П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/9893/19

Номер провадження 22-ц/804/3115/19

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Кочегарової Л.М., Попової С.А., Ткаченко Т.Б.,

секретар судового засідання Герасимова Г.Є.

сторони :

заявник - ОСОБА_1

боржник - Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь»

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року, у складі судді Папаценко П.І.,

в с т а н о в и в:

04 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (далі ПрАТ «Азовелектросталь») на його користь середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 10 листопада 2016 року по 31 березня 2019 року в сумі 1 099 023,27 грн.

За заявою ОСОБА_1 09 липня 2019 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області було видано судовий наказ про стягнення з ПрАТ «Азовелектросталь» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за період з 10 листопада 2016 року по 31 березня 2019 року в сумі 1 099 023,27 грн. Стягнуто з ПрАТ «Азовелектросталь» в дохід держави судовий збір у розмірі 192,10 грн.

16 серпня 2019 року ПрАТ «Азовелектросталь» подало до суду заяву про скасування судового наказу, посилаючись на наявність ухвали Господарського суду м.Києва від 14 березня 2017 року відповідно до якої порушено провадження у справі № 910/4518/16 про банкрутство ПрАТ «Азовелектросталь», а отже, судом який відповідно до діючого законодавства наділений правом розглядати вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки заробітної плати ОСОБА_1 до ПрАТ «Азовелектросталь» є Господарський суд м.Києва.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ПрАТ «Азовелектросталь» про скасування судового наказу відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Азовелектросталь» просить скасувати ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відмовивши в задоволенні заяви ПрАТ «Азовелектросталь» про скасування судового наказу, суд фактично позбавив підприємство права на судовий захист, тоді як статтею 171 ЦПК України визначено, що в разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що судове рішення про відмову ПрАТ «Азовелектросталь» у задоволенні заяви про скасування судового наказу є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на уваги та не відповідають вимогам процесуального законодавства щодо підстав для скасування ухвали від 10 жовтня 2019 року.

Одночасно заявником подано заяву про розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПрАТ «Азовелектросталь» Котлубея Є.В. , який підтримав скаргу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви ПрАТ «Азовелектросталь» про скасування судового наказу від 09 липня 2019 року, суд першої інстанції виходив з того, що боржник не надав доказів про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача, а тому, заява про скасування судового наказу задоволенню не підлягає.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що судом було порушено норми процесуального права, які є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, та не враховані положення матеріального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Частина 1 ст.170 ЦПК України визначає, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно ч.6 ст.170 ЦПК України у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів її надходження до суду.

За вимогами ч.3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Отже, як вбачається зі змісту вказаних норм, заява про скасування судового наказу, може бути повернута боржнику у визначених ЦПК України випадках.

За відсутності таких підстав, суд має постановити ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Тобто, подання заяви про скасування судового наказу у встановлений ЦПК України строк, яка відповідає формі та змісту встановленим цим Кодексом, є безумовною підставою для скасування судового наказу.

Як вбачається зі справи, суд першої інстанції не врахував зазначених норм ЦПК України та за результатами розгляду заяви ПрАТ «Азовелектросталь» про скасування судового наказу ухвалив судове рішення, яке не передбачено нормами ст.ст.170-171 ЦПК України.

Крім того, статтею 28 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» передбачено, що у разі банкрутства підприємства чи ліквідації його у судовому порядку зобов`язання перед працівниками такого підприємства щодо заробітної плати, яку вони повинні одержати за працю (роботу, послуги), виконану у період, що передував банкротству чи ліквідації підприємства, виконуються відповідно до Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-XII «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Враховуючи, що судом першої інстанції було порушено норми процессуального та матеріального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, колегія суддів вважає необхідним скасувати ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Одночасно апеляційний суд дійшов висновку, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ПрАТ «Азовелектросталь» відносно того, що у разі порушення питання про банкрутство підприємства, спір між робітником та роботодавцем щодо заробітної плати підлягає вирішенню в іншому порядку ніж той, що обрав ОСОБА_1 .

Ця позиція ПрАТ «Азовелектросталь» узгоджується з правовими висновками зробленими Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 02 жовтня 2019 року справа №265/2063/17 провадження № 14-412цс19 та від 23 жовтня 2019 року справа №263/3949/17 провадження № 14-359цс19.

Відповідно до положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись п.6 ч.1 ст.374, ст.379 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 жовтня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 21 листопада 2019 року.

Судді: Л.М. Кочегарова

С.А. Попова

Т.Б. Ткаченко