ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 681/736/18
Провадження № 22-ц/4820/661/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Корніюк А.П. (суддя - доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.

секретар судового засідання Гриньова А.М.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянув в режимі відеоконференції в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні цивільну справу №681/736/18 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Полонського районного суду від 14 січня 2019 року (суддя Горгулько Н.А., повне судове рішення складено 18 січня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 зазначала, що відповідач на протязі 2008 - 2017 років не виконував рішення Полонського районного суду від 24.10.2008 року про стягнення аліментів, чим ставив позивача у важке матеріальне становище. Оскільки заборгованість по аліментах за період з 2008 - 2017 роки становить 148478,68 грн., тому позивачка, керуючись ч. 1 ст. 196 СК України просила суд стягнути із ОСОБА_1 на її користь 44665,20 грн. пені за несплату аліментів.

Рішенням Полонського районного суду від 14 січня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20000 грн. неустойки по аліментах. В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи. Так, апелянт не погоджується із тим, що суд взяв до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів зроблений позивачем, оскільки до нього не враховано розмір його заробітку та сплачені відповідачем аліменти. Разом з тим, згідно розрахунку, який був проведений державним виконавцем Христинівського РВ ДВС станом на вересень 2017 року заборгованість аліментів складала 60 157,19 грн. Апелянт вказує, що згідно проведеного ним розрахунку пені, загальна її сума за період з листопада 2008 року по вересень 2017 року включно складає 18721,33 грн. Крім того, апелянт вважає, що суд помилково стягнув з нього витрати на професійну правничу допомогу, оскільки це не було предметом дослідження під час розгляду справи. Зважаючи на викладене ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким задовольнити позов частково, стягнувши з нього на користь позивачки 5000 грн. неустойки по аліментах, відмовити в стягненні витрат на професійну правничу допомогу та пропорційно розділити судові витрати.

Також, рішення Полонського районного суду від 14 січня 2019 року оскаржила ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянтка вказує, що нею був проведений розрахунок заборгованості станом на квітень 2018 року згідно до вимог судової практики, що була чинна на той період. Проте, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подав до суду квитанції про сплату аліментів на користь позивачки, про які їй відомо не було. Апелянтка зазначає, що суд, нарахувавши розмір пені за новими правилами розрахунку, повинен був стягнути розмір пені, що відповідає розміру заборгованості по аліментах на дату її звернення до суду. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просить суд оскаржуване рішення в частині стягнутої суми пені скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги і стягнути з відповідача на користь позивачки пеню в сумі 148478,68 грн.

Відповідач ОСОБА_3 свою апеляційну скаргу підтримав, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить відхилити.

Відповідачка, її представник та представник відповідача до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи 08.10.2019 року за відсутністю його та апелянтки ОСОБА_2 Разом з тим, в судовому засіданні 01.04.2019 року представник апелянтки апеляційну скаргу ОСОБА_2 підтримав та просив її задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив відхилити.

Колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційні скарги апелянтів не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вказаними вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с.2).

Рішенням Полонського районного суду від 24 жовтня 2008 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку в місяць, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 вересня 2008 року і до досягнення дочкою повноліття (т.1 а.с. 9).

04 листопада 2008 року на виконання рішення Полонським районним судом року виданий виконавчий лист № 2895, який перебуває на примусовому виконанні в Христинівському РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області (т.1 а.с. 89).

Встановлено, що ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини сплачував нерегулярно, а тому за період з 18.09.2008 року по 05.06.2018 року утворилася заборгованість в сумі 71508,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, проведеним державним виконавцем, який сторонами не оспорювався. (т.2 а.с. 32-34).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач працює помічником оператора заправних станцій на АЗС №24-11 підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» з погодинною оплатою праці (22.41грн.), будь-якого нерухомого та рухомого майна на праві приватної власності не має, крім ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 . (т. 1 а.с. 2, 36-37, 46-50).

Задовольняючи частково позов з врахуванням розміру позовних вимог, суд першої інстанції, встановив наявність вини ОСОБА_3 у простроченні сплати аліментів, провів розрахунок пені та врахувавши майновий і сімейний стан відповідача, зменшив розмір пені, стягнувши на користь ОСОБА_2 20 000 грн.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Положеннями ч. 2 ст. 196 СК України визначено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Оскільки зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року (справа № 572/1762/15-ц).

Судова колегія вважає, що розрахунок пені за прострочення сплати суду першої інстанції відповідає вищезазначеним вимогам закону, проте суд при визначенні періоду нарахування та загальної суми пені в розмірі 863323, 10 грн. допустив арифметичну помилку, що не потягло за собою постановлення незаконного судового рішення.

Так, пеня за несплату аліментів за період з 18.09.2008 року по 31.12.2017 року (межі позовних вимог) становить 824160 грн. 49 коп. = (з 18.09. по 30.09.2008 року - 69,50 грн. (70,20*1%*99)) + (жовтень 2008 року - 113,63 грн. (167,10*1%*68))+ (листопад 2008 року - 63,50 грн. (167,10*1%*38))+ (грудень 2008 року - 11,70 грн. (167,10*1%*7)) + (квітень 2009 року - 10,03 грн. (167,10*1%*6)) + (липень 2009 року - 6156,84 грн. (198,90 *1%*3097)) + (серпень 2009 року - 11497,26, грн. (374,87*1%*3067)) + (вересень 2009 року - 1141,23 грн. (37,59*1%*3036)) + (жовтень 2009 року - 6241,97 грн. (207,72*1%*3005)) + (листопад 2009 року - 6093,10 грн. (204,81*1%*2975)) + (грудень 2009 року - 7928, 49 грн. (269,31*1%*2944)) + (січень 2010 року - 12715,25 грн. (436,10*1%*2913)) + (лютий 2010 року - 2755,18 грн. (95,50 *1%*2885)) + (березень 2010 року - 7605,91 грн. (266,50*1%*2854)) + (квітень 2010 року - 12326,76 грн. (436,50*1%*2824)) + (травень 2010 року - 12191,45 грн. (436,50*1%*2793)) + (червень 2010 року - 12060,50 грн. (436,50*1%*2763)) + (липень 2010 року - 11925,18 грн. (436,50 *1%*2732)) + (серпень 2010 року - 11789, 87 грн. (436,50*1%*2701)) + (вересень 2010 року - 11658,92 грн. (436,50*1%*2671)) + (жовтень 2010 року - 11523,60 грн. (436,50*1%*2640)) + (листопад 2010 року - 6162,21 грн. (236,10*1%*2610)) + (грудень 2010 року - 6181,86 грн. (239,70*1%*2579)) + (січень 2011 року - 6237,50 грн. (244,80*1%*2548)) + (лютий 2011 року - 17410,93грн. (690,91 *1%*2520)) + (березень 2011 року - 24231,16 грн. (973,53*1%*2489)) + (квітень 2011 року - 24107,79 грн. (980,39*1%*2459)) + (травень 2011 року - 23435,30 грн. (965,21*1%*2428)) + (червень 2011 року - 23145,74 грн. (965,21*1%*2398)) + (липень 2011 року - 16631,73 грн. (702,65 *1%*2367)) + (серпень 2011 року - 19012,47 грн. (813,89*1%*2336)) + (вересень 2011 року - 23474,39 грн. (1017,97*1%*2306)) + (жовтень 2011 року - 23480,50 грн. (1032,11*1%*2275)) + (листопад 2011 року - 23170,87 грн. (1032,11*1%*2245)) + (грудень 2011 року - 26675,38 грн. (1204,85*1%*2214)) + (січень 2012 року - 5848,26 грн. (267,90*1%*2183)) + (лютий 2012 року - 6680,42грн. (310,14 *1%*2154)) + (березень 2012 року - 7222,45 грн. (340,20*1%*2123)) + (квітень 2012 року - 7120,39 грн. (340,20*1%*2093)) + (травень 2012 року - 7014,92 грн. (340,20*1%*2062)) + (червень 2012 року - 6912,86 грн. (340,20*1%*2032)) + (липень 2012 року - 6867,43 грн. (343,20 *1%*2001)) + (серпень 2012 року - 6761,04 грн. (343,20*1%*1970)) + (вересень 2012 року - 6658,08 грн. (343,20*1%*1940)) + (жовтень 2012 року - 6649,05 грн. (348,30*1%*1909)) + (листопад 2012 року - 6544,56 грн. (348,30*1%*1879)) + (грудень 2012 року - 6636,17 грн. (359,10*1%*6636,17)) + (січень 2013 року - 2963,53 грн. (163,10*1%*1817)) + (лютий 2013 року - 6495,86 грн. (363,10 *1%*1789)) + (березень 