Провадження № 4-с/522/159/19
Справа № 2-4126/04
УХВАЛА

13 травня 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання - Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Пуда Е.Ю., боржник Одеська міська рада,

ВСТАНОВИВ:

До суду 02.08.2017 року надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Пуда Е.Ю.

На підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 27 грудня 2018 року № 4049/0/15-18 про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, з метою забезпечення дотримання прав та законних інтересів сторін по справі, а також дотримання розумних строків розгляду справи, та на підставі службової записки помічника судді ОСОБА_2 . - Сребняк І. А. здійснено повторний авто розподіл справи.

У порядку повторного авторозподілу справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. 04.02.2019 року.

Ухвалою суду від 27.02.2019 року справу було прийнято до провадження судді та призначено до розгляду на 13 травня 2019 року.

У судовому засіданні 13.05.2019 року заявник усно заявила до суду клопотання про відвід головуючого судді, яке мотивувала тим, що вона, ОСОБА_1 , є інвалідом 2 групи та не може очікувати початку судового засідання по дві години, тому просить передати справу на розгляд іншому судді. Представник заявника - ОСОБА_4 (по довіреності) у судовому засіданні визнав та не заперечував той факт, що на теперішній час у суді велике навантаження по кількості розглянутих справ.

Представник Одеської міської ради - Голуб А.С. (по довіреності від 22.12.2018 року) у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви заявника та вважає її безпідставною, просила відмовити.

Представник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області у судове засідання не з`явився, був сповіщений про час та місце розгляду справи належним чином.

Питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді (ч.7 ст. 40 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши клопотання, суд приходить висновку про залишення заяви про відвід без задоволення за наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.ч.2, 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження по справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається за допомогою автоматизованої системи документообігу суду (п.15.4 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК). Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктами сьомим та восьмим статті 40 ЦПК визначено, що питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 ЦПК суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також, підставами відводу (самовідводу) законодавець визначив недопустимість повторної участі судді в розгляді справи (ст.37 ЦПК), та неможливість входження до складу суду осіб, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (п.3 ст.46 ЦПК).

За умовами ч.3 ч.4 ст.39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч.5 ст.36 ЦПК України).

Крім того, законодавець передбачив і запобігання зловживанням учасниками процесу права на заяву відводу. Пунктом четвертим статті 36 ЦПК встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (п.5 ст.39 ЦПК).

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Заявник у своїй усній заяві висловлює як підставу для відводу судді лише ті обставини, що вона вимушена довго очікувала початку слухання справи, хоча її представник визнає факт того що у судді в провадження багато справ.

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований - із наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Суд звертає увагу на те, що станом на час вирішення питання про відкриття провадження у справі внаслідок автоматизованого розподілу у провадженні судді Домусчі Л.В. вже знаходиться приблизно 700 цивільних справ.

При цьому, суд враховує надмірне навантаження, яке виходить за межі фізичних можливостей, недостатньою кількістю суддів (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 16 до 8), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування тих суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці і т.п.), а також те, що суд не може передбачити кількість процесуальних дій учасників процесу у попередньо призначених справах.

Суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача та відводу головуючої судді за обставин, визначених ст.36 ЦПК України, оскільки заявником не надано жодних належних та допустимих доказів щодо заінтересованості головуючої судді у розгляді даної справи та упередженості останньої.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що зазначені в заяві обставини, недоведені, не викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи, тому приходить до висновку про необґрунтованість заяви.

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що наявні правові підстави для зупинення провадження по даній справі та передачі заяви до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Домусчі Л.В..

Керуючись: ст. ст. 10, 12, 13, 36, 39, 40, 89, 185, 247, 258-260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні усної заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді.

Зупинити провадження за розглядом цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця Пуда Е.Ю., боржник Одеська міська рада, протягом двох днів для вирішення питання відповідно до ст. 40 ЦПК України.

Заяву передати до канцелярії Приморського районного суду м. Одеси для визначення в порядку ч.1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати питання про відвід судді Домусчі Л.В.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду буде складено 13.05.2019 року.

Суддя: Л.В. Домусчі