Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 185/259/16-ц

провадження № 61-14408св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - відділ державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року у складі судді: Боженко Л. В. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Лаченкової О. В., Варенко О. П., Городничої В. С.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Головного управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області) про застосування наслідків нікчемного правочину.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 серпня 2013 року ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 . Переможцем цим торгів визначено ОСОБА_1 із ціною продажу майна 33 450 грн. Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право власності на Ѕ частину домоволодіння. 06 вересня 2013 року складено акт про проведення аукціону із реалізації нерухомого майна.

11 грудня 2013 року рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області прилюдні торги визнані недійсними, також визнаний недійсним акт проведення прилюдних торгів з реалізації Ѕ частки домоволодіння АДРЕСА_1 .

26 листопада 2015 року заочним рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 ; визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Позивач вважав, що ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області повинно повернути сплачені позивачем на розрахунковий рахунок ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області грошові кошти у розмірі 29 436 грн за придбання нерухомого майна, а саме вказаного будинку. Проте ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області не повернув вказані грошові кошти.

ОСОБА_1 просив застосувати наслідки нікчемного правочину стягнувши з ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області на його користь сплачені кошти за нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1 у розмірі 29 436 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанції мотивовані тим, що позовні вимоги необґрунтовані, оскільки заявлені вимоги про стягнення з ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області на користь позивача грошових коштів у розмірі 29 436, що були сплачені на рахунок ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області за придбання нерухомого майна не ґрунтуються на законі, оскільки між ОСОБА_1 та ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області не укладався договір, а тому ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області не є стороною недійсного правочину та до нього не може бути пред`явлена вимога про застосування наслідків недійсності правочину.

Аргументи учасників справи

У березні 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. При цьому посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що за змістом статті 216 ЦК України інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК України. Згідно Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент проведення торгів) та правил Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затверджено наказом Міністерства юстиції України № 68/5 від 27 жовтня 1999 року, реалізація арештованого нерухомого майна належить до повноважень державного виконавця, тоді як спеціалізовані організації лише організовують та проводять прилюдні торги з реалізації такого майна за договором з органом державної виконавчої служби. Власником цього майна стає покупець, котрий запропонував за нього у ході торгів найвищу ціну. Торги за своєю сутністю - це продаж майна, на яке звернено стягнення і яке підлягає реалізації. Під час проведення прилюдних торгів вчиняється правочин про передачу майна у власність, сторонами якої є покупець - учасник прилюдних торгів, котрий запропонував за нього у ході торгів найвищу ціну, і продавець - відділ державної виконавчої служби в особі спеціалізованої організації, що організовує та проводить ці прилюдні торги за винагороду, та на підставі договору доручення із відділом державної виконавчої служби.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 29 серпня 2013 року ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області згідно протоколу № 04-0430/13 проведені прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 . Переможцем торгів став ОСОБА_1

24 вересня 2013 року ОСОБА_1 другою Павлоградською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2013 року у справі № 185/9474/13-ц за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в інтересах малолітньої ОСОБА_4 до ВДВС Павлоградського МРУЮ, ОСОБА_1 , ТОВ «Укрспецторггрупп», треті особи: ОСОБА_5 , орган опіки та піклування В`язівоцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, ОСОБА_6 , про визнання недійсними прилюдних торгів, договору купівлі-продажу за результатами їх проведення, акту державного виконавця про проведення прилюдних торгів та свідоцтва про право власності на квартиру, визнано недійсними прилюдні торги та акт проведення прилюдних торгів від 29 серпня 2013 року з реалізації Ѕ частини домоволодіння АДРЕСА_1 , належної ОСОБА_2 .

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2015 року у справі № 185/9701/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, визнання недійсною реєстрації за місцем проживання, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , видане Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою 24 вересня 2013 року та визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .

Згідно дублікату чеку у серпні 2013 року ОСОБА_1 перерахував грошові кошти у розмірі 29 436 грн.

Згідно частин першої та другої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 зроблено висновок, що: «наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі-продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов`язальних відносин. Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору. Вирішуючи питання про те хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією. У випадку якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація». Аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1981цс16.

У матеріалах справи відсутній договір між ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області та ТОВ «Укрспецторггрупп».

Під час розгляду справи суди: не встановили хто є продавцем за укладеним, за результатами торгів, договором; не перевірили обґрунтованість заявлених до стягнення грошових коштів.

За таких обставин, суди зробили передчасний висновок про те, що до ВДВС Павлоградського МРУЮ ГУЮ у Дніпропетровській області не може бути пред`явлена вимога про застосування наслідків недійсності правочину.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржені рішення скасувати і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року скасувати.

Передати справу № 185/259/16-ц на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2017 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук