Провадження № 2-з/643/127/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючої судді Букреєвої І.А. , за участю секретаря судового засідання Закладної К.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Московського районного суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову. В обґрунтування необхідності забезпечення позову зазначено, що у проваджені Московського районного суду міста Харкова знаходилася справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», ТОВ Фінансова компанія «Форінт», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. про визнання електронних торгів недійсними. На виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенка Д.А. перебуває виконавче провадження з виконавчих дій за рішенням суду по справі № 643/16210/16. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що боржнику на праві власності належить майно: нежитлова будівля літ. «Б-4», загальною площею 390,5 кв. м., яка знаходиться адресою АДРЕСА_1 . 28 жовтня 2019 року відбулися відкриті електронні торги з реалізації арештованого майна , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . З оцінкою про початкову вартість арештованого майна державний виконавець її не ознайомив, чим порушив її право, як сторони виконавчого провадження на оскарження результатів оцінки майна до передачі майна на реалізацію. Крім того , їй не було відомо ні про вартість арештованого майна, ні про проведення перших, других та третіх електронних торгів.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відповідно до положень ЦПК України здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши зазначену заяву та доводи в її обґрунтування, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на наступне.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову - це вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У заяві про забезпечення позову зазначено, що необхідність застосування обраного заходу забезпечення позову до пред`явлення позову обумовлено наявністю реального ризику можливої втрати майна .

При цьому матеріали справи не містять доказів чи обґрунтування доводів заявника про те, що на даний час існує реальна загроза втрати майна , а також того, що виконання рішення у майбутньому може бути ускладнено.

Заява про забезпечення позову не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими заявник вважає, що ефективний захист, порушених чи оспорюваних його прав або інтересів буде ускладненим чи неможливим без вжиття такого заходу забезпечення позову, як арешт нежитлової будівлі , та для їх поновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль.

За таких обставин, оскільки заявником не доведено те, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких заявник має намір звернутись, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, а тому заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 154 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження такої ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду та з інших поважних причин.

Суддя