ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6868/19 Справа № 178/434/19 Суддя у 1-й інстанції - Берелет Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у м. Дніпро цивільну справу

за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Оберон Т», Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Малюк І.В. за виконавчим провадженням №26776253

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Малюк І.В. за виконавчим провадженням №26776253, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Оберон Т», Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області. В скарзі просить визнати причини пропуску строку на подачу скарги на дії державного виконавця поважними та поновити строк подачі скарги, визнати неправомірними дії державного виконавця по накладенню арешту на кошти боржника та скасувати даний арешт грошових коштів, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» та на всіх інших відкритих рахунках, зобов`язати посадових осіб Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області вчинити дії по вилученню запису про арешт коштів боржника (а.с. 1-5).

Ухвалою Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Оберон Т», Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області Малюк І.В. за виконавчим провадженням №26776253 - відмовлено (а.с.45-46.)

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали та постановлення нової, якою задовольнити скаргу в повному обсязі (а.с.а58-61).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт фактично в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу в частині відмови у задоволені скарги, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаної ухвали суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом 1 інстанції встановлено, що на виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження №50207603 за виконавчим листом №1-46/10, виданого Криничанським районним судом Дніпропетровської області про солідарне стягнення з ТОВ «Оберон Т», ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 55541,01 грн. матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди, всього 70541,01 грн. 27 травня 2011 року було відкрито виконавче провадження за №26776253. 04 лютого 2019 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника. 21 лютого 2019 року було отримано постанову про арешт коштів боржника, яка винесена 04 лютого 2019 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області. Відповідно до постанови державний виконавець наклала арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» та на всіх інших відкритих рахунках.

Як вбачається з відповіді ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.24) на виконанні в Амур-Нижньодніпровському відділі ДВС м.Дніпра перебуває зведене виконавче провадження №50207603 відносно ОСОБА_1 , яке містить у собі 7 виконавчих проваджень на загальну суму боргу у розмірі - 1998849,26 грн.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд 1 інстанції виходив з того, що вимоги в частині визнання неправомірними дій державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області та скасування арешту коштів боржника ОСОБА_1 є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Крім того, слід наголосити, що невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

За змістом ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається, з матеріалів справи, при здійсненні вищевказаного виконавчого провадження порушень державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до його повноважень, визначених цим законом не допущено.

Враховуючи вище викладене колегія суддів погоджується із висновком суду 1 інстанції щодо відмови у задоволенні скарги, оскільки вважає, що при здійсненні вищевказаного виконавчого провадження порушень державним виконавцем норм Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до його повноважень, визначених цим законом, допущено не було.

Доводи апеляційної скарги, щодо необґрунтованого висновку суду 1 інстанції про відмову у задоволенні скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростовання висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував вимоги скарги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни судового рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і її слід в оскарженій частині залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2019 року в оскарженій частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Судді: