Справа № 139/1172/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2019 року смт Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Коломійцевої В.І.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши в підготовчому засіданні в смт Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Територіальної громади сіл Рівне та Нишівці в особі Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Територіальної громади сіл Рівне та Нишівці в особі Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позов мотивували тим, що 22 липня 2003 року помер їх батько ОСОБА_4, який постійно проживав та був зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1. Після його смерті залишилось спадкове майно земельна частка (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Промінь» с. Рівне Мурованокуриловецького району Вінницької області, розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії ВН № 0319608). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька були вони, а також їх матір ОСОБА_5. Спадщину, у встановленому законом порядку прийняла позивач ОСОБА_2 та мати ОСОБА_6, однак не оформили своїх спадкових прав.

07 жовтня 2010 року померла ОСОБА_6, яка постійно проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2. До складу спадкового майна після її смерті входила успадкована нею 1/2 земельної частки (паю), що належала ОСОБА_4 Позивач ОСОБА_3 являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, спадщину прийняла вчасно звернувшись до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Інший спадкоємець за законом позивач ОСОБА_2 спадщини після смерті матері не прийняла та на неї не претендує. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в нотаріальній конторі позивачі не в змозі, оскільки правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) було втрачено, тому вони змушені звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав.

Позивач ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право на 1/2 земельної частки (паю) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, а позивач ОСОБА_3 - право на 1/2 земельної частки (паю) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка прийняла спадщину, не оформивши спадкових прав, після смерті ОСОБА_4.

Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 27.11.2018 було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та відкрито провадження у справі. Вказаною ухвалою витребувано з Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори належним чином завірені копії спадкових справ: № 90/2011, заведену щодо майна померлої 07 жовтня 2010 року ОСОБА_5, та № 127/2018, заведену щодо майна померлого 22 липня 2003 року ОСОБА_4. Розгляд справи проводиться за правилами загального позовного провадження.

Позивачі в підготовче засідання не зявилися, в позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутності (а.с. 4).

Відповідач копію ухвали від 27.11.2018 та доданих до неї матеріалів отримав 03.12.2018, однак відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с. 43-44).

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 22 липня 2003 року в с. Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області помер ОСОБА_4 (а.с. 10).

ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Промінь» Рівненської сільської ради, розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0319608. Вартість земельної частки (паю) становить 67071 грн 02 коп. Державний акт на земельну ділянку не видавався (а.с. 21-22).

Відповідно до п.п. 5-6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

При цьому, суд виходить з того, що норми п.п. 5-6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України (в редакції чинній на час відкриття спадщини), спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Копією свідоцтва про одруження спадкодавця (а.с. 12), копіями свідоцтв про народження позивачів (а.с. 13, 18), копією довідки виконкому Жванської сільської ради (а.с. 15), копією ОСОБА_1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 14), свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 16), свідоцтвом про шлюб (а.с. 17), довідкою Рівненської сільської ради № 614 від 02.08.2018 (а.с. 19) стверджується, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 були його дружина ОСОБА_6 та діти ОСОБА_2 і ОСОБА_3

З копії спадкової справи № 127/2018, заведеної щодо майна померлого 22 липня 2003 року ОСОБА_4 слідує, що спадщину після його смерті прийняли ОСОБА_5, яка проживала із спадкодавцем на час його смерті за однією адресою, та позивач ОСОБА_2, якій рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області у справі № 139/486/18 від 13.06.2018, що набрало законної сили 14.07.2018, було надано додатковий строк в три місяці для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, та яка 10.08.2018 року звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття (а.с.83-95).

Позивач ОСОБА_3 спадщини після смерті батька не прийняла та на неї не претендує.

Отже, суд вважає доведеним, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 єдині спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_4, які прийняли спадщину, однак у встановленому законом порядку її не оформляли.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

07 жовтня 2010 року в с. Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області померла ОСОБА_6 (а.с. 11).

При житті, 19 липня 2007 року ОСОБА_6 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося заповіла позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 51).

ОСОБА_6 належало прийняте у спадщину після смерті ОСОБА_4 право на 1/2 земельної частки (паю), яке вона за життя не оформила.

Копією спадкової справи № 90/2011, заведеної щодо майна померлої 07 жовтня 2010 року ОСОБА_5 стверджується, що позивач ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка прийняла спадщину подавши нотаріусу 24.03.2011 відповідну заяву. Інший спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовилась, також подавши нотаріусу 24.03.2011 відповідну заяву (а.с. 47-81).

Разом з тим, 06.10.2018 та 21.11.2018 державним нотаріусом позивачам відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну частку (пай) у звязку з втратою правовстановлюючих документів на неї (а.с. 20, 23-24).

Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем ОСОБА_2 слід визнати в порядку спадкування за законом право на 1/2 земельної частки (паю), після смерті ОСОБА_4, а за позивачем ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом право на 1/2 земельної частки (паю), після смерті ОСОБА_6 яка прийняла спадщину, не оформивши спадкових прав, після смерті ОСОБА_4

Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.

Позивачами при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі по 711 грн (а.с. 1-2).

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, позивачами не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ними судового збору, у звязку з визнанням відповідачем позову.

Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1264, 1267-1269, п.п. 5-6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право на 1/2 земельної частки (паю) розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії ВН № 0319608), що перебувала в колективній власності КСП «Промінь» Рівненської сільської ради, знаходиться на території Територіальної громади сіл Рівне та Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 22 липня 2003 року.

Визнати за ОСОБА_3 право на 1/2 земельної частки (паю) розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах (сертифікат серії ВН № 0319608), що перебувала в колективній власності КСП «Промінь» Рівненської сільської ради, знаходиться на території Територіальної громади сіл Рівне та Нишівці Мурованокуриловецького району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, яка померла 07 жовтня 2010 року та прийняла спадщину, не оформивши спадкових прав, після смерті ОСОБА_4, який помер 22 липня 2003 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач-1: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивач-2: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП: НОМЕР_2, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6.

Відповідач: Територіальна громада сіл Рівне та Нишівці в особі Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, , місцезнаходження: Вінницька область, Мурованокуриловецький район, с. Рівне, вул. Центральна, 6.

Рішення складено 02.01.2019.

Суддя Коломійцева В.І.