ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 756/15485/14-ц

провадження № 61-21347 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»

третя особа - публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк»

представник відповідача - Богуш Світлана Миколаївна

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Богуш Світлани Миколаївни, яка діє на підставі доручення в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року в складі судді Кричини А. В. та рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року в складі колегії суддів Волошиної В. М., Слюсар Т. А., Рейнарт І. М.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути з відповідача на свою користь страхову виплату в сумі 113 346,44 грн, 3 095,02 грн як 3% річних, 1 352,80 грн інфляційних втрат, 19 996,79 грн пені за прострочення виконання зобов`язання, а також 50 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що між сторонами наявні правовідносини за договором добровільного страхування наземного транспорту - автомобіля «Ford Fusion», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1

07 січня 2014 року відбувся страховий випадок за участі застрахованого автомобіля, в результаті якого транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Після повідомлення страховика про настання страхового випадку відповідач прийняв рішення про виплату позивачеві страхового відшкодування в сумі 12 203,96 грн, з якою не погоджується позивач.

ОСОБА_1 зазначав, що проведена на замовлення страхової компанії оцінка транспортного засобу з визнанням його конструктивно знищеним не відповідає вимогам чинного законодавства та характеру пошкоджень автомобіля. На думку позивача, в даному випадку відшкодуванню підлягає вартість відновлювального ремонту.

З урахуванням того, що відповідач тривалий час відмовляється виплачувати позивачеві повну суму страхового відшкодування, що завдало ОСОБА_1 душевних страждань і змінило усталений спосіб його життя, позивач просив також стягнути зі страховика пеню, виплати за статтею 625 ЦК України та відшкодувати завдану моральну шкоду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Провідна» задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 100 342,48 грн страхового відшкодування; 800 грн у рахунок відшкодування витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку; 3 095,02 грн як 3% річних; 1 352,80 грн інфляційних втрат; 19 996,79 грн пені за прострочення виконання зобов`язання та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Суд першої інстанції погодився зі звітом про визначення вартості матеріального збитку, складеного на замовлення позивача, однак зменшив визначену ним його вартість на суму добровільно сплаченого відповідачем страхового відшкодування. При цьому, суд не надав доказового значення звіту про оцінку матеріального збитку, складеного на замовлення страховика, вказавши, що вартість відновлювального ремонту, зазначена в ньому, є значно завищеною з метою визнання застрахованого автомобіля фізично знищеним.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року апеляційна скарга відповідача задоволена частково. Скасовано рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Провідна» задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 88 790,65 грн, 3% річних у сумі 2 383,88 грн, інфляційні втрати в розмірі 22 077,07 грн та пеню 18 042,97 грн. Здійснено перерозподіл судових витрат.

Апеляційний суд в частині визначення суми матеріального збитку керувався висновком судової автотоварознавчої експертизи від 21 листопада 2016 року № 587/16-23, яка була призначена судом з метою усунення розбіжностей між наданими сторонами доказами з указаного питання, наданими сторонами в суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні іншої частини позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що правовідносини, які склались між сторонами, не передбачають відшкодування моральної шкоди.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У травні 2017 року Богуш С. М., яка діє на підставі доручення в інтересах ПрАТ «СК «Провідна», подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року, в якій просила їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі та зупинено виконання оскаржуваних судових рішень.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Представник відповідача в касаційній скарзі не погодився з експертним висновком, покладеним в основу рішення суду апеляційної інстанції, наполягаючи на правильності звіту про визначення матеріального збитку, складеного на замовлення страховика. Крім того, послався на не врахування судами обставини продажу позивачем залишків транспортного засобу за 125 000 грн, у зв`язку з чим сума стягнутого страхового відшкодування перевищує розмір прямих збитків, яких зазнав позивач.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

У серпні 2017 року представникпозивача надіслала до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу, в якому просила її відхилити за безпідставністю та необґрунтованістю вимог відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 04 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Провідна» укладений договір добровільного страхування наземного транспорту переданого в заставу ПАТ «ВТБ Банк», № 06/0627519/1007/13. Згідно умов договору позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем «Ford Fusion», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 4.1 договору страхова сума визначена в розмірі 115 000 грн, що дорівнює дійсній ринковій вартості автомобіля на момент укладення договору. Страховий платіж позивачем сплачено у розмірі 7 475 грн, що свідчить про належне виконання ним своїх обов`язків за договором страхування.

07 січня 2014 року по вул. Леніна, 25 в с. Комунарівка Вінницької області сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу, внаслідок якої автомобіль отримав механічні пошкодження. Про указану подію позивач повідомив страховика письмовою заявою від 08 січня 2014 року, який не заперечував проти визнання ДТП страховим випадком.

За заявою ПрАТ «СК «Провідна» від 27 березня 2014 року ТОВ «Сальватор» проведено товарознавче дослідження та згідно Звіту про визначення матеріального збитку № 234 від 07 квітня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Ford Fusion», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 станом на день проведення оцінки склала 120 329,84 грн та перевищує ринкову вартість транспортного засобу, яка складає 117 866 грн, тобто застрахований автомобіль визнано фізично знищеним.

Згідно звіту СПД « ОСОБА_2 » від 05 вересня 2014 року за № 3014, проведеного на замовлення позивача, сума завданих ОСОБА_1 внаслідок ДТП збитків складає 112 546,44 грн, що не перевищує ринкову вартість автомобіля.

За клопотанням представника позивача суд призначив судову автотоварознавчу експертизу для визначення вартості збитків, завданих власнику автомобіля «Ford Focus», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи від 21 листопада 2016 року за № 587/16-23 вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 в результаті ДТП, що відбулася 07 січня 2014 року, станом на дату ДТП становить 100 994,61 грн. Ринкова вартість зазначеного транспортного засобу на дату ДТП становить 134 651,69 грн. Відсоток вартості відновлювального ремонту від ринкової вартості транспортного засобу складає 69,09 %, що свідчить про відсутність ознак конструктивної загибелі автомобіля «Ford Focus», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Зазначений висновок підтверджений експертом ОСОБА_3 в апеляційному суді.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування -це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Аналогічні положення закріплені в статті 979 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За змістом пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно з пунктом 23.18 договору страхування, укладеного між сторонами, у разі визнання автомобіля конструктивно загиблим та згоди страхувальника залишити у себе знищений застрахований ТЗ, розрахунок страхового відшкодування проводиться шляхом вирахування зі страхової суми встановленої в договорі ступеня зносу застрахованого ТЗ, загальної суми, страхових відшкодувань виплачених раніше, франшизи, вартості залишків застрахованого ТЗ після настання страхового випадку, без вирахування ПДВ.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Аналогічні положення щодо зобов`язання страховика сплатити неустойку в розмірі, установленому договором або законом у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати, містяться в статті 992 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що застрахований автомобіль позивача після ДТП не мав ознак конструктивної загибелі, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача страхової виплати в розмірі, що відповідає вартості матеріального збитку, визначеного висновком судової автотоварознавчої експертизи.

Не погоджуючись з указаним висновком у касаційній скарзі, відповідач не посилається на будь-які докази на його спростування.

Апеляційний суд з дотриманням вимог матеріального права стягнув з відповідача також пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання та виплати, передбачені статтею 625 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 відчужив залишки пошкодженого транспортного засобу за 125 000 грн, у зв`язку з чим сума стягнутого страхового відшкодування перевищує розмір прямих збитків, яких зазнав позивач, підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Оскільки застрахований транспортний засіб не вважається фізично знищеним, вартість його залишків після ДТП та можливе їх відчуження потерпілим не має правового значення, адже з урахуванням норм матеріального права та положень договору, укладеного між сторонами, сума матеріального збитку, завданого позивачеві, визначається з урахуванням вартості відновлювального ремонту автомобіля.

Крім того, за договором купівлі-продажу автомобіля від 29 грудня 2015 року за №3243/2015/438, ОСОБА_1 відчужив не пошкоджені залишки автомобіля «Ford Focus», 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , а транспортний засіб, який не має будь-яких дефектів чи недоліків, що перешкоджають його використанню за цільовим призначенням.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів та встановлених судами обставин, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Богуш Світлани Миколаївни, яка діє на підставі доручення в інтересах приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 квітня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук