Дата документу 19.11.2019
Справа № 334/7927/19
Провадження № 2-з/334/13/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Баруліна Т.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

18 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про забезпечення позову, в якій зазначила, що на даний момент вона має намір звернутись до суду та готує позов до ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2002 року і до реєстрації шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого у них народився син, про поділ спільного майна подружжя, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснювалось у період їх спільного проживання - з 2002 по 2005 рік, а також про визнання за нею права власності на 1/2 частину цього будинку.

На момент будівництва спірного житлового будинку, в 2008 році право власності на закінчений будівництвом будинок зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради 20.06.2008р., всі правовстановлюючі документи, технічний паспорт на будинок знаходяться у відповідача, заявниця не має доступу до будинку для забезпечення оцінки майна відповідним суб`єктом оціночної діяльності. При цьому, на утриманні ОСОБА_1 знаходиться двоє дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батько дітей будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, аліменти не сплачує, заявниця не працює, оскільки здійснюю догляд за однорічною молодшою дитиною, будь-яких доходів, крім державної допомоги при народженні дитини не маю, та у неї відсутнє у власності майно, яке можливо було б використати для отримання доходів, тому вона перебуває у складному матеріальному становищі.

В листопаді 2019 року заявниці стало відомо, що на сайті з продажу та оренди всіх типів нерухомості від приватних осіб, забудовників та агентств нерухомості DOM.RIA міститься інформація про продаж об`єкта нерухомого майна, який є спільною власністю подружжя, без її згоди. Оголошення розміщено 18.09.2019 р., що свідчить про намір ОСОБА_2 продати майно і про вчинення ним фактичних дій, направлених на продаж, а 12.11.2019 року ОСОБА_1 дізналась, що оголошення змінено, на сторінці з`явилась інформація, що «Об`єкт вже куплено чи знято в оренду», при цьому 06.11.2019 року за заявою відповідача державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію права власності відповідача на житловий будинок Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тобто ним здійснюється підготовка до укладання угоди купівлі-продажу житлового будинку, визнання права власності на який є предметом позову, з яким заявниця має намір звернутись до суду.

На сьогоднішній день заявник має побоювання з приводу того, що спірний житловий будинок може бути відчужено ОСОБА_2 на користь будь-якої сторонньої особи, що в подальшому може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, тому ОСОБА_1 звернулась із заявою про забезпечення позову та просила її задовольнити.

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 1 ч. 1 та ч.3 ст. 150 ЦПК України накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Не перевіряючи обставини, які мають значення для справи, а лише запобігаючи ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, приймаючи до уваги наявність реальних ризиків відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб, суд приходить до висновку, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому суд враховує, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на майно, є співмірним із заявленими вимогами.

Оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та на підставі вищенаведеного, проаналізувавши у сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого 20.06.2008 року Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Баруліна Т. Є.