ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1372/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: прокурора, відповідача ОСОБА_1 , його представника, представника відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/18690/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Кузнєцовим Кирилом Сергійовичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2019 року у складі судді Мазурок О.В. по цивільній справі за позовом заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа Державне підприємство «Хмельницьке лісомисливське господарство» про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, визнання недійсним договору дарування земельної ділянки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року заступник керівника Хмельницької місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22 жовтня 2016 року № 22-28138-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» та визнати недійсним договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0026, укладений 16 травня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори Красовською Н.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 20416172.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 24 травня 2016 року №22-12725-СГ ОСОБА_3 А ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Масівецької сільської ради Хмельницького району. На підставі зазначеного наказу затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0026 для ведення особистого селянського господарства на території Масівецької сільської ради Хмельницького району, за межами населених пунктів та передано їй у власність земельну ділянку площею 1 га і в послідуючому зареєстровано право власності на вище вказану земельну ділянку за №17204174.

В подальшому, ОСОБА_2 відчужила ОСОБА_1 вказану земельну ділянку, на підставі договору дарування, укладеного між нею та ОСОБА_1 , про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №20416172.

Проте, передача вказаної земельної ділянки у власність ОСОБА_2 відбулася з порушенням вимог чинного земельного законодавства, у зв`язку з чим наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22 жовтня 2016 року №22-28138-СГ підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки на момент прийняття наказу вказана земельна ділянка площею 1 га кадастровий номер :02:015:0026 знаходилась у межах малопродуктивних, деградованих земель державного фонду на території Масівецької сільської ради та підлягала консервації шляхом заліснення та подальшій передачі у постійне користування державним лісогосподарським підприємствам області. Вказані порушення при передачі земельної ділянки є підставою для визнання недійсним і укладеного договору дарування, оскільки відчуження земельної ділянки призвело до порушення інтересів держави.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2019 року позов задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22 жовтня 2016 року № 22-28138-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність, визнано недійсним договір дарування земельної ділянки кадастровий номер :02:015:0026, укладений 16 травня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори Красовською Н.В., та зареєстрований в реєстрі за № 20416172.

Вирішено питання щодо судового збору.

ОСОБА_5 та його представник адвокат Кузнєцов К.С. не погодилися з рішенням суду першої інстанції, подали апеляційну скаргу, в якій зазначають, що прокуратурою при подачі позову не обґрунтовано, яку саме правову норму порушило Головне управління Держгеокадастру при прийнятті оспорюваного наказу. Вказують, що на момент видачі наказу про передачу земельної ділянки, строк чинності висновку Державної експертизи від 23.10.2013 року №1223 вже закінчився, оскільки строк її дії не більше трьох років, проект землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель державної власності на території Хмельницького району так і не був втілений, тобто спірна земельна ділянка не була законсервована, до теперішнього часу не проводяться будь-які роботи з консервації земель. Крім того, ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_1 не отримували жодних приписів про припинення використання земельної ділянки. В ході розгляду справи було надано достатньо доказів, що спірна земельна ділянка не є малопродуктивною та деградованою, навпаки грунт вказаної земельної ділянки за своїми агрохімічними та агроекологічними параметрами придатний для вирощування сільськогосподарських культур, це підтверджено агрохімічним паспортом поля, земельної ділянки № 2721, виконаний Хмельницькою філією ДУ «Інституту охорони ґрунтів України» та довідкою від 20.06.2018 № 158-21/3.1/210 про еколого-агрохімічний стан земельної ділянки, проте ці докази не були прийнятті до уваги судом. Також, апелянт та його представник вказують, що суд мав би залишити позов прокурора без задоволення, оскільки прокурор не вказав та не довів виключності обставин його звернення до суду.

З огляду на доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник адвокат Кузнєцов К.С. просили скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Прокуратура Хмельницької області подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилається, що на момент прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22 жовтня 2016 року № 22-28138-СГ про передачу ОСОБА_2 у власність спірної земельної ділянки площею 1 га з кадастровим номером :02:015:0026, вона знаходилася в межах малопродуктивних, деградованих земель державного фонду на території Масівецької сільської ради та підлягала консервації шляхом заліснення та подальшої передачі у постійне користування державним лісогосподарським підприємствам області, факт незаконної передачі спірної земельної ділянки було виявлено в ході обстеження законсервованих земель спеціальною комісією. Тому, суд першої інстанції прийшов до законного та обґрунтованого висновку про необхідність скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22 жовтня 2016 року № 22-28138-СГ про передачу ОСОБА_2 у власність спірної земельної ділянки. Оскільки власник земельної ділянки або землекористувач вправі вимагати усунення будь-яких порушень права володіння земельною ділянкою, тому договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0026, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 також підлягає визнанню недійсним.

Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області також подало відзив на апеляційну скаргу, в якому Головне управління вказує, що рішення є незаконним, оскільки 16 березня 2016 року ОСОБА_2 при зверненні до них додала всі необхідні документи, визначені ст. 118 Земельного кодексу України, на підставі яких був прийнятий наказ про надання дозволу на розробку документації із землеустрою. Документація із землеустрою розроблена ПП «Діорід Плюс 1» була погоджена управлінням Держгеокадастру у Хмельницькому районі та затверджена наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі. Крім того, сертифікований інженер-землевпорядник, як особа з відповідною землевпорядною освітою, що дозволяє проводити проектування землевпорядної документації, повинен досліджувати та аналізувати наявні документи для розробки проекту землеустрою, тому підстав для відмови у наданні дозволу та затвердженні проектної документації у Головного управління не було.

Тому, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області фактично підтримує подану апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2019 року.

Перевіривши матеріали справи, колегія судді вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 126 від 31.10.2013 року "Про затвердження робочих проектів землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель" затверджено робочі проекти землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель державної власності за межами населених пунктів Віньковецького, Летичівського та Хмельницького районів Хмельницької області загальною площею 1196,3804 га згідно додатку, до яких включені і землі Масівецької сільської ради загальною площею 9,4606 га.

На виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №106 від 10.09.2013 року "Про надання дозволу ДП "Хмельницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" на складання робочих проектів землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель" були складені робочі проекти землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель державної власності за межами населених пунктів Віньковецького, Летичівського та Хмельницького районів Хмельницької області загальною площею 1196,3804 га.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-12725-СГ від 24.05.2016 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" надано дозвіл громадянці ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Місце розташування об`єкта землеустрою: за межами населених пунктів Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області :02:015), орієнтовний розмір земельної ділянки - 2,000 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-28138-СГ від 22.10.2016 року "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянці ОСОБА_2 , яка розташована за межами населених пунктів Масівецької сільської ради. Надано у власність громадянці ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 1.000 га кадастровий номер :02:015:0026 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Масівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. 1 листопада 2016 року ОСОБА_2 зареєструвала своє право власності на вказану земельну ділянку.

В подальшому ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування подарувала земельну ділянку кадастровий номер :02:015:0026 своєму сину ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На запит Хмельницької місцевої прокуратури ФОП Панчук В.В. надав відповідь та склав схему розташування земельної ділянки кадастровий номер :02:015:0026, з яких вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер :02:015:0026 перебуває в межах земель, які підлягають залісненню відповідно до робочих проектів землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель державної власності за межами населених пунктів Віньковецького, Летичівського та Хмельницького районів Хмельницької області загальною площею 1196,3804 га згідно додатку, затверджених наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 126 від 31.10.2013 року.

Згідно п. «д» ч. 1 ст. 164 Земельного кодексу України охорона земель включає консервацію деградованих і малопродуктивних сільськогосподарських угідь.

В ч. 2 ст. 1 Закону України «Про охорону земель» зазначено, що консервація земель - припинення господарського використання на визначений термін та залуження або залісення деградованих і малопродуктивних земель, господарське використання яких є екологічно та економічно неефективним, а також техногенно забруднених земельних ділянок, на яких неможливо одержувати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоров`я.

Відповідно до ст. 171 Земельного кодексу України до деградованих земель відносяться: а) земельні ділянки, поверхня яких порушена внаслідок землетрусу, зсувів, карстоутворення, повеней, добування корисних копалин тощо; б) земельні ділянки з еродованими, перезволоженими, з підвищеною кислотністю або засоленістю, забрудненими хімічними речовинами ґрунтами та інші (ч. 1). До малопродуктивних земель відносяться сільськогосподарські угіддя, ґрунти яких характеризуються негативними природними властивостями, низькою родючістю, а їх господарське використання за призначенням є економічно неефективним (ч. 2).

Згідно ст. 172 Земельного кодексу України консервації підлягають деградовані і малопродуктивні землі, господарське використання яких є екологічно небезпечним та економічно неефективним. Консервації підлягають також техногенно забруднені земельні ділянки, на яких неможливо одержати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоров`я (ч. 1). Консервація земель здійснюється шляхом припинення їх господарського використання на визначений термін та залуження або заліснення (ч. 2). Консервація земель здійснюється за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на підставі договорів з власниками земельних ділянок (ч. 3). Порядок консервації земель встановлюється законодавством України (ч. 4).

