Номер провадження 2/754/5929/19
18 листопада 2019 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді - Лісовської О.В.
за участю секретаря - Грей О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -
Позивач ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.07.2015 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 був укладений Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5287337, предметом якого є страхування транспортного засобу «Acura MDX» д/н НОМЕР_1 . 23.12.2015 року по вул. Хрещатик в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Acura MDX» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , автомобілем «ЗАЗ Vida» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власником якого Автогосподарство ГУ МВС України та автомобілем «Peugeot 3008» д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 . Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , що підтверджується постановою суду про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення. 25.12.2015 року Автогосподарство ГУ МВС України звернулося до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі Страхового акту було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 32 533,38 грн. Крім того, 02.04.2016 року до позивача звернувся ОСОБА_4 із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі Страхового акту позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 21 580,50 грн. Враховуючи вищевикладене позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 54 113,88 грн. та судові витрати по справі.
Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23.05.2017 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 54 113, 88 грн., судові витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378, 00 грн.
24.04.2019 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вона не була належним чином повідомлена про дату судового засідання, а це позбавило її можливості подати свої заперечення на позов та докази по справі. Також зазначає про те, що висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають дійсним обставинам справи. На підставі викладеного відповідачка просить скасувати заочне рішення суду від 23.05.2017 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.05.2019 року задоволено заяву відповідачки і заочне рішення суду від 23.05.2017 року скасовано, справу призначено до розгляду у загальному порядку.
16.07.2019 року від представника позивача до суду надійшли Додаткові пояснення, відповідно до яких зазначено, що 23.12.2015 року у м. Києві на вул. Хрещатик відбулась дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої пригоди були автомобіль «ЗАЗ Vida», р.н. НОМЕР_2 , що належить Автогосподарству ГУ МВС України, яким керував ОСОБА_3 , автомобіль «Peugeot 3008», р.н. НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_4 та автомобіль «Acura MDX», р.н. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 . Відповідно до Постанови Печерського районного суду м. Києва, дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 . Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 24.03.2016 року було складено Страховий акт № 111618, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 32 533,38 грн. Відповідно до платіжного доручення № 5346 від 24.03.2016 року АТ «ПРОСТО- страхування» сплатило страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль «ЗАЗ Vida», р.н. НОМЕР_2 у розмірі 32 533,38 грн. 02.04.2016 року ОСОБА_4 звернувся до AT «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 13.04.2016 року було складено Страховий акт № 111673, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склала 21 580,50 грн. Відповідно до платіжного доручення № 6820 від 14.04.2016 року AT «ПРОСТО-страхування» платило страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль «Peugeot 3008», р.н. НОМЕР_3 розмірі 21 580,50 грн. На підставі викладеного представник позивача просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідачки затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 54 113, 88 грн., судові витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420, 00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378, 00 грн. та судові витрати за надання правничої допомоги у розмірі 5000, 00 грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача, за наявних у справі матеріалів.
Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів.
Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «ПРОСТО-страхування» підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Судом встановлено, що 29.07.2015 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 був укладений Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5287337, предметом якого є страхування транспортного засобу «Acura MDX» д/н НОМЕР_1 .
23.12.2015 року по вул. Хрещатик в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілями «Acura MDX» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , автомобілем «ЗАЗ Vida» д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , власником якого є Автогосподарство ГУ МВС України та автомобілем «Peugeot 3008» д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 .
Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 11.02.2016 року про звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та обмежитися усним зауваженням (а.с. 12-13).
25.12.2015 року до позивача звернувся власник автомобіля «ЗАЗ Vida» д/н НОМЕР_2 Автогосподарство ГУ МВС України з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 29-30).
Згідно Звіту з оцінки транспортного засобу № 4485/111618 від 28.12.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок пошкодження при ДТП складає 39 652,06 грн. (а.с. 14-18).
На підставі Страхового акту № 111618 від 24.03.2016 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь Автогосподарства ГУ МВС України у розмірі 32 533, 38 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5346 від 24.03.2016 року (а.с. 32).
Крім того, 02.04.2016 року до позивача звернувся власник автомобіля «Peugeot 3008» д/н НОМЕР_3 ОСОБА_4 із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 44).
На підставі Страхового акту № 111673 від 13.04.2016 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «Ілта» за ремонт «Peugeot 3008» д/н НОМЕР_3 , власник ОСОБА_4 у розмірі 21 580, 50 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 6820 від 14.04.2016 року (а.с. 46).
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Пунктом 4 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.
Згідно із п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Таким чином, до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в порядку регресу перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі 54 113 грн. 88 коп. (32 533, 38 грн. + 21 580, 50 грн.).
З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Страхової компанії про стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Позивач сплатив за публікацію оголошення в пресі про виклик відповідача 420, 00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою , включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
А тому Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).
До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником витрати.
Позивач ПрАТ «ПРОСТО-страхування» надав суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000, 00 грн., що підтверджується дослідженими судом документами, а саме: Договором про надання правової допомоги №23 від 03.01.2019 року; актом виконаних робіт від 31.05.2019 року; детальним описом виконаних робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги, що складає 5000, 00 грн.; платіжним дорученням № 8270 від 10.05.2019 року (а.с. 130-144).
Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000, 00 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 993, 1166, 1188, 1191 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" затрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 54 113, 88 грн., судові витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420, 00 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378, 00 грн. та судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 5000, 00 грн.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "ПРОСТО-страхування", , адреса: м. Київ, вул. Герцена, 10.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлений 21 листопада 2019 року.

Суддя О.В. Лісовська