2013 року - 6383,30 грн. (363,10*1%*1758)) + (квітень 2013 року - 6274,37 грн. (363,10*1%*1728)) + (травень 2013 року - 6161,81 грн. (363,10*1%*1697)) + (червень 2013 року - 6052,88 грн. (363,10*1%*1667)) + (липень 2013 року - 5940,32 грн. (363,10 *1%*1636)) + (серпень 2013 року - 5827,76 грн. (363,10*1%*1605)) + (вересень 2013 року - 5718,83 грн. (363,10*1%*1575)) + (жовтень 2013 року - 5606,26 грн. (363,10*1%*1544)) + (листопад 2013 року - 5497,33 грн. (363,10*1%*1514)) + (грудень 2013 року - 5721,41 грн. (385,80*1%*1483)) + (січень 2014 року - 5601,82 грн. (385,80*1%*1452)) + (лютий 2014 року - 5493,80 грн. (385,80 *1%*1424)) + (березень 2014 року - 15716,52 грн. (1128,25*1%*1393)) + (квітень 2014 року - 5258,45 грн. (385,80*1%*1363)) + (травень 2014 року - 1815,79 грн. (136,3,32*1%*1332)) + (червень 2014 року - 5023,12 грн. (385,80*1%*1302)) + (липень 2014 року - 9028,55 грн. (710,35 *1%*1271)) + (серпень 2014 року - 9020,13 грн. (727,43*1%*1240)) + (вересень 2014 року - 9179,06 грн. (758,60*1%*1210)) + (жовтень 2014 року - 4568,04 грн. (387,45*1%*1179)) + (листопад 2014 року - 9675,73 грн. (842,10*1%*1149)) + (грудень 2014 року - 10763,55 грн. (962,75*1%*1118)) + (січень 2015 року - 1221,58 грн. (112,38*1%*1087)) + (лютий 2015 року - 9068,75 грн. (856,35*1%*1059)) + (березень 2015 року - 6456,35 грн. (628,05*1%*1028)) + (квітень 2015 року - 8825,81 грн. (884,35*1%*998)) + (травень 2015 року - 5180,22 грн. (535,70*1%*967)) + (червень 2015 року - 8823,73 грн. (941,70*1%*937)) + (липень 2015 року - 8425,35 грн. (929,95 *1%*906)) + (серпень 2015 року - 8064 грн. (921,60*1%*875)) + (вересень 2015 року - 9681,17 грн. (1145,70*1%*845)) + (жовтень 2015 року - 11820,91 грн. (1452,20*1%*814)) + (листопад 2015 року - 4444,42 грн. (566,89*1%*784)) + (грудень 2015 року - 5842,38 грн. (775,88*1%*753)) + ( січень 2016 року - 4750,90 грн. (658,02*1%*722)) + (лютий 2016 року - 6058 грн. (874,17*1%*693)) + (березень 2016 року - 3668,34 грн. (554,13*1%*662)) + (квітень 2016 року - 5786,60 грн. (915,60*1%*632)) + травень 2016 року - 2756,37 грн. (458,63*1%*601)) + (червень 2016 року - 5974,20 грн. (1046,27*1%*571)) + (липень 2016 року - 6173,66 грн. (1143,27*1%*540)) + (серпень 2016 року - 5674,11 грн. (1112,57*1%*510)) + (вересень 2016 року - 5232,46 грн. (1092,37*1%*479)) + (жовтень 2016 року - 6298,59 грн. (1405,71*1%*448)) + (листопад 2016 року - 2856,15 грн. (683,29*1%*418)) + (грудень 2016 року - 3296,47 грн. (851,80*1%*387)) + (січень 2017 року - 4120,27 грн. (1157,38*1%*356)) + (лютий 2017 року - 3793,65 грн. (1156,60 *1%*328)) + (березень 2017 року - 3471,48 грн. (1168,85*1%*297)) + (квітень 2017 року - 3149,88 грн. (1179,73*1%*267)) + (травень 2017 року - 2287,67 грн. (969,35*1%*236)) + (червень 2017 року - 2195,55 грн. (1065,80*1%*206)) + (липень 2017 року - 1902,34 грн. (1087,05*1%*175)) + (серпень 2017 року - 2776,97 грн. (1928,45*1%*144)) + (вересень 2017 року - 1420,62 грн. (1246,16*1%*114)) + (жовтень 2017 року - 1634,94 грн. (1969,81*1%*83)) + (листопад 2017 року - 720,86 грн. (1360,11*1%*53)) + (грудень 2017 року - 274,15 грн. (1246,15*1%*22)).

