ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8435/19 Справа № 209/1572/18 Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою мешкає дитина інвалід,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 від спільного мешкання у неї з відповідачем народився син ОСОБА_4 , про що свідчить актовий запис в свідоцтві про народження дитини № 800 від 19 жовтня 2010 року де відповідач ОСОБА_1 записаний батьком дитини. У 2012 році відповідач звернувся до суду з позовною заявою про оспорювання батьківства, визнання недійсним актового запису про батьківство та виключення вказаного запису, але згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 квітня 2013 року йому було відмовлено та згідно висновку експертизи ДНК факт батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 підтверджено. Та саме з того часу відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується.

Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 грудня 2011 року з ОСОБА_1 було стягнено аліменти на її користь на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, а відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23 січня 2015 року аліменти з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зменшено з 1/4 частини до 1/6 частини з його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

Крім того, позивач зазначила, що згідно з висновку від 22 травня 2017 року за №99 лікарської - консультативної комісії «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні «ДОР» ОСОБА_4 , 2010 р.н. визнаний «дитиною інвалідом», який потребує в сторонньому догляді та згідно довідки № 5284 визнаний до 18 річного віку "дитиною інвалідом" з діагнозом «дитячій аутизм». ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно потребує в медикаментозному лікуванні, лікуванні у психолога, зайняття у логопеда із дефектолога, все матеріально важко у зв`язку з тим, що відповідач надає їй 1 /6 частину від заробітку, а у зв`язку з тим, що він офіційно не працює та перебуває на заробітках за кордоном, його дружина їй перераховує 1100 грн. на місяць, що дуже мало. Один сеанс у логопеда коштує 200 грн., а їх потрібно 3 на тиждень, щоб досягнути результат у зв`язку з тим, що в їхньому місці не має фахівців психологів по аутизму вони вимушені возити дитину в м. Дніпро до приватного лікаря. Також дитина не може пересуватися громадським транспортом, бо це для нього психологічна травма в результаті чого вимушені винаймати таксі та витрачати кошти на бензин для того, щоб перевозити дитину в дитячій садок та по лікарням, що теж матеріально важко.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, як дружини з якою мешкає дитина-інвалід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 01 червня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що виходячи з принципів розумності та справедливості, спроможності відповідача ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу позивачу як його дружині, з якою проживає дитина-інвалід, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний скарга мотивована тим, що рішення суду прийняте з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення по справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_1 з 15 вересня 2010 року перебували у цивільному шлюбі, про що сторони не заперечують.

Від цивільного шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що вказано у свідоцтві про народження, виданого повторно 03 липня 2012 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. ( а.с.5)

Згідно рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 квітня 2013 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Заводський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції про оспорювання батьківства, визнання недійсного актового запису про батьківство та виключення вказаного запису. (а.с.16-17). Згідно висновку експертизи ДНК факт батьківства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_5 підтверджено.

Згідно рішення Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 19 грудня 2011 року з ОСОБА_1 було стягнено аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. (а.с.19)

Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.01.2015 року аліменти з ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зменшено з 1/4 частини до 1/6 частини з його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.(а.с.18)

Згідно з висновку від 22 травня 2017 року за №99 лікарської - консультативної комісії «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні «ДОР» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний «дитиною інвалідом», який потребує в сторонньому догляді та згідно довідки № 5284 визнаний до 18 річного віку "дитиною інвалідом" з діагнозом «дитячій аутизм».(а.с.8-12)

Відповідно до довідки Навчально-виховного комплексу "Дошкільний навчальний заклад - загальноосвітній навчальний заклад " №25 "Волошка" № 98 від 08 травня 2015 року виданої ОСОБА_3 в тому, що її син ОСОБА_6 , 2010 року народження, відвідує

молодшу групу навчально-виховного комплексу «Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітній навчальний заклад» № 25 «Волошка» м. Дніпродзержинська з червня 2013 року. Батько дитини за цей час дитячий заклад не відвідував, і не цікавився дитиною, не бував на батьківських зборах, на приймав участі у вихованні дитини.(а.с.13)

Відповідно до довідки № 93 від 17 жовтгя 2016 року виданої Спеціальним дошкільним навчальним закладом компенсуючого типу № 12 ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 відвідує СДНЗКТ№12 згідно з рекомендацією МПМПК (витяг з протоколу № 389-д від 17 червня 2015 року). Мати займається вихованням та лікуванням дитини, задовольняє всі нагальні потреби дитини з особливими розвитку. Дитина доглянута, має сучасні іграшки, В зв`язку з тим, що ОСОБА_7 має вибіркове ставлення до їжі, ОСОБА_8 кожного дня, дає з собою перекус. Мати прислуховується до педагогів та медиків закладу, виконує їх рекомендації та домашні завдання. Хлопчик дуже прив`язаний до матері.(а.с.14)

Відповідач ОСОБА_1 страждає на хронічний двобічний верхньощелепний синусит і потребує постійних матеріальних витрат на лікування, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №8586/909 та випискою №4199.(а.с.56-58)

Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації №209/1572/18/9727/18 від 18 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_9 у 2018 році перетинав державний кордон України.(а.с.65)

В підтвердження розміру заробітної плати позивачкою ОСОБА_3 надано документи про нарахування заробітної плати. (а.с.67-71).

Адміністрація комунального закладу освіти «Навчально-реабілітаційний центр «Мрія» Дніпропетровської обласної ради» надала лист про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно навчається у 1-Б класі КЗО «Навчально-реабілітаційний центр -Мрія» Дніпропетровської обласної ради» та знаходиться на неповному державному утриманні, після уроків дитину забирають додому (вихідні, святкові та канікулярні дні знаходиться вдома) з 03 вересня 2018 року.(а.с.108)

Позивач ОСОБА_3 дійсно має на утриманні сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який згідно з висновку від 22.05.2017 року за №99 лікарської - консультативної комісії «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні «ДОР» визнаний «дитиною інвалідом» та потребує стороннього догляду та згідно довідки № 5284 визнаний до 18 річного віку "дитиною інвалідом" з діагнозом «дитячій аутизм» (а.с.8).

Відповідно до довідки № 2766 від 27 листопада 2018 року позивач ОСОБА_3 знаходиться на обліку в УСЗН Дніпровського району м.Кам`янське і отримує Державну соціальну допомогу дитині-інваліду в розмірі 1452,00 гривень, щомісяця. (а.с.67)

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що виходячи з принципів розумності та справедливості, спроможності відповідача ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу позивачу як його дружині, з якою проживає дитина-інвалід, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

За загальним правилом, передбаченим статтею 75 Сімейного кодексу України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання має той з подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

В той же час, Сімейним кодексом визначені особливості надання утримання дружині з якою проживає дитина з інвалідністю.

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 88 СК України якщо з одним із подружжя, в тому числі і працездатним, проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" від 06.10.2005р. N 2961-IV (з подальшими змінами): дитина з інвалідністю - особа віком до 18 років (повноліття) зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначення інвалідності дитини доповнено посиланням на те, що стійкий розлад функцій організму зумовлює обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту.

Статтею 19 цього ж Закону визначено безпосередній причинний зв`язок інвалідності з потребою у стороньому догляді, як форми додаткової соціальної допомоги та захисту.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Розмір аліментів визначається без урахування можливості одержання утримання від дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Так, відповідач не спростував висновку суду про те, що він спроможний надавати матеріальну допомогу колишній дружині яка опікується дитиною з інвалідністю.

З врахуванням наведених вимог закону та встановлених обставин справи суд на підставі належно оцінених доказів, та з врахуванням висновку про доведеність можливостей відповідача надавати утримання позивачці, постановив обґрунтоване та законне рішення про стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 01 червня 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка лише на вихідні, святкові та канікулярні дні забирає дитину до дому та піклується над ним, а в усіх наступних випадках саме держава забезпечує та піклується неповнолітнім дитиною-інвалідом ОСОБА_10 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з листа комунального закладу освіти «Навчально-реабілітаційний центр «Мрія» Дніпропетровської обласної ради» чітко вбачається, що дитина знаходиться на неповному державному утриманні та після уроків дитину забирають додому.

Не можуть бути взяті до уваги і доводи щодо можливості мати дитини отримує дохід, що підтверджується Декларацією державного службовця ОСОБА_3 за 2017-2018 роки та Довідкою № 2766 УСНЗ Дніпропетровського району м. Кам`янське від 27 листопада 2018 року, оскільки право на утримання не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким проживає дитина з інвалідністю.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

З огляду на зазначене, та те висновки суду про підстави надання допомоги та спроможність відповідача надавати утримання колишній дружині у визначеному розмірі, належними та достовірними доказами не спростовані, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко