19.11.2019 227/3389/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 листопада 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Левченка А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Черкасової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Добропільського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ

Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що з 04.12.2017 року ПАТ АКБ «Індустріалбанк» є правонаступником щодо всього майна, прав і обов`язків ПАТ АБ «Експрес-банк», у зв`язку з реорганізацією АБ «Експрес-банк» шляхом приєднання до АКБ «Індустріалбанк» за спрощеною процедурою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.07.2013 року між ПАТ "Акціонерний банк "Експрес-Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №25812/31/к, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 35000,00 грн. на строк 36 місяців з 11.07.2013 по 11.07.2016 року.

Згідно із п.1.6, 1.7 Кредитного договору та Додатку № 1 до даного договору відповідачем було сплачено позивачу одноразово комісію за надання кредит в розмірі 2625,00 грн. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою.

Відповідач зобов`язаний був повернути кредит не пізніше 11.07.2016 р. У зв`язку з наявністю заборгованості відповідача станом на 11.07.2016 позивачем було в односторонньому порядку продовжено строк дії кредитного договору до 11.08.2016.

Станом на 23.07.2019 року ОСОБА_1 зобов`язання по кредитному договору не виконав, прострочена заборгованість по кредиту становить 23283,05 грн., прострочена заборгованість по нарахованим процентам - 46140,67 грн. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, яка становить 8987,26 грн., які нараховані за період з 01.08.2016 по 30.06.2019 р. Загальна сума заборгованості становить 78410,98 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ АКБ "Індустріалбанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 78410,98 грн.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 26 вересня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua, доказів поважності своєї неявки, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило.

Згідно ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.

Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що 11 липня 2013 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес - Банк», правонаступником якого є ПАТ АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № №25812/31/к, (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП) про що свідчить договір з додатком та заява-анкета позичальника(а.с.7-9, 11).

Відповідно до Умов вище вказаного договору відповідач отримав кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок в сумі 35 000,00 грн., на строк 36 місяці, з 11.07.2013 року по 11.07.2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27 % річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок , відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії кредитного договору процентна ставка становить 38% річних.

Відповідач зобов`язався використати кредит на споживчі потреби, сплатити проценти за його користування та повернути його не пізніше 11.07.2016 року.

У зв`язку з неможливістю списання грошових коштів з рахунку позичальника із-за їх відсутності, позивачем в односторонньому порядку, відповідно до п. 7.1 кредитного договору, було продовжено строк дії договору до 11.08.2016 року. Однак зобов`язання боржником виконано не було.

Не виконуючи належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, відповідач допустив виникнення простроченої заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 1.4 Договору процентна ставка є фіксованою. З моменту укладання договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, процентна ставка становить 27 % річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення цього договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору процентна ставка становить 38 % річних.

Згідно п. 2.4 Договору кредит надається позичальнику шляхом перерахування кредиту на поточний (картковий) рахунок позичальника, на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства-роботодавця.

Пунктом 2.5 Договору визначено, що погашення кредиту позичальником здійснюється шляхом безготівкового перерахування на рахунок, вказаний в п. 2. 3 договору, та/або шляхом внесення готівки в касу кредитодавця для зарахування на вище зазначений рахунок грошових коштів в сумах та в терміни, визначені в Додатку № 1 до цього договору, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем щомісячно в останній робочий день звітного місяця (без врахування останнього робочого дня звітного місяця та послідуючих неробочих днів місяця), починаючи з останнього робочого дня попереднього звітного місяця, а також по факту повного погашення кредиту, методом факт/факт за ставкою, визначеною договором, виходячи з 365/366 календарних днів у році. При цьому, при нарахуванні процентів за кредитом день його повернення кредитодавцеві - не враховується.

Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній належним чином свої зобов`язання за Договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашав, у зв`язку із чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 23.07.2019 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 78410,98 грн., яка складається з суми простроченої заборгованості по кредиту - 23283,05 грн.; суми простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 46140,67 грн.; інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України - 8987,26 грн.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредиту в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню сума простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 23283,05 грн.

Позивачем було заявлено, зокрема вимогу про стягнення суми простроченої заборгованості по нарахованим процентам у розмірі 46140,67 грн., згідно наданого розрахунку станом на 23.07.2019 року.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року № 14-10цс/18 (справа № 444/9519/12), припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на вказане Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що договір укладено строком на 36 місяців, набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представником кредитодавця і позичальником та скріплення печаткою кредитодавця, та діє по 11.07.2016 року. У разі наявності заборгованості позичальника по Договору на 000 годину останнього дня дії Договору у зв`язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії Договору на 30 (тридцять) календарних днів. У разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобов`язань за Договором, Договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Договір припиняє свою дію у разі виконання позичальником своїх зобов`язань по Договору в повному обсязі.

