Постанова
Іменем України
13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 332/2805/18

провадження № 61-16144св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:
позивач управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду, у складі колегії суддів: Гончар М. С., Маловічко С. В., Кухаря С. В., від 12 липня 2019 року.
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2018 року управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої субсидії.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що на обліку в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району перебуває ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка 28 березня 2016 року звернулась до управління з заявою для призначення житлової субсидії. Для оформлення субсидії ОСОБА_1 подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії. У розділі 1 пункту 3 вказаної декларації ОСОБА_1 вказала осіб, які зареєстровані у житловому приміщенні будинку, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги.
Згідно відповіді департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 28 листопада 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано три особи: ОСОБА_1 з 1997 року, ОСОБА_2 з 1997 року, ОСОБА_3 з 18 вересня 2017 року.

Відділом було зроблено розрахунок виплаченої житлової субсидії, яку отримала ОСОБА_1 , але не мала права отримувати у зв`язку із поданням недостовірних даних з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та 01 січня 2017 року по 30 квітня 2017 року.

Згідно розрахунку житлової субсидії за результатами проведеної відділом прийняття рішень перевірки переплата по призначеній відповідачу субсидії склала 9 641, 29 грн. Акт про проведену перевірку головним державним соціальним інспектором був складений 27 листопада 2017 року № 01/01-21/255. Відповідачу направлялось повідомлення від 06 грудня 2017 року про необхідність повернення вказаних коштів.

Із урахуванням зазначеного, позивач просив позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 суму надмірно виплаченої субсидії у розмірі 9 641, 29 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя, у складі судді Мєркулова Л. О., від 12 березня 2019 року у задоволенні позову управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському районувідмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району до задоволення не підлягають, оскільки позивач не довів неправомірності отримання нарахованої субсидії відповідачем.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Запорізького апеляційного суду від 12 липня 2019 року апеляційну скаргу управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району задоволено. Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району суму надміру виплаченої субсидії у розмірі 9 641, 29 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 управлінню були надані недостовірні дані про кількість зареєстрованих осіб у квартирі на час подачі заяви про оформлення субсидії 28 березня 2016 року. Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 28 листопада 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано три особи: ОСОБА_1 з 1997 року, ОСОБА_2 з 1997 року, а ОСОБА_3 лише з 18 вересня 2017 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасуватипостанову Запорізького апеляційного суду від 12 липня 2019 року і залишити в силі рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок апеляційного суду не ґрунтується на законі та суперечить іншим наявним у справі письмовим доказам. Позивач вказує, що разом із позовною заявою нею було надано до суду довідки ЖБК «Металург-4», які було отримано на її запит від кооперативу ще у 2016 році, в яких зазначено, що у квартирі зареєстровано три особи, у тому числі з 2008 року неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Окрім того, факт отримання картки платника податків ІНФОРМАЦІЯ_2 в Заводському районі м. Запоріжжя підтверджує факт реєстрації ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Факт проживання за вказаною адресою у період отримання субсидії також підтверджується довідкою навчального закладу, а також перебування на обліку у медичній установі.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року справу за позовом управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої субсидіїпризначено до судового розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
У поданому відзиві на касаційну скаргу управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району посилається на те, що оскаржена постанова апеляційного суду є законною та обґрунтованою, ухвалена без порушення норм матеріального та процесуального права. Доводи касаційної скарги не спростовують правильного по суті судового рішення. Реєстрація ОСОБА_3 за адресою надання субсидії відбулася лише 18 вересня 2017 року, що підтверджується матеріалами справи.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
28 березня 2016 року ОСОБА_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району із заявою про призначення субсидії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про спрощення надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового» (далі Постанова № 848).

Згідно із Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (далі Положення), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848, відповідачу відділом прийняття рішень управління на опалювальний сезон призначалася субсидія на оплату житлово-комунальних послуг.

Для оформлення субсидії ОСОБА_1 подала декларацію про доходи і витрати, де у розділу І пункту 3 «особи, які зареєстровані у житловому приміщенні будинку» зазначила: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а. с. 12).

Позивачем прийнято рішення на підставі заяви ОСОБА_1 від 28 березня 2016 року та доданих до неї декларації, довідок про доходи, призначена субсидія на період 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року відповідно до Постанови № 848. Після закінчення строку отримання субсидії управління самостійно здійснило розрахунок субсидії на наступний період, а саме: з січня 2017 року по квітень 2017 року (а. с. 13-25, 27, 31).

Згідно із відповіддю Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 28 листопада 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано три особи: ОСОБА_1 з 1997 року, ОСОБА_2 з 1997 року, ОСОБА_3 з 18 вересня 2017 року.

