233 № 233/5313/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 листопада 2019 року м.Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючої судді Бєлостоцької О.В.,
секретаря Теліціної О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,-
14 серпня 2019 роу позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення боргу до відповідача ОСОБА_2 , вказуючи, що 24 червня 2019 року вона взяла кредит у сумі 300 000 грн. у відділенні Альфа-банку для придбання автомобіля. Того ж дня до неї звернулася відповідачка, яка на той час працювала керуючою відділення цього банку, з проханням позичити їй 300 000 грн. строком на один день, на що вона погодилася, оскільки знала відповідачку як порядну людину. Однак у визначений час гроші не були їй повернуті. Неодноразово зверталася до відповідачки з проханням повернути борг, на що отримувала обіцянки повернути гроші незабаром. 22 липня 2019 року відповідачка на її вимогу склала розписку про борг, так як до цього такої розписки позивачка з неї не брала. До теперішнього часу грошові кошти відповідачкою так і не повернуті. Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідачки на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 300 000 грн., а також витрати, пов*язані зі сплатою судового збору, в сумі 3 000 грн.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з*явилася, звернулася до суду із заявою про розгяд справи у її відсутність, позов підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 24).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення була належним чином повідомлена, відзив на позовну заяву не подала. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Суд, з*ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно розписки від 19 липня 2019 року (а.с. 4, 23), оригінал якої долучено до матеріалів справи позивачем та досліджено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , зобов*язалася 22 липня 2019 року повернути ОСОБА_1 борг у розмірі 300 000 грн. 00 коп.
Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Частиною 1 статті 207 ЦК України обумовлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позичкодавцем є юридична особа - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позичкодавцем визначеної грошової суми або невизначеної кількості речей.
У відповідності до висновків Верховного Суду України, викладених у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 р. у справі № 6-63цс13, письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Відповідно до ст. 545 ЦК України, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку, боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Виходячи зі змісту вище вказаної розписки (а.с. 23), суд приходить до висновку, що згідно досягнутої між сторонами згоди розписка свідчить про укладення між позивачкою та відповідачкою договору позики відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України та підтверджує виникнення у відповідачки зобов*язання з повернення боргу перед позивачкою по справі.
Як вбачається з позовної заяви, позивачка неодноразово зверталася до відповідачки з вимогою про повернення боргу, однак дій до виконання своїх зобов*язань відповідачем до теперішнього часу вчинено не було.
В силу вимог ст. 1049 ЦК УКраїни позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Зобов*язання, як зазначено в статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов*язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК).
У відповідності зі ст. 13 ЦПК України за принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача, стороною відповідача не надано та про такі не заявлено.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки суми боргу за розпискою у розмірі 300 000 грн.
Відповідно ст. 141 ЦПК України у зв*язку із задоволенням позову витрати, пов*язані зі сплатою позивачем судового збору, слід покласти на відповідача (а.с. 1).
Керуючись, ст. ст. 4, 19, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення суми боргу задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 300 000 (триста тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлений 21 листопада 2019 року.

Суддя