Ухвала

Іменем України

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 309/1189/19

провадження № 61-19869ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року в справі за позовом Хустської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та відновлення до стану придатного до використання,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Хустська міська рада подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вчиняти будь-які дії ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та членам їх сім`ї, а також іншим особам, у будь-який спосіб на земельній ділянці, площею 0,0181 га, її периметру, що проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер :01:060:0002 по вул. Є. Маланюка в м. Хусті (з однієї сторони) та вздовж каналу (з другої сторони) в напрямку вул. Косичної в м. Хусті.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 без будь-якого дозволу або рішення органу місцевого самоврядування самовільно захопили земельну ділянку, площею 0,0181 га по вул. Є. Маланюка , яка проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер :01:060:0002, та встановили металеві ворота, чим перекрили рух інших мешканців до їх домоволодінь. На даний час ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на самовільно захопленій земельній ділянці проводять будівництво бетонного фундаменту, що у подальшому може призвести до реальної небезпеки та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в подальшому виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

У квітні 2019 року Хустська міська рада звернулася до суду з указаним позовом.

Хустський районний суд Закарпатської області ухвалою від 17 квітня 2019 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року, заяву задовольнив. Вжив заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та членам їх сім`ї, а також іншим особам вчиняти будь-які дії, у будь-який спосіб на земельній ділянці, площею 0,0181 га, її периметру, що проходить вздовж межі земельної ділянки, кадастровий номер :01:060:0002, по вул. Є. Маланюка в м. Хусті (з однієї сторони) та вздовж каналу (з другої сторони) в напрямку вул. Косичної в м. Хусті.

04 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не дослідили усіх обставин справи, які могли призвести до порушення праві інших осіб, не здійснили оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів. Також, судами попередніх інстанцій не наведено жодного доказу із урахуванням допустимості і належності, який би підтверджував чи встановлював той факт, що на зазначеній земельній ділянці проводиться будівництво якоїсь споруди, не зазначено мотивів у чому саме можуть полягати ймовірні наслідки у разі незабезпечення позову і чому обрано саме такий спосіб забезпечення позову.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для забезпечення позову, оскільки між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист та поновлення порушених законних прав інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, оскільки відповідають предмету позову, а заборона вчиняти певні дії стосуються предмета (об`єкта) щодо якого наявний спір.

Касаційна скарга не містить аргументів порушення прав заявника оскаржуваними судовими рішеннями про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до їх скасування судом або протягом строків, встановлених статтею 158 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 17 квітня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року в справі за позовом Хустської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_3 , про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки та відновлення до стану придатного до використання.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. П. Курило