Справа № 152/1092/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 листопада 2019 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря Одудовського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про продовження строку необхідного для прийняття спадщини,

у с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бар Вінницької області помер його батько ОСОБА_2 , який по день смерті був зареєстрований в с. Лозова Шаргородського району Вінницької області.

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається, зокрема, земельної ділянки, розташованої на території Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області.

Позивач є спадкоємцем в порядку спадкування за законом першої черги, так як є сином померлого. Інших спадкоємців немає.

Під час оформлення спадщини, з`ясувалось, що позивач пропустив шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку із чим нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії.

Причиною пропуску строку звернення у нотаріальну контору для оформлення спадщини стало те, що позивач не знав про існування спадкового майна після смерті батька.

Просить визнати, що строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 пропущений ним з поважних причин та визначити додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

У судове засідання позивач не з`явився, проте 11 листопада 2019 року від його представника адвоката Солоненка Б.М. до суду надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с. 44).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте 11 листопада 2019 року від сільського голови Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області Гринчак О.С. до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи без її присутності (а.с. 45).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із такого.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бар Вінницької області помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_1 с спадкоємцем померлого ОСОБА_1 , так як є його сином, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та копією рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 26 липня 2019 року (а.с. 8, 12).

Згідно довідки виконавчого комітету Лозівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 1141 від 05 вересня 2019 року ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований в с. Лозова Шаргородського району Вінницької області. На час відкриття спадщини зі спадкодавцем не проживав ніхто (а.с. 10).

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 не заводилась (а.с. 33).

Постановою державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. від 02 квітня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстави пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 11).

Судом установлено, що ОСОБА_1 пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 з поважних причин, оскільки не знав про існування спадкового майна.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані зі спадкуванням, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України).

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на викладене, суд вважає поважною та обґрунтованою причину пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , з огляду на це, на переконання суду, позивачеві ОСОБА_1 слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю в три місяці, який слід відраховувати з дня набрання рішенням суду законної сили.

Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про повне задоволення позову.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_1 пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 з поважних причин.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк, тривалістю в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21 листопада 2019 року.

Суддя І.В. Войнаровський