Справа № 573/1963/19
Номер провадження 2/573/541/19
(повний текст рішення)
25 листопада 2019 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області в складі:
головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,
з участю секретаря: Федорченко Г. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,
21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивач мотивує тим, що є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За місцем реєстрації ОСОБА_2 без поважних причин не проживає понад рік, а ОСОБА_3 - з моменту реєстрації. У добровільному порядку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знятися з реєстрації не бажають, тим самим створюючи їй перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні власністю. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування її будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою від 30 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом з призначенням її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, повідомленням сторін та викликом свідків Тимченко Т. О., Гудиліна Г. М., Гулюк Н. Г., Бойко Л. О. (а. с. 23-24).
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Оскорбін А. Г., який діє на підставі ордеру, позов підтримали.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися. Повідомлення про вручення поштового відправлення - судової повістки про виклик у судове засідання повернулося без вручення у зв`язку з тим, що за місцем реєстрації останні не проживають. На підставі ч. 10 ст. 130 ЦПК України суд розглядає справу у відсутність відповідачів (а. с. 32, 33).
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, враховуючи, що відповідачі у судове засідання не з`явилися без повідомлення причин, відзив на позов не подали, а також, що позивач та її представник проти заочного вирішення справи не заперечують, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Заслухавши позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Оскорбіна А. Г., свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , повно, всебічно і об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до наступних висновків.
Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України право власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
В силу ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 383 ЦК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Аналогічні положення закріплені і в ст. 150 ЖК України.
Згідно з статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У відповідності з положеннями ст. 167 ЖК України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.
Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом 6 місяців.
У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.
Таким чином, під час вирішення питання про втрату особою права користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності.
За приписами ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва, виданого на підставі рішення Білопільської районної ради №159 від 24 жовтня 1989 року, зареєстрованого в Сумському обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації та записаного 30 березня 1998 року в реєстрову книгу №2 за реєстровим номером 470, стор. 290, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок під АДРЕСА_1 (а. с. 7-9).
За вказаною адресою окрім позивача зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Останні за місцем реєстрації не проживають, їх місцеперебування не відоме (а. с. 10, 20).
Згідно з актами, складеними мешканцями с. Верхосулка ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , посвідченими в. о. старости Верхосульського старостату ОСОБА_10 , відповідачі зареєстровані, але не проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Особисті речі останніх у будинку відсутні (а. с.11-14).
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_11 були цивільними дружинами її синів та зареєстровані в її домоволодінні на прохання останніх з 21 березня 2005 року та 21 серпня 2018 року відповідно, але за вказаною адресою ніколи не проживали. Відповідачі розійшлися з її синами. Де вони мешкають на даний час їй не відомо.
Свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 ніколи не проживали. Їх місцезнаходження не відоме.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачі не є співвласниками або наймачами житлового будинку АДРЕСА_1 , який на праві власності належить позивачу ОСОБА_1 , не є членами сім`ї останньої, понад встановлені законом строки без поважних причин не проживають у вказаному будинку, а лише зареєстровані, не приймають участі в його утриманні та сплаті комунальних послуг, між сторонами не досягнуто будь-якої домовленості щодо укладення договору найму (оренди) житла.
Суд вважає, що реєстрація відповідачів у житловому будинку, що належить ОСОБА_1 , порушує права останньої, оскільки перешкоджає здійсненню нею права користування та розпорядження своїм майном, як складовими частинами права власності, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі по 768 грн 40 коп. з кожного (а. с. 1, 2).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 72, 150, 167 ЖК України, ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 41, 55 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 5, 12, 81, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дольовому порядку на користь ОСОБА_1 по 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок з кожної судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами до Білопільського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду або через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 25 листопада 20111 року.

Суддя:

Справа № 573/1963/19

Номер провадження 2/573/541/19

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(вступна і резолютивна частина)

25 листопада 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.,

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну заочно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканки АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в дольовому порядку на користь ОСОБА_1 по 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок з кожної судового збору.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами до Білопільського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду або через Білопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: