ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

м. Харків

Справа №638/4187/19

Провадження № 22-ц/818/5023/19

Категорія: відшкодування шкоди

Харківський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача: Кіся П.В.,

суддів: Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Державна казначейська служба України, Військова прокуратура Об`єднаних сил, Військова прокуратура Харківського гарнізону

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2019 року у складі судді Рибальченко Л.М.

у цивільній справі №638/4187/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Військової прокуратури Об`єднаних сил, Військової прокуратури Харківського гарнізону про стягнення моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду,-

встановив:

25.03.2019 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до Державної казначейської служби України, Військової прокуратури Об`єднаних сил, Військової прокуратури Харківського гарнізону, в якому просила стягнути з Державної казначейської служби за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказувала, що 24.01.2018 року на підставі постанови першого заступника військового прокурора Харківського гарнізону про проникнення до житла чи іншого володіння особи, було проведено обшук за місцем її проживання за адресою. АДРЕСА_1 .

24.01.2018 року в період з 18.34 до 21.25 год. слідчим СВ ВСП ГУНП в Харківській області Поєдинцевим Д.А. в рамках кримінального провадження № 0001622, за участю співробітників УСБУ в Харківській області: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , було проведено обшук за місцем її проживання, за наслідками якого було складено відповідний протокол обшуку та вилучено її особисті речі.

Добровільної згоди на проведення обшуку вона не надавала, обшук було проведено в примусовому порядку, ніяких документів на підтвердження своїх повноважень, особи, які проводили обшук, не надавали.

Ухвалою слідчого судді від 26.01.2018 року проведення обшуку визнано безпідставним, оскільки суперечить нормам КПК України та Конституції України, у наданні дозволу на проведення обшуку було відмовлено.

Внаслідок цих незаконних дій їй було завдано значної моральної шкоди, були нанесені тяжкі духовні і психічні страждання, її гідність було принижено, відбулися вимушені зміни у повсякденному життя і стосунках між родичами, друзями, знайомими, колегами, а також знизився престиж та ділова репутація, незаконне порушення її конституційних прав призвело до значних моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні.

Вважає, що незаконними діями посадових осіб відповідачів, завдано значної моральної шкоди, яку вона оцінює в 50000,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, безпідставним та незаконним.

Зазначає, що суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Також судом першої інстанції порушено розумні строки розгляду справи в порядку спрощеного провадження, встановлені ст. 275 ЦПК України.

Вказує, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.01.2018 не доводить протиправності дій посадових осіб відповідачів, не відповідає дійсним обставинам справи та не ґрунтується на нормах діючого законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу Військова прокуратура Харківського гарнізону просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2019 року - без змін.

Відзив мотивовано тим, що сам факт відмови слідчим суддею у задоволення клопотання про проведення обшуку не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових осіб органів державної влади.

Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача, посилаючись на постанову Верховного суду від 04.07.2018 у справі № 641/3818/18.

Зазначає, що ч. 1 ст. 1176 ЦК України містить вичерпний перелік випадків, коли підлягає відшкодуванню шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду.

Вважає, що позивач повинна була довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

У відзиві на апеляційну скаргу Військова прокуратура Об`єднаних сил просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.08.2019 року - без змін.

Доводи, якими мотивовано відзив Військової прокуратури Об`єднаних сил, є аналогічними доводами, якими мотивовано відзив Військової прокуратури Харківського гарнізону.

Державна казначейська служба України відзив до суду апеляційної інстанції не подавала.

Клопотання представника позивача про розгляд справи у судовому засіданні за його участю ухвалою колегії суддів апеляційного суду від 23 вересня 2019 року залишено без задоволення, оскільки воно не містило посилань на обставини, які б обумовили розгляд справи в судовому засіданні.

Інших клопотань стосовно розгляду справи за правилами загального позовного провадження від учасників справи не надходило.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. ст. 7, 19, 274, 368, 369 ЦПК України, зважуючи на відсутність обґрунтованих клопотань про наявність підстав для зміни встановленого ухвалою суду порядку апеляційного перегляду справи, розглядає справу за апеляційною скаргою в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог у зв`язку з тим, що позивачем не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції зважуючи на таке.

Судовим розглядом встановлено, що постановою першого заступника військового прокурора Харківського гарнізону Зубко В.В. про проникнення до житла чи іншого володіння особи до постановлення ухвали слідчого судді від 24.01.2018 року ухвалено провести обшук за місцем проживання ОСОБА_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення матеріальних об`єктів речей, предметів і документів, які містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та мають значення для кримінального провадження (а.с. 17-19).

24.01.2018 року за адресою: Харківська АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 проведено обшук, що підтверджується протоколом обшуку від 24.01.2018 року (а.с. 20-23).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26 січня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВСП ГУНП в Харківській області про надання дозволу на проведення обшуку по кримінального провадженню №0001622 від 18 грудня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України ( а.с.9-11).

Зважуючи на відсутність заперечень відповідачів, зокрема і представника військової прокуратури проти доводів позивача в тій частині, що постанова першого заступника військового прокурора Харківського гарнізону від 24.01.2018 року не містить обґрунтування про наявність передбачених частиною 3 статті 233 КПК України підстав для проникнення до житлового чи іншого володіння особи та проведення обшуку без відповідної ухвали слідчого судді, а також проти тієї обставини, що ухвалою слідчого судді від 26.01.2018 року проведення обшуку визнано безпідставним у зв`язку із його невідповідністю нормам КПК України та Конституції України, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо незаконності дій та процесуального рішення військової прокуратури і здійсненого 24.01.2018 року працівниками органу досудового розслідування несанкціонованого обшуку.

Разом з тим ця обставина не є безумовною підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження інших обставин, які є обов`язковою складовою сукупності обставин, які підлягають доведенню позивачем для досягнення мети - задоволення судом позову.

Так, сам по собі факт відмови слідчого судді у задоволенні клопотання прокурора чи слідчого, за погодженням прокурора, про проведення обшуку без належної правової оцінки мотивів такої відмови, не може вважатися достатнім доказом незаконного заподіяння особі шкоди.

Однак долучена до позовної заяви фотокопія ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Харкова має лише окремі фрагменти видимого тексту у незначному обсязі, що не дозволяє відтворити у повному обсязі зміст ухвали, в тому числі і мотиви відмови у задоволенні клопотання.

Крім того, відсутні належні та допустимі докази того, що позивач є власником чи володільцем (наймачем) приміщення, в якому 24.01.2018 року проведено обшук без санкції слідчого судді лише на підставі постанови заступника військового гарнізону, а також позивачем не надано розрахунку та доказів на обґрунтування зазначеної в позовній заяві розміру відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 317 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена, або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивач ОСОБА_1 є власником житла, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зважає на те, що позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обґрунтовує вимоги, а суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для розгляду таких вимог. Право визначення підстав та предмету позову належить виключно позивачу, і суд сам за власною ініціативою їх змінити не може.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку відмовляючи у задоволені позовних вимог за їх недоведеністю, оскільки не встановив, чи були порушені права, свободи чи інтереси ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що дану справу не можна було розглядати в порядку простого позовного провадження колегія суддів теж не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції розглянуто справу у порядку спрощеного позовного провадження, що не заборонено нормами статті 274 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Апеляційний суд у відповідності до п.1 ч.1 ст.374 та ст.375 ЦПК України відмовляє у задоволенні апеляційної скарги та приходить до висновку, що судові витрати, згідно п. 2 ч. 2, ч. 6, ч. 13 ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», пов`язані з розглядом цієї справи відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення лише за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 20 листопада 2019 року.

Головуючий: П.В. Кісь

Судді : О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина