РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1949/18

пр. № 2/759/950/19

07 березня 2019 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарях - Крічфалушій М.І., Ковтун М.В.,

Немировській А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

12.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим, що за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2014 року, з позивача стягнуто аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 28.10.2013 року, до досягнення синами повноліття. На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист № 759/17173/13-ц від 27.04.2014 року. Позивач зазначає, що протягом тривалого часу, виконував свій обов`язок по оплаті аліментів належним чином у розмірі, визначеному судовим рішенням, оскільки дбав про належне матеріальне забезпечення синів. Згодом, ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_3 . Від шлюбу у позивача є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також, на утриманні у позивача є малолітній син ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, ОСОБА_1 не має власного житла та проживає із сім`єю в орендованій квартирі.

В той же час, заробітна плата позивача у період серпень - грудень 2017 року нарахована у розмірі 3750,00 гри. щомісячно, а за відрахуванням податків та аліментів сплачено 1241,75 грн. щомісячно. Починаючи з січня 2018 заробітну плату нараховано у розмірі 6900,00 грн., до сплати (за вирахуванням податків та аліментів) складає 3694,50 грн.

Враховуючи викладене вище, наявність на утриманні двох дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які також потребують належного матеріального забезпечення, як і ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а також відсутність власного житла, що тягне за собою додаткові витрати на оренду, сплата аліментів у визначеному рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2014 року є неможливою.

Крім того, позивач зазначає, що постійно піклувався про своїх синів та, окрім встановленого міру аліментів, допомагав матеріально, неодноразово скидав гроші на лікування, оздоровлення та відпочинок синів, купував одяг. Також вказував, що мати позивача є громадянкою Республіки Польща, де і постійно проживає. Останнім часом у неї погіршився стан здоров`я, що унеможливлює її подорожувати на далекі відстані, тому позивач не має іншого вибору як відвідувати її у Республіці Польща, на що відповідно, витрачає кошти. Також, піклуючись про матір, позивач систематично помагає матеріально, покупка ліків та продуктів харчування.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримують в повном обсязі та просять їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення позовних вимог заперечували.

23.04.2018 року відповідач направила до суду відзив, та вказала, що насправді позивач протягом всього часу сплати аліментів з листопада 2013 року за виконавчим листом, сплачував аліменти на синів нерегулярно, не повідомляв виконавчу службу місця своєї роботи, тривалий час державний виконавець ДВС Соломянського РУЮ м. Києва не міг направити виконавчий лист за місцем роботи.

За період примусового стягнення аліментів з 2014 року по грудень 2017 року вона отримувала дуже маленький розмір аліментів на обох синів. Так, в 2015 році відповідач отримувала всього 355 грн. аліментів на двох синів, в 2017 році отримувала аліменти в розмірі 500 грн. на двох дітей. Хоча в рішенні суду про стягнення аліментів передбачено, що розмір аліментів повинен становити не менше 30% від прожиткового мініміму на дітей відповідного віку. Сума заборгованості по аліментам станом на лютий 2015 року вже становила 41 289 грн. І тільки в січні 2018 року позивач погасив частково заборгованість по аліментам на суму 11 300 грн., завдяки тому, що відбулись зміни до Сімейного кодексу України та законодавчо посилили відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів на дітей.

Вважає, що позивач умисно з 2014 року по січень 2017 року отримував мінімальну заробітну плату з метою зменшення розміру сплачуваних аліментів на утримання синів від першого шлюбу. І тільки коли відбулися зміни в законодавстві щодо відповідальності за несвоєчасну сплату аліментів, позивач як директор та засновник ТОВ «ТЕХПОСТАЧ- СЕРВІС» підняв собі заробітну плату до 6900 грн. та сплатив на її користь аліменти в розмірі 1860 грн. за виконавчим листом на утримання двох синів.Таким чином, починаючи з серпня 2017 року по грудень 2017 вона стала отримувати аліменти в розмірі 1 777 грн. на утримання двох синів.

Також зазначає, що позивач інших утриманців, яким сплачує аліменти за рішенням суду не має. Позивач працевлаштований, є засновником TOB «ТЕХПОСТАЧ-СЕРВІС» в якому і працює директором. Позивач та його дружина працюють. Крім того, згідно інформації щодо TOB «ТЕХПОСТАЧ-СЕРВІС, місцезнаходженням юридичної особи є квартира АДРЕСА_1 . Таким чином, позивач квартиру орендує для офісу фірми в якій він є засновником.

В той же час, відповідач є багатодітною матір`ю, на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, діти потребують санаторно-курортного лікування. Жодного разу позивач не давав коштів на лікування своїх синів та повністю усунувся від їх виховання та забезпечення синів всім необхідним для їх гармонійного розвитку.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши докази, суд приходить до насупних висновків.

Судом встановлено, що за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2014 року з позивача стягнуто аліменти на утримання синів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи з 28.10.2013 року, до досягнення синами повноліття. На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист № 759/17173/13-ц від 27.04.2014 року. (а.с. 21).

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно з ст. ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, посилається на мінливість життєвих обставин та його сьогоднішній дохід, також позивач проживає в орендованому житлі, має на утриманні матір, а також на теперішній час має дружину у якої є від першого шлюбу малолітній син та дочка від нинішнього шлюбу, що потребує додаткових матеріальних витрат.

Судом достовірно встановлено в судовому засіданні, що матеріальний стан позивача не погіршився, а навпаки покращився, про що і вказує сам позивач, оскільки розмір його заробітної плати значно підвищився.

Крім цього, як встановлено в судовому засіданні матір позивача проживає в Польщі не є особою похилого віку та одружена. Будь-яких доказів, щодо витрат які здійснює позивач для утримання своєї матері, а також на дітей від другого шлюбу суду надано не було.

Як було зазначено самим позивачем, відпочинок за кордоном було сплачено дружиною позивача, таким чином суд дійшов висновку, що розмір доходу дружини позивача є досить значним, що суперечить поясненням позивача щодо витрат на утримання дітей та дружини від другого шлюбу.

Враховуючи те, що позивач жодного доказу, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт мінливості життєвих обставин та його дохід, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, та те, що розмір стягуваних аліментів за рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 142, 258, 259, 274 ЦПК України, ст.ст. 3, 180, 181, 182, 183, 192 СК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Журибеда