ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4970/19 Справа № 202/6809/17 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що з 11 квітня 2009 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2011 року шлюб між нею і відповідачем розірваний. Рішенням цього ж суду від 02 вересня 2012 року з ОСОБА_1 на її користь на утримання дитини стягнуто аліменти по 500 гривень щомісячно до досягнення повноліття дитини. З 2013 року по 2016 рік відповідач двічі на рік сплачував аліменти, а з квітня 2016 року взагалі перестав сплачували аліменти, участі у вихованні дитини не приймає, життям дитини не цікавиться взагалі. Всі питання щодо виховання дитини вона вирішує сама. Вважає, що відповідач свідомо ухиляться від виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі викладеного ОСОБА_2 просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 у відношенні до малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5, (яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) у розмірі 640 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду від 23 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, з 11 квітня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9).

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 серпня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 500 грн. на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02 липня 2012 року (а.с.10).

Позивач 07 вересня 2012 року уклала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище на - ОСОБА_2 (а.с.14).

Згідно характеристики Комунального закладу освіти «СЗШ №45» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається в вказаному закладі з 01 вересня 2016 року. За період навчання проявила себе як старанна, відповідальна учениця. Учбовий матеріал засвоює на високому рівні. Володіє навичками правильного письма, добре списує з друкованого тексту, вміє робити висновки, узагальнення. На уроках активна, добре працює. Спокійна, врівноважена, не конфліктна, в класі має дружні стосунки з однолітками. Батько дівчинки ОСОБА_1 , навчальний заклад, де навчається донька, не відвідує, навчанням доньки не цікавиться. За період навчання дитини не відбулося жодної розмови вчителя з батьком з питання навчання та успіхів дитини. ОСОБА_1 батьківські збори не відвідував, в житті класу участі не приймав, не приходив на концерти, де брала участь його донька. Увагу її вихованню не приділяє (а.с.12).

З довідки-розрахунку, наданої державним виконавцем, заборгованість ОСОБА_1 по аліментах станом на 01 вересня 2017 року становить 22 730 грн. (а.с.11).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 18/5-655 від 11 грудня 2017 року є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1 стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки відповідач свідомо ухилився від виконання батьківських обов`язків (а.с.28 ,29).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і моральний розвиток дитини, не цікавиться здоров`ям та життям дитини, а тому є доцільним позбавити його батьківських прав, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

При вирішенні справи суд керується положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Перелік підстав, з яких батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, передбачений ст.164 СК України, є вичерпним. Кожна з них має самостійний характер і підлягає окремому доказуванню.

В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З 11 квітня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 листопада 2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9).

Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 серпня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі 500 грн. на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02 липня 2012 року (а.с.10).

Позивач 07 вересня 2012 року уклала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище на - ОСОБА_2 (а.с.14).

Згідно характеристики Комунального закладу освіти «СЗШ №45» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 навчається в вказаному закладі з 01 вересня 2016 року. За період навчання проявила себе як старанна, відповідальна учениця. Учбовий матеріал засвоює на високому рівні. Володіє навичками правильного письма, добре списує з друкованого тексту, вміє робити висновки, узагальнення. На уроках активна, добре працює. Спокійна, врівноважена, не конфліктна, в класі має дружні стосунки з однолітками. Батько дівчинки ОСОБА_1 , навчальний заклад, де навчається донька, не відвідує, навчанням доньки не цікавиться. За період навчання дитини не відбулося жодної розмови вчителя з батьком з питання навчання та успіхів дитини. ОСОБА_1 батьківські збори не відвідував, в житті класу участі не приймав, не приходив на концерти, де брала участь його донька. Увагу її вихованню не приділяє (а.с.12).

З довідки-розрахунку, наданої державним виконавцем, заборгованість ОСОБА_1 по аліментах станом на 01 вересня 2017 року становить 22 730 грн. (а.с.11).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 18/5-655 від 11 грудня 2017 року є доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_1 стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки відповідач свідомо ухилився від виконання батьківських обов`язків (а.с.28 ,29).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, участі у вихованні дитини не приймає, життям дитини не цікавиться, свідомо ухиляться від виконання батьківських обов`язків (а.с.2-4).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач в апеляційній скарзі заперечував проти позбавлення його батьківських прав, зазначав, що він не ухилявся від сплати аліментів на утримання дитини, з дитиною спілкується, матеріально дитину підтримує.

З довідки №5372 від 20 березня 2019 року, виданої державним виконавцем Індустріального відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що згідно даних АВСП та журналу загальної вхідної кореспонденції у відділ на виконанні не перебуває провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментних платежів (а.с.103).

Слід зазначити, суду не було надано позивачем належних та допустимих доказів щодо винної поведінки відповідача ОСОБА_1 та свідомого нехтування ним своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки.

До батька дитини раніше не застосовувалися заходи попередження та впливу, що могло б бути підставою для позбавлення його батьківських прав.

Враховуючи конкретні обставини справи, та те, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей, колегія суддів дійшла висновку про те, що доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем своїх батьківських прав та наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суду не надано, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді