Справа № 354/122/17
Провадження № 4-с/354/23/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді: Польської М.В.

при секретарі: Калинчук І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Петріщак А.І., заінтересована особа - боржник ОСОБА_1 , про визнання неправомірним рішення головного державного виконавця Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Петріщака А.І. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві; про скасування постанови головного державного виконавця Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Петріщака А.І., щодо повернення виконавчого документа стягувачеві; зобов`язання поновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №354/584/15-ц від 07.06.2016 року,-

в с т а н о в и в:

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернувся в лютому 2017 р. в суд з даною скаргою.

Шляхом проведення автоматизованого розподілу судової справи, визначено 01.04.2019 р. головуючого суддю - Польську М.В.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, від нього не надійшло клопотання про перенесення слухання справи, а тому вважаю за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи.

Представник суб`єкта оскарження та заінтересована особа в судове засідання не з`явилися, однак начальник Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Жигалюк І.В. подав письмове заперечення від 06.05.2019р. №1369, в якому просив в задоволенні скарги відмовити з підстав, зазначених в запереченні.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, з огляду на нижчевикладене.

Скарга розглядається у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Стаття 451 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо

оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Скаржник обґрунтовуючи вимоги скарги зазначає, що на підставі рішення Яремчанського міського суду у Яремчанському міському відділі ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа №354/584/15-ц від 07.06.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» заборгованості в сумі 155 430,10 грн. 30.12.2016 р. державним виконавцем Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можна звернути стягнення та розшук такого майна виявився безрезультатним (а.с.3).

Скаржник зазначає, що вказана постанова є неправомірною, винесена державним виконавцем з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», Наказу МУЮ «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», жодним із передбачених прав для виконання рішень, державний виконавець не скористався, що свідчить про те, що виконавчі дії не проведені належним чином.

Судом встановлено, що державним виконавцем в ході виконавчого провадження №51665231 здійснено такі дії: 18.07.2016 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.21), здійснено виклик державного виконавця (а.с.22), направлено запити до реєструючих органів щодо встановлення рухомого та нерухомого майна боржника, визначення ознак доходу та наявність відкритих розрахункових рахунків в банківських установах (а.с.23-25).

Згідно відповідей (а.с.26-27), у ОСОБА_1 відсутні відкриті розрахункові рахунки, відсутні ознаки доходу, нерухоме майно, зареєстровані земельні ділянки та транспортні засоби.

Згідно акту державного виконавця від 27.12.2016 р. (а.с.28) встановлено, що при виході за адресою проживання ОСОБА_1 не виявлено ліквідного майна, на яке можна б було звернути стягнення для погашення боргу, вона ніде не працює та не має доходів.

Скаржник у своїй скарзі вказує, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо в боржника відсутнє майно, на яке можна було звернути стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Таке твердження є помилковим, оскільки дана норма передбачена п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а державний виконавець виносивши постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві керувався п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», де не передбачено будь-яких строків.

Окрім того, повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків , встановлених ст.12 Закону. Такий строк ще триває до 30.12.2019 року.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи

та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

За змістом ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно вимог 383, 384 ЦПК (на час звернення до суду зі скаргою) та зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження», а також згідно чинних на час постановлення даної ухвали - ст.447-451 ЦПК України.

Так, за ч.1,5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч.2, 3 ст.451 чинного ЦПК України).

Підсумовуючи все вищевикладене, суд прийшов до переконання про безпідставність та необґрунтованість вимог скарги, а дії суб`єкта оскарження про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», відповідають вимогам Закону.

За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 12,13, 447-451 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Петріщак А.І., заінтересована особа - боржник ОСОБА_1 , про визнання неправомірним рішення головного державного виконавця Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Петріщака А.І. щодо повернення виконавчого документа стягувачеві; про скасування постанови головного державного виконавця

Яремчанського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Петріщака А.І., щодо повернення виконавчого документа стягувачеві; зобов`язання поновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №354/584/15-ц від 07.06.2016 року - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (а після чого, безпосередньо до апеляційного суду) протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Головуючй суддя: М.В.Польська