Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 листопада 2019 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Смоляра О.А.

при секретарі Зарубі Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду 09.07.2019р. з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 20.02.1989 року. В даному будинку також зареєстрована і відповідач по справі, яка є її колишньою невісткою. Остання не проживає за вищевказаною адресою з червня 2018 року, в домоволодінні відсутні особисті речі відповідача. Факт перебування відповідача на реєстраційному обліку за данною адресою погіршує матеріальний стан позивача, у зв`язку із чим позивач звернулася до суду за захистом своїх цивільних прав та законних інтересів як власник майна.

Відповідно до ухвали суду від 26.07.2019 року про відкриття провадження, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить ії задовільнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилися, позов не визнала, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву відповідно до якого, зазначила, що вона не проживає у спірному будинку з 23.08.2019 року, а також у будинку залишилися її речі, а саме шафа для одягу, оприскувач, електронні ваги, які позивач відмовляється їй повернути. Крім того, позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів її важкого матеріального становища та доказів які підтверджують, що вона не проживає в будинку понад один рік, та що там відсутні її речі.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння № НОМЕР_1 від 20.02.1989 року.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному будинку, що підтверджується довідкою Степанківської сільської ради Черкаського району Черкаської області № 1839 від 17.07.2019 року.

Відповідно до акту від 06.09.2019 року ОСОБА_2 не проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 з червня 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Судом встановлено, що вселилася відповідач в спірний будинок як дружина сина власника будинку, тобто з моменту реєстрації в належному позивачу будинку у відповідача по справі виникло право на користування вказаним нерухомим майном, тобто право сервітуту(статті 395, 397, 403 ЦК України).

Крім цього, суд бере до уваги приписи ч. 2 ст. 406 ЦК України, згідно яких сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Отже, керуючись положеннями статей 391, 406 ЦК України, враховуючи, що житло належить на праві приватної власності позивачу, а також те, що відповідач користувалась спірним будинком із згоди позивача під час дії сервітуту, на час розгляду справи обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, припинились, мають місце істотні обставини, які полягають у створенні перешкод позивачу, як власнику даного житла у здійсненні ним права користування своїм майном, які позивач вимагає усунути, суд вважає вимоги позивача доведеними і обгрунтованими, такими, що грунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263, 280-281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи можуть ознайомитись текстом судового рішенням, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Черкаського апеляційного суду через Черкаський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Суддя: О. А. Смоляр