Справа № 510/1673/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.05.19 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_4 у судові засідання, які призначалися на 17.04.2019р., 25.04.2019р., 08.05.2019р., будучи належним чином сповіщена, не явилася, про причину неявки суд не сповістила, відзиву на позов не надала, була попереджена, що на підставі ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки без поважних причин або неповідомлення суду про причини неявки, справа буде розглянута у її відсутності на підставі даних, що є в матеріалах справи.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , діюча від імені та в інтересах позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути без її участі.

Згідно із ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія довідки Долинської сільської ради Ренійського району про склад сім`ї ОСОБА_6 ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 12.08.2013р. (дата заведення спадкової справи - 12.01.2011р.); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповітів не зареєстровано); копія довідки Відділу РАЦС про реєстрацію народження позивача; копії свідоцтв про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_6 із ОСОБА_7 ; копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 із ОСОБА_1 ; копія державного акту серії НОМЕР_1 від 28.11.2003р. на право власності на земельну ділянку - земельну ділянку площею 3,22 га, розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; копія державного акту від 21.03.1995р. (зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 292) на право приватної власності на землю - земельну ділянку площею 0,40 га, розташовану на території АДРЕСА_1, виділену для ведення особисто підсобного господарства; копії довідок Відділу у Ренійському районі ГУ Держгеокадастру в Одеській області про нормативну грошову оцінку земель сільськогосподарського призначення; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.08.2018р.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач у справі є сином нині померлого ОСОБА_6 , відповідачки - його вдовою ( ОСОБА_2 ) та доньками ( ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ). За життя ОСОБА_6 належали:

на підставі свідоцтва про право власності від 25.11.2004р. - Ѕ частина житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 (інша Ѕ частина нерухомості належить ОСОБА_2 );

на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 28.11.2003р. на право власності на земельну ділянку - земельна ділянка площею 3,22 га, розташована на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

на підставі державного акту від 21.03.1995р. (зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 292) на право приватної власності на землю - земельна ділянка площею 0,40 га, розташована на території АДРЕСА_1, виділена для ведення особисто підсобного господарства.

За життя ОСОБА_6 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 були його діти та дружина - сторони у справі.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом, крім того, за життя батька позивач мешкав із ним, фактично прийняв спадщину. Відповідачки за прийняттям спадщини не зверталися, на неї не претендують.

Незважаючи на те, що позивач прийняв спадщину, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в нього відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

Останні роки перед смертю ОСОБА_6 позивач мешкав разом із ним, доглядав за батьком, як син. Відповідачки у справі на спадщину не претендують, не заперечують, щоб спадщину оформив позивач.

У нинішній час, при зверненні позивача до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказані земельні ділянки та будинок, про що 03.08.2018р. нотаріусом було винесено відповідну постанову.

Необхідні нотаріусу документи позивач надати не може у зв`язку із втратою їх спадкодавцем. Чинним законодавством не передбачена можливість відновлення актів на право власності на земельну ділянку після смерті власника його спадкоємцями за умови, що свідоцтво про право на спадщину щодо цієї земельної ділянки не видано, а на підставі ксерокопії акту неможливо оформити спадщину. Згідно п. 5.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999р., при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат.

Так як набуте за спадкуванням право власності позивачем не було оформлено, він не в змозі отримати дублікати державних актів про право власності на землю.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) державного акта на право власності на земельну ділянку - при посвідченні договору купівлі-продажу, міни, дарування, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, спадкового договору, а також при видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. На оригіналі державного акту нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на земельну ділянку до набувача чи спадкоємця. Така ж ситуація склалася і з документами на житловий будинок (його Ѕ частину).

Отже, після смерті ОСОБА_6 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на земельні ділянки та будинок, як на об`єкти спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України та ч.3 ст. 1268 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_6 і вважає, що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідачки на неї не претендують.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем першої черги за законом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, крім того, він мешкав разом із спадкодавцем. Як зазначив позивач, після смерті батька у нього були відсутні правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки та житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивач не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину як юридично, так і фактично, оскільки його воля, як спадкоємця за законом, була виражена у його діях по подачі відповідної заяви до нотаріуса, по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на земельні ділянки та нерухомість, розпорядження щодо їх цільового використовування тощо).

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст.1269 та ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки своєчасно подав заяву про прийняття спадщини, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на земельні ділянки та відповідну частину житлового будинку з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 та ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 280-289, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1225, 1258, 1259, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 17.08.1999 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області) в порядку спадкування за законом право власності на:

Ѕ частину житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 (який складається в цілому з: житлового будинку літ. А загальною площею 69,10 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м., підсобною площею 34,10 кв.м.; літньої кухні літ. Б; тамбуру літ. б; сараю літ. В, Г; вбиральні літ. Д; огорожі №1, 2, 3; споруди № 4,5) згідно свідоцтва про право власності від 25.11.2004р.;

земельну ділянку площею 3,22 га, із кадастровим номером НОМЕР_3 , розташовану на території Долинської сільської ради Ренійського району Одеської області, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 28.11.2003р. на право власності на земельну ділянку;

земельну ділянку площею 0,40 га, розташовану на території АДРЕСА_1, виділену для ведення особисто підсобного господарства на підставі державного акту від 21.03.1995р. (зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 292) на право приватної власності на землю,

що належали ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду в загальному порядку.

Суддя В.І. Дудник