Справа № 286/2738/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Овруч справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 про виділення в натурі частки житлового будинку, який належить співвласникам на праві спільної часткової власності,- , -

В С Т А Н О В И В:

07.08.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в с. Можари, Овруцького району Житомирської області, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , які проживають в АДРЕСА_1 , в якому просить виділити йому в натурі 1/5 ідеальної частки з спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , наступні приміщення: коридор пл.2.9 кв. м., кухню пл.11,7 кв. м., кімнату пл.17,2 кв. м., санітарну кімнату пл.3,5 кв. м.

Свої вимоги мотивує тим, що він є власником 1/5 ідеальної частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім того співвласниками вказаного будинку є відповідачі, а тому він не може реалізувати своє право на володіння земельною ділянкою, яка надана для обслуговування належної ним частини будинку, оскільки необхідно скасувати запис про реєстрацію права власності ОСОБА_8 , що зробити неможливо так як право власності зареєстровано вірно. Зазначає, що частина будинку, що йому належить має ізольовані приміщення з самостійним виходом, а тому може бути виділена в натурі як окремий об`єкт нерухомого майна.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позові.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечують щодо задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні, щодо задоволення позову не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають.

Відповідач ОСОБА_8 надала заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позову не заперечує.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належить 1/5 частина житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що становить квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується копіями договору дарування від 09 лютого 2016 року та інформаційної довідки від 09.02.2016 року №52869261 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.19,20).

Відповідачі по справі, ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 04.09.2003 року, посвідченого Овруцькою Державною нотаріальною конторою є власником 9/50 ідеальної частки, ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 02.02.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу є власником 3/20 ідеальної частки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності є власниками ? ідеальної частки, ОСОБА_8 на підставі договору дарування квартири від 11.04.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Овруцького районного нотаріального округу є власником 11/50 ідеальної частки у праві спільної часткової власності на жилий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.5-10, 12, 13, 17, 19, 20, 22, 24, 27, 28, 32).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності визначається у порядку визначеному законом.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 Цивільного кодексу України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК, відповідно до ч. 3 якої, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється.

Згідно ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з постанови ВС України у справі № 6-12цс13, виходячи з аналізу змісту норм ст. ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 6, 7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Згідно копій технічного паспорту, інвентарна справа №2, на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_3 слідує, що ОСОБА_5 в житловому будинку користуються приміщеннями: коридор пл.2.9 кв. м., кухню пл.11,7 кв. м., кімнату пл.17,2 кв. м., санітарну кімнату пл.3,5 кв. м. (а.с.8).

Судом встановлено, що учасники справи є співвласниками будинку, який фактично розподілено на квартири в ньому з окремими входами.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для виділення позивачу в натурі 1/5 ідеальної частки з спільної часткової власності на житловий будинок.

Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Позивач при зверненні до суду від сплати судового збору звільнений на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст. 15, 358, 364 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

Виділити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в с. Можари, Овруцького району Житомирської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , в натурі 1/5 ідеальної частки з спільної часткової власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , наступні приміщення: коридор площею 2,9 кв. м., кухню площею 11,7 кв. м, кімнату площею 17,2 кв. м, санітарну кімнату площею 3,5 кв. м..

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , в дохід держави судовий збір в розмірі 153,68 грн. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч

Текст повного рішення складено 20 листопада 2019 року.