З врахуванням позовних вимог, а саме: позивачка просила суд стягнути з відповідача пеню за період з 2008 по 2017 рік в сумі 44665,20грн.; з врахуванням дати початку проведення стягнення аліментів на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_4 - 18.09.2008 року; з врахуванням проведеного розрахунку пені за період з 18.09.2008 року по 31.12.2017 року; з врахуванням майнового та сімейного стану відповідача, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про стягнення пені з ОСОБА_3 в розмірі 20000 грн.

А тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції, стягуючи з нього 20000 грн. ставить в нерівне положення інших двох дітей є безпідставними, оскільки судом при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано матеріальний та сімейний стан відповідача.

Також, безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в тій частині, що суд першої інстанції, нарахувавши розмір пені за новими правилами, повинен був стягнути пеню, що відповідає заборгованості по аліментах на дату її звернення до суду з позовом, а не безпідставно зменшити пеню до 20000 грн.

Так, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України)

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 , подаючи позов до суду, просила стягнути із ОСОБА_1 44665,20грн. пені за не сплату аліментів за період з 2008 по 2017 рік і на протязі розгляду справи позовні вимоги не змінювала та доказів на спростування доводів ОСОБА_1 про його майновий та сімейний стани в порушення вимог ч.1ст. 81 ЦПК України надано не було.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що розрахунок пені за період 2008 - 2017 роки в сумі 863323,10 грн., що покладений в основу судового рішення учасниками справи не проводився та не надавався, колегія суддів вважає їх безпідставними, адже судом було проведено зазначений розрахунок самостійно на підставі матеріалів справи.

Також посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги наданий ним розрахунок пені в сумі 18721,33грн. є такими, що не заслуговують на увагу, адже зазначений розрахунок не відповідає вимогам ч. 1 ст.196 СК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції не задоволено її клопотання про витребування для огляду та вивчення матеріалів виконавчого провадження (оригіналів квитанцій) є голослівними, адже як вбачається із матеріалів справи ухвалою Полонського районного суду від 15.11.2018 року клопотання представника позивача задоволено частково та зобов`язано Христинівський РВ ДВС ГТУЮ в Черкаській області надати суду належним чином завірені матеріали виконавчого провадження по виконавчому листу №2-895 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо здійснення проплат (т. 1 а.с.61). І, як вбачається із матеріалів справи, зазначена ухвала суду виконана (т.2 а.с. 143-180).

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на невірний розподіл судом судового збору при частковому задоволенні позову є такими, що не заслуговують на увагу, адже відповідно до пункту 39 постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відсутні підстави для зміни стягнутого з відповідача судового збору.

Щодо доводів апеляції ОСОБА_1 про безпідставне стягнення з нього на користь позивача витрат на правничу допомогу судова колегія звертає увагу на те, що представником позивача в судовому засіданні 14.01.2019 року було заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи квитанції щодо оплати ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, зазначене клопотання відповідно до ст. 222 ЦПК України було вирішено судом, будь - яких заперечень зі сторони відповідача не надходило і вимога про відшкодування зазначених витрат була також висловлена представником позивача і під час судових дебатів.

Оскільки висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог зроблені вірно, а доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення, тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полонського районного суду від 14 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 травня 2019 року.

Судді (підпис) А.П. Корніюк

(підпис) І.В. П`єнта

(підпис) О.І.Талалай

Згідно з оригіналом

Суддя А.П. Корніюк