ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8942/19 Справа № 177/2237/18 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог АТ КБ «Приватбанк» посилалися на те, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 15 листопада 2011 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що виконав свої зобов`язання щодо видачі кредитних коштів, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених кредитним договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів, та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим, станом на 30 вересня 2018 року заборгованість становить 273 763 грн. 95 коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11099 грн. 64 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 260 238 грн. 59 коп., заборгованість за пенею і комісією 2425 грн.72 коп. На підставі викладеного АТ КБ «Приватбанк» просили суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за Договором № б/н від 15 листопада 2011 року у розмірі 273 763 грн. 95 коп. та судовий збір у розмірі 1 762 грн.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ Приватбанк просять рішення суду від 06 серпня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення та задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, АТ КБ «Приватбанк» посилалися на те, що відповідно до укладеного Договору № б/н від 15 листопада 2011 року банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.1-5).

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом Пам`яткою клієнта та Умовами та правилами надання банківських послуг складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.12).

Відповідно до положень п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, витяг з яких долучений банком до позовної заяви, підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Пунктом 1.1.7.12 передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Згідно з п.2.1.1.3.5 умов та правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунку клієнтів, відкритих в валюті кредитного ліміту, у межах сум, шо підлягають сплаті банку за цим даним договором, при настанні термінів платежів списання грошових коштів з рахунків Клієнта у разі настання термінів платежів по інших договорах клієнта в розмірах, визначених цими договорами, а також списання грошових коштів Клієнта у межах сум, що підлягають сплаті банку за зобовязаннями третіх осіб, де клієнт є заставодавцем, якщо грошові кошти клієнта, майнові права, які знаходилися в заставі за зобов`язаннями третіх осіб, були зараховані на рахунок клієнта (договорне списання).

Відповідно до п.2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту та оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Штраф зараховується на окремому рахунку та належить до сплати у першу чергу.

На підтвердження укладення кредитного договору, банком було надано суду копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 15 листопада 2011 року (а.с.12).

Відповідач ОСОБА_1 порушила умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість за вказаним кредитом.

З наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30 вересня 2018 року становить 273763 грн. 95коп. та складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11099 грн., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом у розмірі 260238 грн. 59 коп., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2425 грн. 72 коп. (а.с. 38-41).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції виходив із недоведеності вимог банку про стягнення тіла кредиту, відсотків та штрафних санкції, а також посилався у своєму рішенні на пропуск банком строків позовної давності, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

З матеріалів справи вбачається, на підтвердження позовних вимог АТ КБ Приватбанк було надано суду копію Анкети-заяви ОСОБА_1 від 15 листопада 2011 року, в якій вона виявляє бажання оформити на своє ім`я кредитку, розмір кредитного ліміту у заяві не зазначено (а.с. 12).

Матеріали справи містять довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періода від 15 листопада 2011 року, яка підписана відповідачем. У вказаному документі зазначено, що базова відсоткова ставка на місяць, яка нараховується на залишок заборгованості за кредитним договором становить 2,5 % річних, встановлений розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості, комісії, штрафів (а.с.13).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 , старт карткового рахунку відбувся 15 листопада 2011 року, кредитний ліміт - 0,00 грн.; 22 грудня 2012 року збільшено кредитний ліміт 2000,00 грн.; 11 березня 2013 року знижено кредитний ліміт до 1700,00 грн.; 22 березня 2013 року встановлено кредитний ліміт 1700 грн.; 17 вересня 2013 року збільшено кредитний ліміт 3000,00 грн., а 17 січня 2014 року збільшено кредитний ліміт 6000,00 грн. Строк дії картки - вересень 2015 року.(а.с. 41).

Згідно детальної виписки по особовому рахунку, ОСОБА_1 користувалась кредитними коштами у сумі 6000 грн., сплачувала кредит у певні періоди (а.с. 100-106).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач отримала кредит у розмірі 6000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та штрафних санкцій та на теперішній час у відповідача існує заборгованість за вказаним кредитним договором.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем було подано суду заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог банку (а.с. 119).

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч.1 ст. 257 ЦК України).

Положеннями ст. 267 Цивільного кодексу України закріплено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Банк надав суду виписку по кредитному рахунку, з якої вбачається, що 27 серпня 2014 року відбулося останнє поповнення відповідачем кредитної картки готівкою в терміналі самообслуговування на суму 400 грн. (а.с.85-91).

У подальшому проводилися переводи та поповнення, які здійснювалися банком в автоматичному режимі без письмового погодження та волевиявлення ОСОБА_1 .

Із позовною заявою банк звернувся до суду - 25 листопада 2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності у даній справі, який має відраховуватися від останньої дати проплати за кредитним договором, проведеної відповідачем, тобто від - 27 серпня 2014 року

Таким чином, враховуючи, що банком пропущено строки позовної давності на звернення до суду із вказаними позовними вимогами у даній справі, про застосування яких просила відповідач, у задоволенні позовних вимог АТ КБ Приватбанк повинно бути відмовлено у звязку з пропуском банком строків позовної давності.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ Приватбанк стосовно того, що банком не були пропущені строки позовної давності є необгрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року скасувати, ухвалити нове рішення відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у звязку з пропуском банком строків позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді