МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа№489/9289/14 Категорія 27 Провадження № 22-ц/4812/11/19
У Х В А Л А

03 січня 2019 року Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів -Крамаренко Т.В., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Лівшенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк (далі - АТ КБ) «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2017 року, ухвалене під головуванням судді Тихонової Н.С. у приміщенні суду о 10 год. 19 хв., у цивільній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2014 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що 07 серпня 2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № NKH3G104040065, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 51 360 доларів США строком до 06 серпня 2037 року. При цьому ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, а також щомісяця погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісією та іншими витратами згідно кредитного договору. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у відповідача станом на 27 серпня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 30 296,52 доларів США, яка складається з 26 320,06 доларів США заборгованості за кредитом, 1 927,94 доларів США заборгованості за процентами, 387,90 доларів США - комісії, 200,79 доларів США - пені, 1459,83 доларів США штрафів. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2017 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 28 635,90 дол. США заборгованості за кредитним договором від 07 серпня 2007 року № NKH3G104040065 та 2 207,50 грн неустойки. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 квітня 2018р. рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 грудня 2017 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В тексті постанови Верховного Суду зазначено, що переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд не врахував, що банком при нарахуванні процентів застосовувались ставки, не передбачені умовами кредитного договору від 07 серпня 2007 року № NKH3G104040065 (14,04 %, 13,54 %, 33,12 %, 32,12 %), а належних доказів повідомлення відповідача про їх зміну матеріали справи не містять. Доводи відповідача про те, що таке нарахування підвищеної процентної ставки свідчить про утримання з нього додаткових нарахувань за процентами, які збільшують фактичну вартість кредиту, в тому числі і заборгованість за кредитом, апеляційним судом не перевірені та відповідна оцінка їм не дана.

Вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, згідно ч.1 ст. 417 ЦПК України, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідач та його представник заперечували розмір заборгованості відповідача за кредитом, визначений позивачем в розрахунку, взагалі, а також правомірність дій позивача щодо підвищення процентної ставки, посилалися на те, що відповідач не отримував повідомлення про підвищення процентної ставки, що додаткова угода вручена була відповідачу обманним шляхом, що вона є неналежним доказом, а тому нові процентні ставки, які не передбачені умовами кредитного договору, не можна використовувати для нарахування заборгованості, тощо.

Представник позивача до судового засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем до позовної заяви був наданий кредитний договір № NKH3G104040065 від 07 серпня 2007р., відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 51 360 дол. США на наступні цілі: придбання квартири №43 в м. Миколаєві, вул. Космонавтів № 90 в розмірі 38 400 дол. США, а також 12 960 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених цим договором, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно умов договору.

Погашення заборгованості за вказаним договором мало здійснюватися в період з «10» по «17» число кожного місяця в такому порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти в сумі 476,72 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складався із заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди. У разі порушення термінів оплати заборгованості на 120 календарних днів, - позичальник зобов'язаний повернути суму кредиту, відсотки, винагороди та пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулось порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Відповідно до підпункту 2.3.1 кредитного договору сторони домовились, що за умовами цього договору у разі зміни кон'юктури ринку грошових ресурсів в Україні може бути встановлений новий розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами у наступних випадках: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого Національним банком України на момент укладення договору; зміні облікової ставки Національного банку України; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд; зміні середньозваженої ставки по кредитам банків України у відповідній валюті (по статистиці Національного банку України). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищезазначеному порядку можливо в границях кількості пунктів, на які збільшилася ставка Національного банку України, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США.

В висновку проведеної у справі експертизи від 13 березня 2017 року № 2158 також зазначено, що в розрахунку заборгованості застосовувались збільшені ставки у порівняні зі ставками, передбаченими умовами кредитного договору від 07 серпня 2007 року № NKH3G104040065, що свідчить про утримання з позичальника додаткових нарахувань за процентами, які збільшують фактичну вартість кредиту, в зв'язку з чим був збільшений розмір щомісячного платежу за кредитним договором. Встановити фактичну суму заборгованості за договором від 07 серпня 2007 року № NKH3G104040065 з підстав, викладених в тексті експертизи, експерт не зміг.

Відповідач заперечує факт отримання ним письмових повідомлень про підвищення процентної ставки, а додаткову угоду до кредитного договору від 17 вересня 2010р. вважає неналежним доказом. В той же час, відповідачем не заперечується той факт, що кредит ним в повному обсязі не погашений, однак, він не згоден з розміром заборгованості, визначеним позивачем станом на 27 серпня 2014р. При цьому він наполягає на тому, що нарахування підвищеної процентної ставки призвело до утримання з нього додаткових нарахувань за процентами, які збільшують фактичну вартість кредиту, в тому числі і заборгованість за кредитом.

Матеріали справи не містять розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, виходячи із процентної ставки у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості та інших умов договору від 07 серпня 2007 року № NKH3G104040065.

Суд апеляційної інстанції в силу положень частин 1-3 ст. 367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зокрема, згідно ч.7 ст. 81 ЦПК України суд може з власної ініціативи витребувати докази у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Матеріали справи свідчать про те, що, не забезпечуючи явку свого представника з належним чином оформленими повноваженнями до судового засідання, позивач ухиляється від об'єктивного з'ясування всіх обставин у справі та не бажає добровільно надати суду розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, виходячи із процентної ставки у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості та інших умов договору від 07 серпня 2007 року № NKH3G104040065, без урахування збільшених процентних ставок, які використовувалися позивачем у наданих суду розрахунках заборгованості відповідача.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення відповідача та його представника, які наполягали на розгляді справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним витребувати у позивача розрахунок заборгованості, виходячи із процентної ставки у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним договором № NKH3G104040065 від 07 серпня 2007р., укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, станом на 27 серпня 2014 року з урахуванням всіх платежів, зроблених ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості, та інших умов договору, без урахування збільшених процентних ставок, які використовувалися позивачем у наданих суду розрахунках заборгованості відповідача.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним роз'яснити позивачу положення ч.10 ст. 84 ЦПК України, згідно якої у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст. ст. 83, 84, 116,118, 260, 367 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Зобов'язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» здійснити розрахунок заборгованості, виходячи із процентної ставки у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитним договором № NKH3G104040065 від 07 серпня 2007р., укладеним між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, станом на 27 серпня 2014 року з урахуванням всіх платежів, зроблених ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості, та інших умов договору.

Роз'яснити АТ КБ «Приватбанк» положення ч.10 ст. 84 ЦПК України, згідно якої у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з'ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Строк виконання зобов'язання до 25 січня 2019р.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 03 січня 2019р.