Справа № 423/1796/18
Провадження 2/423/6/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2019 року Попаснянський районний суд Луганської області

У складі головуючої судді: Архипенко А.В.

при секретарі: Іваненко С.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Попасна справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житло,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те що, вона зареєстрована та проживає в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена квартира належить до державного житлового фонду.

В квартирі окрім позивачки також зареєстрований член її сімї - колишній чоловік ОСОБА_2.

ОСОБА_2 з 2013 року не проживає за місцем реєстрації, виїхав до іншого місця проживання, при виїзді забрав всі свої речі.

Тривалий час, а саме з 2013 року відповідач не проживає у вказаній квартирі, але за певних обставин, він не бажає виписатися із квартири добровільно, ніяких дій до цього не приймає, обовязків по утриманню житла не несе.

За таких підстав, позивачка звертається до суду із дійсною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням і проживання в ньому, у зв'язку з тим, що відповідач тривалий час не проживає по зазначеній адресі за незалежних причин, являється родичем позивача, ніяких обов'язків по оплаті комунальних послуг не несе та має інше постійне місце проживання.

Позивачка підтримала позовні вимоги, згідно поданої заяви справу просила розглядати без її участі

Відповідач до суду зявився до початку підготовчого судового засідання надав суду заяву про розгляд спрви без його участі, позовні вимоги визнав.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке не знаходиться у приватній власності позивача - позивач являється наймачем житла (за ордером), квартира, в якій мешкає позивач неприватизована.

Таким чином, до встановлених правовідносин необхідно застосовувати цивільне законодавство, що регулює питання користування житлом наймача житла та його членів сім"ї, а саме положення Житлового Кодексу України

Згідно з положеннями ст.71 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців за умов, встановлених також положеннями ст.71 ЖК України.

При цьому, статею 78 Житлового Кодексу України встановлені права і обов'язки тимчасово відсутніх наймача та членів його сім'ї, згідно якої - тимчасово відсутній наймач зберігає права і несе обов'язки за договором найму жилого приміщення.

При тім, на підставі ст.72 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

На підставі Постанови КМУ від 02.03.2016 р. за № 207 затверджено «Правила реєстрації місця проживання», з яких реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної ради або міської ради сільським головою ( у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради .

Згідно ст..264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

Так, предметом даного позову являється захист прав власності на житло, яке належить до державного житлового фонду, та знаходиться в користуванні позивача.

З встановлених обставин випливають правовідносини між членами сім"ї, які користуються зазначеним житлом.

Таким чином, дані до встановлених правовідносин необхідно застосовувати житлове законодавство, що регулює питання користування житлом наймача або членів його сімї.

На підставі ст..71 Житлового Кодексу УРСР (який є чинним) при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

На підставі ст.72 Житловго Кодексу УРСР (який є чинним) - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.4/ шглюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано 01 вересня 2015 року.

Згідно довідки виконавчого комітету Золотівської міської ради Попаснянського району Луганської області позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та має склад сімї: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с.5/., власником даного житла позивачка не являється, зазначена квартира належить до державного фонду.

При цьому ОСОБА_5 обстеження /а.с.6/, складеним депутатом Золотівської міської ради ОСОБА_6 у присутності свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтверджено, що гр. ОСОБА_2 з 2013 року і по теперішній час не мешкає за місцем своєї реєстрації, ніяких обовязків по утриманню житла не несе, особистих речей та речей повсякденного використання відповідача в квартирі не має.

Вказаними матеріалами підтверджено, що відповідач має інше місце проживання і ніяких домовленостей щодо житла за адресою: АДРЕСА_2 - між сторонам не встановлено.

Враховуючи надані позивачем докази до позову, суд зазначає, що на підставі положень ст.71 Житлового Кодексу УРСР - при тимчасові відсутності наймача або членів його сім"ї за ним зберігається житлове приміщення протягом шести місяців.

Щодо прав передбачених ст..78 Житлового Кодексу УРСР щодо зберігання прав на житло при тимчасовій відсутності наймача - у відповідача не виникає, так як позивачем доведено, що відповідач тривалий час не виконує свої обовязки по належному утриманню житла, без поважних причин, та відсутній у зазначеному житловому приміщенні понад 6 місяців також без поважних причин.

При цьому також суд враховує той факт, що відповідач визнав даний позов, в добровільному порядку та надав суду відповідну заяву.

Таким чином, у судовому засіданні знайшло своє підтвердження те, що відповідач не мешкає в житловому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_3 тривалий час, а саме з 2013 року, понад 6 місяців, а тому на підставі ст.71 ЖК УРСР повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності його понад встановлені строки.

На підставі ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу України, 29 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 12, 13, 76,223 ч. 4, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України ,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на житло - задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Луганська область, Попаснянський райно АДРЕСА_4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Попаснянского районного суду ОСОБА_5