Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/3177/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02.01.2019 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Надопта А.А.,

секретар судового засідання ОСОБА_4 С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення з житлового будинку,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом про усунення перешкод у користуванні належним їй на праві приватної власності житловим будинком, шляхом виселення відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_10 померла баба позивачки - ОСОБА_4, яка залишила після себе заповіт від 27.01.2003 року, яким все своє майно на випадок своєї смерті заповіла своїй онуці- позивачці ОСОБА_1

Позивач належним чином прийняла спадщину і отримала у Виноградівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину від 27.01.2011 року, згідно якого вона отримала у спадщину цілий житловий будинок, розташований в АДРЕСА_2, в якому спадкодавець і померла. Дане свідоцтво було належним чином зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

23.11.2013 року позивач вийшла заміж за ОСОБА_5 і після укладення шлюбу змінила прізвище з «ОСОБА_4» на «ОСОБА_4», про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3. Після укладення шлюбу і на даний час позивач з чоловіком, як новостворена сім'я, вимушені проживати в житлі своїх батьків.

У зв'язку з оформлення на себе права власності на житловий будинок в АДРЕСА_2 на даний час позивач виявила бажання в повному обсязі реалізовувати свої права власника - володіти, користуватися та розпоряджатися свої майном - житловим будинком, проживати в ньому, однак цьому їй чинять перешкоди відповідачі - її родичка ОСОБА_2 та чоловік родички ОСОБА_3, які тимчасово з дозволу баби позивачки проживали в її будинку і на даний час відмовляються покидати будинок.

Згідно довідки СГРІФО Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області № 743 від 10.06.2011 року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться зареєстрованою в АДРЕСА_3 від 22.03.2005 року, а відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, значиться зареєстрованим в АДРЕСА_4 від 15.12.1997 року, тобто проживає в будинку позивачки взагалі без реєстрації і має місце проживання за іншою адресою.

У зв»язку з вище викладеним позивач змушена звернутись до суду із позовом про виселення відповідачів з її власного житлового будинку без надання їм іншого житлового приміщення.

Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не з»явилася, однак її представник ОСОБА_6. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та проти, що вимоги позову підтримують повністю та просять суд такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки, крім того, шляхом поміщення оголошення на сайті Виноградівського районного суду. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідачі не подали та клопотань про відкладення справи до суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд робить наступні висновки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, "Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним."

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_2. На даний час позивач виявила бажання в повному обсязі реалізовувати свої права власника - володіти, користуватися та розпоряджатися свої майном - житловим будинком, проживати в ньому, однак цьому їй чинять перешкоди відповідачі - її родичка відповідачка ОСОБА_2 та чоловік родички -відповідач ОСОБА_3, які тимчасово з дозволу бабусі позивачки проживали в її будинку і на даний час відмовляються покидати будинок.

Згідно довідки СГРІФО Виноградівського РВ УМВС України в Закарпатській області № 743 від 10.06.2011 року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться зареєстрованою в АДРЕСА_3 від 22.03.2005 року, а відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, значиться зареєстрованим в АДРЕСА_4 від 15.12.1997 року, тобто проживає в будинку позивачки взагалі без реєстрації і має місце проживання за іншою адресою.

Судом встановлено, що спільне проживання позивачки ОСОБА_1 з відповідачами в одному будинку є неможливим з підстав того, що вони є чужими людьми один одному та позивач через присутність відповідачів у спірному будинку не може вільно користуватись своєю особистою приватною власністю, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідачів права користування житловим приміщенням та виселення підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 74 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 280, 317, 319, 391 ЦК України, ст. ст. 2, 13, 74, 76, 79, 80, 81, 141, 158, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення з житлового будинку - задоволити.

Виселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6 з житлового будинку АДРЕСА_5 без надання їм іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованої в АДРЕСА_6 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканки АДРЕСА_7 (ІПН НОМЕР_2) сплачений судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованого в АДРЕСА_8 (дані про ІПН в матеріалах справи відсутні) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, мешканки АДРЕСА_7 (ІПН НОМЕР_2) сплачений судовий збір у розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5) п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

ГоловуючийА. А. Надопта