Справа № 333/4306/19
Пр. № 2/333/2076/19
рішення

Іменем України

25 жовтня 2019 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого-судді Кулик В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Носаченка О.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб у залі суду в м. Запоріжжі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне.

Позивач перебувала з відповідачем перебували у шлюбі з 17.10.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. На початку липня 2019 року сторони припинили шлюбні стосунки. У зв`язку з тим, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання доньки недостатньо, вона змушена звернутися до суду з цим позовом.

Позивач зазначає, що відповідач працює вантажником в мережі магазинів АТБ, має регулярний дохід, інших аліментних зобов`язань не має і в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

Позивач працює в ТОВ «ФУДКОМ», отримує мінімальну заробітну плату, інших прибутків немає, матеріально не забезпечена, потребує допомоги.

Посилаючись на вище зазначене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою від 12.08.2019 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у вставленому законом порядку, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у вставленому законом порядку, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги надані сторонами заяви, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що сторони по справі з 17.10.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 844 (а.с. 5).

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого ЗАГС Вілларобледо, країна ОСОБА_4 , 27.04.2006 року, перекладеного апостиль, відповідно до Гаазької Конвенції, засвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Коноваленко О.В., завірено Міністерством юстиції України (а.с. 5-9).

Дитина проживає з матір`ю ОСОБА_1 і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками Департаменту реєстраційних послуг ЗМР за № 04-26/3-13070, № 04-26/3-13071 від 18.07.2019 року (а.с. 10-11).

Відповідач зареєстрований та проживає окремо від позивача та неповнолітньої доньки за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР за № 01-71/12656 від 08.08.2019 року (а.с. 12).

Таким чином, судом встановлено, що на цей час неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з останньою.

Як вбачається з довідки ТОВ «ФУДКОМ», ОСОБА_1 працює на даному товаристві за договором виконання робіт (надання послуг) цивільно-правового характеру, її винагорода за період з 01.07.2018 року до 30.06.2019 року, склала 47 290 грн. 95 коп., виплачено 37 889 грн. 19 (а.с. 12).

Крім того, встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає позивачу недостатньо, інших аліментних зобов`язань немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, враховуючи обставини справи, а також те, що відповідач визнав позов повністю, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджуються зібраними у справі доказами та не порушують прав та інтересів третіх осіб, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 259, 263-264, 265, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави судовій збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення в частині суми платежу за один місяць, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення в порядку визначеному ст. ст. 354-356 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 25 жовтня 2019 року.

Суддя: В.Б. Кулик