 року грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 . При цьому з`ясовано, що клієнту на фінансовий номер телефону НОМЕР_4 20 серпня 2015 року в період часу 12:16:34 до 13:18:15 направлялись СМС-повідомлення, у яких містилась інформація для реєстрації і входу в систему «Приват24» клієнта, про паролі для проведення операцій для оплати в мережі Інтернет, підвищення кредитного ліміту на карті і ліміту на здійснення Інтернет операцій. Вказані грошові кошти через сайт portmane.com (Термінал Е0175922 мерчант АТ «Укрсиббанк») в загальній сумі 31 230 грн. перераховані на поповнення номерів мобільних телефонів: НОМЕР_7 -7100 грн.; НОМЕР_8 -7900 грн.; НОМЕР_9 - 6000 грн.; НОМЕР_5 - 4500 грн.; НОМЕР_6 - 5 730 грн.

Встановити кінцевого отримувача коштів не єможливим.

Крім іншого, встановлено, що шахрайський пристрій працював у місті Луганську (т. І а.с. 75 - 79).

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів переглядає оскаржуване рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною 1 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно зі статтею 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п.п. 6 - 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням від 05 листопада 2014 року № 705 користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, встановлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не було надано доказів на підтвердження сприяння позивача незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав вважати, що відповідачем спростовано доводи позовної заяви.

Крім того, колегія суддів враховує, що дії позивача після переведення грошових коштів з карткового рахунку в повній мірі відповідають вимогам укладених між сторонами договорів та Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, а саме, остання негайно, у день несанкціонованого списання грошових коштів, повідомила банк про здійснення неініційованих нею платіжних операції за картковими рахунками.

Під час судового розгляду представник позивача посилався на укладання лише депозитних договорів між сторонами та відкриття відповідних карткових рахунків на їх виконання. Представник АТ КБ «Приватбанк», заперечуючи проти позиції сторони позивача, не надав доказів на підтвердження укладання між сторонами кредитних договорів і відкриття відповідних кредитних рахунків, у супереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Разом з тим, колегія суддів враховує наявність у сторони відповідача доказів на підтвердження вищевказаних обставин, у разі їх існування, що не заперечувалось представником останнього під час перегляду оскаржуваного рішення в суді апеляційної інстанції, та невиконання процесуального обов`язку щодо доказування і подання доказів.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі, що Умовами та правилами надання банківських послуг відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з карткового рахунку третіми особами несе клієнт не враховуються колегією суддів, оскільки приписи, що містяться у вищевказаних Умовах суперечать вимогам чинного цивільного законодавства. Крім того, колегія суддів не знайшла в матеріалах справи підтвердження ознайомлення позивача з Умовами та правилами надання банківських послуг, а, отже, належного підтвердження їх погодження між сторонами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 21 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова