ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2019 року м. Херсон

справа № 766/7028/19

провадження № 22-ц/819/1560/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кузнєцової О.А.,
суддів:Вейтас І.В.,
Приходько Л.А.,
секретарШибінська А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 09 квітня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Відділу економічного розвитку, інвестиційної діяльності та туризму Скадовської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання протиправними дій щодо реєстрації права власності на предмет іпотеки та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ,

В С Т А Н О В И В:

08 квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Одночасно позивач подав до суду заяву, в якій просив вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити АТ «Укрсоцбанк» і будь-яким іншим особам вчиняти дії з відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначав, що його позовні вимоги стосуються належного йому на праві власності вищезазначеного житлового будинку, який є предметом іпотеки, переданого в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між ОСОБА_2 та АТ «Укрсоцбанк». З державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому стало відомо про те, що банк у позасудовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки та зареєстровано право власності на вказане майно за АТ "Укрсоцбанк". Таким чином позивач вважає, що рішення щодо реєстрації права власності на зазначене майно є протиправним. Зважаючи на дані обставини та зазначаючи, що АТ «Укрсоцбанк» може відчужити дане нерухоме майно в будь-який момент на користь третіх осіб, що в свою чергу може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову, ОСОБА_1 просив суд задовольнити заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Забезпечено позов шляхом накладення арешту на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить АТ «Укрсоцбанк». Заборонено АТ «Укрсоцбанк» і будь-яким іншим особам вчиняти дії по відчуженню спірного житлового будинку.

В апеляційній скарзі АТ «Укрсоцбанк», посилаючись на незаконність даної ухвали та вважаючи її такою, що постановлена з порушенням норм діючого законодавства, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою суду від 09 квітня 2019 року.

Відзивів (заперечень) на скаргу до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для її задоволення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його ухвалення на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду і вважає його таким, що відповідає вимогам ст.ст.149,150 ЦПК України.

Відповідно до ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову спрямоване насамперед проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

З надісланих до суду апеляційної інстанції виділених матеріалів вбачається, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», як іпотекодержателем та ОСОБА_1 як іпотекодавцем, укладено іпотечний договір №02-23-Ф070826П-1678 від 26 жовтня 2007 року, на підставі якого іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту від 23 жовтня 2007 року нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві власності (а.с.18-23, 24-28).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором внесено запис про право власності від 25 березня 2019 року о 16:00:23 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 46141423 від 26 березня 2019 року. За змістом вказаного запису право власності на іпотечне майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» (а.с.11-13).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що її предметом є визнання протиправним та скасування запису державного реєстратора про право власності АТ «Укрсоцбанк» на предмет іпотеки, переданого в забезпечення виконання кредитного договору.

Заходи забезпечення заявленого позову зводяться до накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження предмета іпотеки до моменту розгляду справи по суті позовних вимог.

Враховуючи предмет поданого заявником позову, а також зважаючи на тимчасовий характер вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання позивача про накладення арешту на іпотечне майно, з приводу реєстрації права власності якого виник спір.

Накладення арешту та заборони вчиняти дії щодо відчуження предмета іпотеки є співмірним заявленим вимогам про скасування запису, яким право власності на це майно перейшло до банку.

Також апеляційний суд враховує положення іпотечного договору, а саме, п. 2.4.6., згідно з яким іпотекодержатель має право за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки відповідно до чинного законодавства України задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги (а.с.26).

Таким чином, з огляду на положення 2.4.6. іпотечного договору, з урахуванням того, що право власності на іпотечне майно вже зареєстровано за банком на підставі оспорюваного рішення державного реєстратора, суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку банк має всі можливості для відчуження іпотечного майна до вирішення спору по суті.

Доводи апелянта стосовно невжиття заходів зустрічного забезпечення колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком.

Виключення з даного правила передбачені частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення в двох випадках: якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З аналізу ст. 154 ЦПК України вбачається, що місцевий суд в даному випадку дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення.

Посилання апелянта з приводу правомірності позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки не стосуються предмета апеляційного перегляду, оскільки є питанням розгляду спору по суті заявлених позовних вимог.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає вимогам ЦПК України і підстави для її скасування або зміни відсутні, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення - 25 листопада 2019 року.

Головуючий О.А.Кузнєцова

Судді: І.В.Вейтас

Л.А.Приходько