У п. 2 Порядку консервації земель, затвердженого наказом Міністерство аграрної політики та продовольства України, від 26.04.2013, № 283 "Про затвердження Порядку консервації земель" визначено, що консервація земель здійснюється шляхом припинення їх господарського використання на визначений строк та залуження або заліснення. Консервація земель здійснюється за наявності: порушення поверхні земельних ділянок внаслідок землетрусів, зсувів, карстоутворення, повеней; еродованих земель, перезволожених земель з підвищеною кислотністю або засоленістю та ґрунтів, забруднених хімічними речовинами й іншими видами забруднень, небезпечних для здоров`я людей; малопродуктивних земель, ґрунти яких характеризуються негативними природними властивостями, низькою родючістю; радіаційно небезпечних, радіоактивно забруднених земель або забруднених важкими металами та іншими хімічними елементами.

Відповідно до п. 4 Порядку консервації земель консервація земель, які перебувають у власності чи користуванні юридичних або фізичних осіб, здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок і землекористувачів. Якщо на земельні ділянки, які підлягають консервації, не оформлено право власності або користування, подання про їх консервацію здійснюється за ініціативою уповноваженого органу.

Згідно п.п. 17, 18, 20 Порядку консервації земель після закінчення строку консервації земель, визначеного проектом консервації, на підставі заяви власника земельної ділянки або землекористувача чи з власної ініціативи уповноважений орган в місячний строк створює комісію з обстеження законсервованих земель в натурі (на місцевості).

Комісія проводить обстеження законсервованих земель у натурі (на місцевості) і вносить до уповноважених органів пропозицію щодо повернення земель до попереднього використання, продовження строків консервації або інші пропозиції, направлені на їх раціональне та екологічно безпечне використання.

На час проведення консервації земель забороняється зміна цільового призначення земельної ділянки та ведення будь-якої діяльності, крім передбаченої проектами консервації земель.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як вбачається з матеріалів справи наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 126 від 31.10.2013 року "Про затвердження робочих проектів землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель", яким затверджено робочі проекти землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель державної власності за межами населених пунктів Віньковецького, Летичівського та Хмельницького районів Хмельницької області загальною площею 1196,3804 га згідно додатку, до яких включені і землі Масівецької сільської ради загальною площею 9,4606 га., в тому числі і спірна земельна ділянка кадастровий номер :02:015:0026 не визнано незаконним та він є чинним.

Крім того рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року, яке набрало законної сили, в позові ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 31.10.2013 року № 126 "Про затвердження робочих проектів землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель" відмовлено.

Враховуючи те, що відсутні докази створення комісії з обстеження законсервованих земель в натурі (на місцевості), пропозиції щодо повернення земель до попереднього використання не вносились, колегія суддів приходить до висновку, що на час винесення спірного наказу земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_2 , відносилась до малопродуктивних деградованих земель державного фонду на території Масівецької сільської ради та підлягала консервації шляхом заліснення.

Отже, на момент прийняття наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-28138-СГ від 22.10.2016 року про передачу ОСОБА_2 у власність земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0026, зазначена земельна ділянка не могла використовуватись для ведення особистого селянського господарства та підлягала консервації шляхом заліснення, а тому з врахуванням положень земельного законодавства не могла бути передана у власність фізичній особі для ведення особистого селянського господарства.

За таких обставин рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 22 жовтня 2016 року № 22-28138-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги, що прокуратурою при подачі позову не обґрунтовано, яку саме правову норму порушило Головне управління Держгеокадастру при прийнятті оспорюваного наказу слід відхилити.

Виходячи з системного аналізу норм Закону України «Про охорону земель», Земельного кодексу України, Порядку консервації земель, затвердженого Наказом Міністерство аграрної політики та продовольства України, від 26.04.2013, № 283 "Про затвердження Порядку консервації земель", слід дійти висновку, що на час проведення консервації земель забороняється ведення будь-якої діяльності на цих землях, крім передбаченої проектами консервації земель, а тому вказані землі не можуть передаватись у власність для ведення особистого селянського господарства до вирішення питання про повернення земель до попереднього використання.

Не заслуговують на увагу і твердження апелянта, що на момент видачі наказу про передачу земельної ділянки, строк чинності висновку Державної експертизи від 23.10.2013 року №1223 вже закінчився, проект землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель державної власності на території Хмельницького району так і не був втілений, тобто спірна земельна ділянка не була законсервована, до теперішнього часу не проводяться будь-які роботи з консервації земель, ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_1 не отримували жодних приписів про припинення використання земельної ділянки, в ході розгляду справи було надано достатньо доказів, що спірна земельна ділянка не є малопродуктивною та деградованою, навпаки грунт вказаної земельної ділянки за своїми агрохімічними та агроекологічними параметрами придатний для вирощування сільськогосподарських культур, проте ці докази не були прийнятті до уваги судом.

Чинним земельним законодавством передбачено порядок повернення законсервованих земель до попереднього використання, за яким відповідно створена комісія проводить обстеження законсервованих земель у натурі (на місцевості) і вносить до уповноважених органів пропозицію щодо повернення земель до попереднього використання, продовження строків консервації або інші пропозиції, направлені на їх раціональне та екологічно безпечне використання та лише після прийняття уповноваженим органом такого рішення можливо використання земель за цільовим призначенням та передача їх у власність.

Отже висновок про можливість використання земель за попереднім призначенням можливий лише після відповідного висновку комісії та прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про використання земель за цільовим призначенням.

Як вбачається з матеріалів справи наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 126 від 31.10.2013 року "Про затвердження робочих проектів землеустрою щодо консервації деградованих та малопродуктивних земель" з додатком, до якого включені і землі Масівецької сільської ради загальною площею 9,4606 га., в тому числі і спірна земельна ділянка кадастровий номер :02:015:0026 є чинним, будь-яких рішень щодо повернення даних земель до попереднього використання не приймалось.

Не приймає до уваги суд і доводи апелянта, що суд мав би залишити позов прокурора без розгляду, оскільки прокурор не вказав та не довів виключності обставин його звернення до суду.

В позовній заяві прокурор обґрунтовує своє звернення до суду тією обставиною, що оскаржуються накази, прийняті відповідачем органом виконавчої влади, наділеним відповідними функціями від імені держави розпоряджатись землями державної власності.

За змістом ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року по цивільній справі № 586/430/16-ц, правову позицію якої суд повинен враховувати при застосуванні норм права, якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.

За нормами чинного законодавства Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є відокремленим підрозділом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі та наділений відповідними функціями від імені держави розпоряджатись землями державної власності

За таких обставин слід дійти висновку про відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки оспорюється наказ самого державного органу державної влади, якому держава делегувала відповідні повноваження та немає інших органів держав, які наділені повноваженнями звертатись до суду з вимогою про скасування наказів Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області щодо розпорядження землями державної власності.

Крім того при ухваленні судового рішення колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Рішеннями Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 року у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» та від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» вказується про необхідність додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави в право особи на мирне володіння своїм майном.

У пунктах 70, 71 рішення ЄСПЛ від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), яке набуло статусу остаточного 20 січня 2012 року, суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу; у контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Аналогічний висновок також міститься у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», у справі «Ґаші проти Хорватії» та у справі «Трґо проти Хорватії».

Верховний Суд України у постанові від 18 січня 2017 року у справі № 6-2776цс16 зробив висновок, що втручання держави в право на мирне володіння своїм майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування на користь держави, загалом є предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Стала практика ЄСПЛ свідчить про наявність трьох критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Враховуючи, що земля, як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності, а тому правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Однак при цьому відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора про визнання недійсним договору дарування спірної земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється, відтак право позивача на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову до набувача.

Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди.

Також п. 10 Постанови Пленум Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини п`ятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації

Крім того такі висновки цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі № 363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі № 916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі № 910/3513/17.

При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 17.12.2014 року у справі №6-140цс.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 набула право власності на спірну земельну ділянку незаконно та не мала права відчужувати дане майно ОСОБА_1 .

Таким чином, земельна ділянка вибула з державної власності поза волею власника на підставі безвідплатного договору з особою, яка не мала права його відчужувати,

Держава в собі відповідних повноважних органів не є стороною оспорюваного договору дарування земельної ділянки.

За таких обставин слід дійти висновку, що власник майна має право звернутися до суду з позовом про витребування майна у добросовісного набувача ОСОБА_1 - особи, яка не є стороною недійсного правочину наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , шляхом подання віндикаційного позову з підстав, передбачених ч. 3 ст.388 ЦК України, а прокурором в даному випадку обрано неналежний спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання недійсним договору дарування спірної земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Вищезазначені вимоги законодавства та роз`яснення Верховного Суду України суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору дарування, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального права з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позовної заяви прокурор сплатив судовий збір в розмірі 3200 грн. за дві позовні вимоги немайнового характеру по 1600 грн. за кожну відповідно до Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік».

Постановою апеляційного суду апеляційна скарга задовольняється частково в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки кадастровий номер :02:015:0026, в решті рішення підлягає залишенню без змін.

В зв`язку з цим з відповідачів Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі по 800 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Кузнєцовим Кирилом Сергійовичем, задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 квітня 2019 року в частині задоволення позовних вимог прокурора про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0026, укладеного 16 травня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори Красовською Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 20416172 та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення:

В позові заступника керівника Хмельницької місцевої прокуратури про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки з кадастровим номером :02:015:0026, укладеного 16 травня 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори Красовською Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 20416172 відмовити.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області та ОСОБА_2 на користь прокуратури Хмельницької області судові витрати у вигляді судового збору по 800 грн. з кожного.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2019 року.

ОСОБА_6 А.М.Костенко

Л.М. Грох

Т.В. Спірідонова