Отже, п.7.1 укладеного між сторонами договору кредиту було визначено, що сторони погодили дату погашення кредиту, встановивши її 11.07.2016 року, з правом одноразово продовжити строк дії договору на 30 календарних днів, тобто до 11.08.2016 року.

У зв`язку з наявністю заборгованості відповідача станом на останній день дії договору 11.07.2016 року, позивачем було в односторонньому порядку продовжено строк дії кредитного договору до 11.08.2016 року.

20.10.2014 року відбулось останнє перерахування заробітної плати на рахунок відповідача. Останнє часткове погашення заборгованості за кредитним договором відбулось 28.08.2014 року в розмірі 40 грн. 95 коп.

Проте в порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач кредитні зобов`язання за договором в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим станом на 23.07.2019 року позивачем нарахована заборгованість в розмірі 78410 грн. 98 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 23283,05 грн., заборгованості за процентами в розмірі 46140,67 грн., інфляційного збільшення заборгованості за кредитом в розмірі 8987,26 грн.

Суд, розглядаючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком, виходить з того, що відповідачем не спростовано зазначений розрахунок в частині заборгованості за тілом кредиту в сумі 23283,05 грн. та інфляційного збільшення заборгованості, нарахованого позивачем за період з 01.08.2016 року по 30.06.2019 року в сумі 8987,26 грн. Проте позивачем не обґрунтовано розрахунок в частині заборгованості за процентами за користування кредитними коштами.

З наданого до суду розрахунку суми нарахованих відсотків за основним зобов`язанням вбачається, що заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 46140,67 грн. нарахована станом на 23.07.2019 року, у тому числі за період з 11.08.2016 року по 23.07.2019 року у сумі 28956,16 грн.

Беручи до уваги вищевикладене, з огляду на те, що зі спливом визначеного договором строку кредитування припинилося право позивача нараховувати визначені умовами договору проценти за користування кредитом, то їх нарахування після 11.08.2016 року, тобто за період з 11.08.2016 року по 23.07.2019 року є безпідставним.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на положення кредитного договору, оскільки зі змісту наведеного пункту 4.3 вбачається, що проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою, яка визначається як сума ставки, визначеної в п. 1.4 договору та 5 процентів річних (п. 4.3 кредитного договору).

Тобто пунктами 1.4, 4.3, та 7,1 укладеного між сторонами договору визначено порядок нарахування процентів, у тому числі у разі виникнення простроченої заборгованості, з урахуванням права одноразово продовжити термін дії договору на 30 календарних днів. Та не встановлено права позивача на нарахуванням відсотків після спливу строку дії договору.

Посилання позивача на те, що передбачена п. 4.3 кредитного договору можливість нарахування процентів на прострочену суму кредиту є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦПК України є необґрунтованим, оскільки вказана умова договору не передбачає можливість нарахування таких процентів після строку кредитування.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у справах № 464/3790/16-ц та № 5017/1987/2012 оскільки наведені висновки стосуються застосування судами інших норм матеріального і процесуального права. Крім того, під час розгляду справи № 5017/1987/2012 Велика Палата Верховного Суду погодилась з правовою позицією викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі № 444/9519/12, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Вирішуючи питання щодо стягнення інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, суд враховує роз`яснення, викладені у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до яких за змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

На підставі наведеного, зважаючи на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення суми кредиту, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту у розмірі 8987,26 грн. підлягають задоволенню.

Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку, про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у частині стягнення суми простроченої заборгованості по кредиту - 23283,05 грн.; суми простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 17184,51 грн.; інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту - 8987,26 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення простроченої заборгованості по кредиту за період з 11.08.2016 року по 23.07.2019 року в розмірі 28956,16 грн. задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при подачі позову до суду пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1212,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 612, 625, 1048, 1049,1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 247, 259, 264-265, 268, 280-286 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Індустріалбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, заборгованість за кредитним договором №25812/31/к від 11 липня 2013 року у розмірі 49455,00 грн (сорок дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять гривень 00 копійки), яка складається з суми простроченої заборгованості по кредиту - 23283,05 грн.; суми простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 17184,51 грн.; інфляційних нарахувань на суму простроченого кредиту - 8987,26 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7, судовий збір у розмірі 1212,00 грн. (одна тисяча двісті дванадцять гривень 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» , МФО 313849, юридична адреса: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 18/7;

- відповідач ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Повний текст рішення складений 19 листопада 2019 року.

Суддя А.М.Левченко

19.11.2019