АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року

м. Чернівці

справа № 727/2551/18

провадження № 22ц/822/977/19

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.

суддів Литвинюк І.М., Половінкіної Н.Ю.,

секретар Конецька Д.Г.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

апеляційна скарга ОСОБА_4 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 серпня 2019 року

головуючий в суді першої інстанції суддя Скуляк І.А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_3 про зобов`язання не чинити перешкоди в користуванні приміщеннями будинку, шляхом заміни дверних замків.

В обґрунтування позову посилалась на те, що є власником двоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01 червня 2011 року та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01червня 2011 року.

Зазначала, що в зв`язку із скрутним матеріальним становищем вимушена була виїхати на заробітки за межі України, пізніше виїхав її син ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю позивача, без дозволу останнього, стала проживати у вказаному будинку, а коли позивач повернулася, то перейшла на другий поверх в квартиру №2 .

На цей час відповідачка не проживає та не зареєстрована в спірному будинку, оскільки у неї з відповідачем склалися неприязні відносини. 30 листопада 2014 року відповідач, зачинивши квартиру №2 на другому поверсі, переїхала проживати у житловий будинок по АДРЕСА_2 , до свого чоловіка, ОСОБА_5 .

Зазначала, що проживає в будинку разом з сім`єю сина і їй необхідно провести додаткове утеплення, здійснити заходи для запобігання затікання горища, провести перевірку димохідних, вентиляційних каналів другого поверху та системи опалення, але відповідачка не надає доступ до приміщення.

ОСОБА_4 , як спадкоємець, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04 листопада 2015 року має право лише на ідеальну частку в житловому будинку в розмірі 1/6 частини без визначення конкретного приміщення і не вправі чинити їй будь-які перешкоди в користуванні всіма приміщеннями будинку.

На підставі вищевикладеного, просила суд зобов`язати ОСОБА_4 не чинити їй перешкоди в користуванні приміщенням квартири АДРЕСА_1 , шляхом заміни дверних замків на вхідних дверях за її рахунок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 серпня 2019 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_4 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні приміщенням квартири № 2 другого поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 , шляхом заміни дверних замків на вхідних дверях за рахунок ОСОБА_1 .

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_4 своїми діями, а саме, ненаданням позивачу доступу до квартири АДРЕСА_1 створює ОСОБА_1 , як власнику майна, перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а тому це право підлягає захисту у суді.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

На вказане рішення ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу.

Вважає, що судом ухвалено незаконне та необґрунтоване рішення. Суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Посилається на те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, задовольнивши позов, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що їй чиняться перешкоди в користуванні приміщеннями будинку.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, не звернув увагу на ту обставину, що спірний житловий будинок АДРЕСА_1 , це єдиний цілісний об`єкт, а не двоквартирний житловий будинок.

Просила суд, апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу.

Посилалась на те, що апелянт в суді першої інстанції не заперечувала, що зачинила приміщення другого поверху житлового будинку.

Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 створює ОСОБА_1 , як власнику майна, перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 , а тому це право підлягає захисту в суді.

Апеляційний суд не може повністю погодитись із висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 21 квітня 2016 року визнано за ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме, за кожним по 1/6 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Таке рішення Апеляційного суду Чернівецької області в цій частині залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року.

У вказаному будинку проживає позивач та її син ОСОБА_3 із сім`єю.

На цей час порядок користування житловим будинком не визначено.

Відповідач закрила приміщення другого поверху житлового будинку і позивач немає доступу до вказаних приміщень, зазначені обставини не заперечувалися відповідачем в судовому засіданні.

Помилковими є доводи апелянта про те, що позивачкою не доведено порушення її прав власника з боку відповідача, виходячи з наступного.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (коли порушення не пов`язані із позбавленням володіння).

Із відзиву відповідача на позовну заяву від 15 травня 2018 року, а також пояснень представника відповідача в суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_4 чиняться перешкоди в користуванні приміщенням другого поверху житлового будинку.

Також, будучи допитаною як свідок, в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_4 , підтвердила ту обставину, що нею зачинено приміщення другого поверху спірного житлового будинку, оскільки позивач користується приміщеннями першого поверху будинку.

Згідно з ч 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Водночас відповідачем не доведено, що між ним та позивачем було укладено договір про порядок користування спірним житловим будинком.

Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта про те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі про зобов`язання ОСОБА_4 не чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою АДРЕСА_1 прийшов до помилкового висновку, що житловий будинок складається з двох житлових квартир.

Згідно з статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до частини 1 статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Квартира, як окремий об`єкт права власності, характеризується тим, що вона побудована ( створена) з дотриманням будівельних, архітектурних, санітарних , екологічних та інших норм і правил, є ізольованим приміщенням придатним для постійному у ньому проживанні і їй присвоєна окрема адреса.

Власник квартири повинен набути право на неї відповідно до закону ( ст. 328 ЦК України).

Фізична особа набуває право власності на квартиру за умови наявності у неї відповідного правовстановлюючого документа та реєстрації свого речового права на квартиру відповідно до правил Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як убачається з матеріалів справи, зокрема, із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 червня 2011 року серії САЕ №252611, яке видане на ім`я ОСОБА_1 убачається, що воно видано на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 як на єдиний цілісний об`єкт нерухомості.

Починаючи з 03 вересня 2008 року, вказаний будинок належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 на праві спільної власності.

Вказані сторони спадкували його як єдиний цілісний об`єкт.

Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 21 квітня 2016 року визнано за ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 право власності на спадкове майно, а саме, за кожним по 1/6 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані по АДРЕСА_1 .

Зазначене рішення апеляційного суду Чернівецької області в цій частині залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 жовтня 2016 року.

Перетворення будинку, який є об`єктом права спільної часткової власності на два окремі об`єкти права власності можливе відповідно до правил ст. ст. 364, 367 ЦК України.

Сторони не надали суду доказів про те, що співвласники вказаного будинку укладали договори про поділ будинку або виділ частки в натурі в цьому будинку. Також відсутні рішення суду про задоволення таких позовів.

У матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи, які би підтверджували право власності ОСОБА_1 на дві квартири.

Також у матеріалах справи відсутні докази, які би підтверджували ту обставину, що ОСОБА_1 зареєструвала свої права власності на дві квартири у спірному будинку.

Установивши, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні вищевказаним нерухомим майном, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що порушені права позивача підлягають захисту, однак, зобов`язуючи ОСОБА_4 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні приміщеннями квартири АДРЕСА_1 , про те не звернув увагу, що вказаний будинок є єдиним цілісним об`єктом нерухомості.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 16 серпня 2019 року змінити, виклавши абзац другий в наступній редакції:

Зобов`язати ОСОБА_4 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні приміщеннями другого поверху житлового будинку по АДРЕСА_1 , шляхом заміни дверних замків на вхідних дверях за рахунок ОСОБА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови 22 листопада 2019 року.

Головуючий М.І.Кулянда

судді І.М.Литвинюк

Н.Ю.Половінікіна