КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/931/19
Провадження № 2/488/983/19 р.
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ

01.10.2019 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі судді Селіщевої Л.І.,
за участю секретаря Тузова Р.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання права власності на земельну ділянку,-
У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 06.07.2001 року.
Вказаний житловий будинок, розташований на земельній ділянці, площею 243 кв. м., яка відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю від 28.01.1997 року, належить ОСОБА_2 (дарувальник).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Спадкоємців після її смерті немає.
Так з моменту придбання будинку і до теперішнього часу, даною земельною ділянкою користується лише позивач.
Позивач, звернувшись до Відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, із заявою про внесення відомостей про нього, як власника земельної ділянки, отримав відмову у виконанні вказаних дій.
На теперішній час позивач позбавлений можливості розпоряджатися земельною ділянкою, оскільки, при посвідченні вищевказаного договору дарування не було вирішено питання про перехід права власності на земельну ділянку новому власнику.
В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача Миколаївська міська рада в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надав.
Представник третьої особи - Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, також у судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надав
Враховуючи викладене, та зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.
Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до договору дарування від 06.07.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Козленок С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1324 (а.с.5), позивачу ОСОБА_1 був подарований ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Житловий будинок, розташований на земельній ділянці, площею 243 кв. м., яка відповідно до Державного акту про право приватної власності на землю від 28.01.1997 року (а.с.6), належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 56585320 від 20.06.2019 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не виявлено.
При укладанні договору дарування від 06.07.2001 року, земельну ділянку не зазначили у договорі, а просто відбулася фактична передача речі та передача правовстановлюючого документа - Державного акту про право приватної власності на землю.
За змістом статті 377 Цивільного кодексу України, частини першої та другої статті 120 Земельного Кодексу, які діють на даний час, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За ними визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК у поєднанні з нормою статті 125 ЗК слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Таким чином, аналіз змісту норм статті 120 ЗК та статті 377 ЦК у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.
Отже в такому випадку діє принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Положеннями статей 15, 16 ЦК, статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом частини другої статті 16 ЦК, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.
В свою чергу стосовно права постійного користування земельними ділянками діє механізм захисту, гарантований статтями 13, 14, 41, 55 Конституції України.
З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-
Позов - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 243 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , паспорт: НОМЕР_1 , виданий Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Суддя Л.І. Селіщева