Позивачем зроблено розрахунок виплаченої житлової субсидії, яку отримала ОСОБА_1 , але не мала права отримувати у зв`язку із поданням недостовірних даних з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року та з 01 січня 2017 року по 30 квітня 2017 року (а. с. 32).

Згідно довідки Запорізького навчально-виховного комплексу «Барвінок» (який знаходиться по вул. Історична, Заводського району м. Запоріжжя) ОСОБА_3 навчався у вказаному закладі з 01 вересня 2014 року по 25 травня 2018 року (а. с. 62).

Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» (який знаходиться по вул. Вроцлавська, 11-а, в Заводському районі м. Запоріжжя) ОСОБА_3 спостерігався у вказаній медичній установі з 02 квітня 2008 року (а. с. 61).

Згідно рахунків за газ та послуги газопостачання, нараховані ПАТ «Запоріжгаз» у лютому, травні, червні, липні, серпні, вересні жовтні, листопаді, грудні 2016 та січні 2017 року, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано три особи (а. с. 63-66).

Згідно акту, складеного 05 жовтня 2018 року ОСББ «Союзна 52», правонаступником якого є ЖБК «Металург-4», ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований постійно по АДРЕСА_1 з 2008 року (а. с. 59).

ОСОБА_3 отримав 03 лютого 2014 року картку платника податків в Державній податковій інспекції у Заводському районі (а. с. 60).

Позиція Верховного Суду
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції не відповідає.
Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються.
Пунктом 12 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні.

Обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у квартирі осіб з метою отримання субсидій у відповідності до пункту 13 Положення покладено на отримувача субсидій.

Механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання, зокрема подання документів з недостовірними відомостями (пункт 20 Положення у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що при поданні 28 березня 2016 року декларації на отримання субсидії відповідачем було подано недостовірні дані щодо зареєстрованих осіб у квартирі АДРЕСА_2 , а саме зазначено неповнолітнього ОСОБА_3 , 2008 року народження, який фактично зареєстрований за вказаною адресою пізніше з 18 вересня 2017 року, що підтверджується відповіддю Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 28 листопада 2017 року. У зв`язку із зазначеним суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем було неправомірно отримано пільги на оплату комунальних послуг, а отже отримана сума субсидії підлягає стягненню на користь позивача.
Однак із таким висновком погодитися не можна, виходячи із наступного.
Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів, наданих у вигляді житлової субсидії, саме з недобросовісністю набувача, яку згідно статті 81 ЦПК України має довести позивач.
Суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи, із урахуванням зазначених норм матеріального права, при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог обґрунтовано виходив із того, що позивач (платник грошових коштів) не довів недобросовісності у діях відповідача (набувача субсидії), а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії.

Звертаючись 28 березня 2016 року до управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району із заявою про призначення субсидії, ОСОБА_1 вказала трьох осіб, які проживають за адресою по АДРЕСА_1 , зокрема, нею було зазначено неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2008 року народження, який в силу частини четвертої статті 29 ЦК України проживає разом із матір`ю за вказаною адресою, що підтверджується матеріалами справи, зокрема довідкою Запорізького навчально-виховного комплексу «Барвінок» (який знаходиться по вул. Історична Заводського району м. Запоріжжя), довідкою комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» (який знаходиться по вул. Вроцлавська, 11-а, в Заводському районі м. Запоріжжя), актом, складеним 05 жовтня 2018 року ОСББ «Союзна 52», правонаступником якого є ЖБК «Металург-4», про те, що ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований постійно по АДРЕСА_1 з 2008 року, а також рахунками за послуги газопостачання, згідно яких у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано три особи. Також районним судом було встановлено, що ОСОБА_3 отримав 03 лютого 2014 року картку платника податків в Державній податковій інспекції Заводського району.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове про задоволення позовних вимог, апеляційний суд вищевказаного не врахував, дійшов неправильного висновку про доведеність недобросовісних дій відповідача щодо набуття нею грошових коштів у вигляді житлової субсидії.
Враховуючи відсутність умислу у відповідача на навмисне подання інформації про більшу кількість зареєстрованих у квартирі осіб, фактичні обставини справи, які свідчать, що у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_1 на момент вирішення питання про отримання субсидії проживала разом із двома синами, а також виходячи із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для примусового повернення отриманих ОСОБА_1 коштів у вигляді житлової субсидії у сумі 9 641, 29 грн.
Суд касаційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при винесенні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог були належним чином оцінені подані сторонами докази, точно встановлені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального права, а апеляційний суд помилково скасував законне та по суті правильне рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 12 липня 2019 року скасувати.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2019 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. М. Осіян
Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович