Справа № 346/2900/18
Провадження № 2/346/161/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі:головуючого- судді - Потятинника Ю.Р.,

участю секретаря - Васильчук Я.В.

розглянувши у відкритому спрощеному судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Галян Галина Михайлівна про припинення та скасування обтяження нерухомого майна , припинення та скасування державної реєстрації іпотеки

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду із позовом, який мотивує тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 що підтверджується договором дарування квартири від 08.11.2002 року, посвідченим приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Маркеловою І.М., зареєстрованим в реєстрі № Д-1382.

Між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль (ПАТ Райффайзен Банк Аваль» та її колишнім чоловіком, ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 014/0040/82/60214 про надання споживчого кредиту в сумі 10 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору, 31.08.2006 року, між нею та відповідачем укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу Галян Г.М., реєстраційний номер обтяження: 3813598, тип обтяження:іпотека.

Згідно вищевказаного договору в іпотеку банку передано однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.На зазначений об»єкт нерухомого майна у Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вчинено запис про заборону відчуження на нерухоме та зареєстровано в реєстрі за № 3672500, тип обтяження: заборона на нерухоме майно.

Шлюб між нею, ОСОБА_1, та ОСОБА_5 розірвано, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 185 від 09.10.2008 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її колишній чоловік, ОСОБА_5.

У зв'язку з невиконанням кредитного договору банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01.11.2012 року позовну заяву задоволено частково. Звернено стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру НОМЕР_1, житловою площею 21,8 кв.м., загальною площею 35,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № Д -1382 від 08.11.2002 року, та зареєстрованого в Коломийському МБТІ 08.11.2002 року в книзі № 32, номер запису 4282, реєстраційний номер НОМЕР_2, шляхом її продажу з прилюдних торгів за рахунок одержаних від реалізації коштів задовольнити вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по кредитному договору № 014/0040/82/60214 від 30.08.2006 року в розмірі суми боргу - 83 860 грн. 68 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивачем подано апеляційну скаргу. Ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.07.2013 року її апеляційну скаргу відхилено. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 року касаційну скаргу позивача задоволено частково. Скасовано ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.07.2013 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.10.2014 року її апеляційну скаргу задоволено, рішення Коломийського міськрайонного суду від 01.11.2012 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Вищезазначене рішення прийняте на підставі того, що у випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитом інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі ( п.5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Таким чином, задоволення позовної вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише за умови наявності у боржника спадкоємців та надання іпотекодавцем згоди забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Косівчуком Р.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.12.2014 року, якою виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0909/1269/12, виданого 01.12.2012 року Коломийським міськрайонним судом, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 83 860,58 грн. боргу, закінчено; припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 3 цього Закону іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 вищезазначеного Закону. Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. У ч. 1 ст.598 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Факт того, що основне зобов'язання припинено підтверджено письмовими матеріалами справи та рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.10.2014 року. З зазначеного випливає, що основне зобов'язання припинено, відповідно припиненим є і договір іпотеки, що повністю узгоджується з ч.1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

В квітні 2018 року позивач звернулася до агентства нерухомості з проханням продати належну їй квартиру АДРЕСА_1, та дізналась про те, що заборона на нерухоме майно та іпотека ще досі не зняті.

З метою реєстрації припинення обтяження нерухомого майна, вона звернулася до приватного нотаріуса Коломийського нотаріального округу Галян Г.М. Однак, їй було відмовлено та роз'яснено, що ст. 74 Закону України «Про нотаріат» передбачено зняття заборони і у статті зазначено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Відповідно до п.п. 5.1 п.5 глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: … про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Для отримання повідомлення, необхідного для зняття заборони відчуження майна, позивач звернулася із заявою до відділення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», однак, їй в усній формі надано відповідь, що жодного повідомлення вона не отримає, на її прохання надати письмову відповідь - відмовлено.

Її адвокатом надіслано адвокатські запити до приватного нотаріуса Галян Г.М. та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», для підтвердження факту, що нею вживались заходи досудового врегулювання спору та отримано відповіді про відмову у наданні інформації.

Зазначає, що ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Вказує, що відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Існування обтяження у вигляді іпотеки від 31.08.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3813598 та запису про заборону на відчуження об'єктів нерухомого майна № 3672500, що є її власністю у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та запис у Державному реєстрі іпотек є протиправним, оскільки порушує її права як власника, а саме право розпоряджатись належним майном на власний розсуд, а тому її права як іпотекодавця підлягають судовому захисту шляхом визнання іпотеки такою, що припинена, а записи, що обмежують права власника майна підлягають виключенню з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Нею, як позивачем, неодноразово вживались заходи для досудового врегулювання спору, але відповідач відмовляється видати їй повідомлення, необхідне для зняття заборони на нерухоме майно та іпотеки, тому вирішення можливе тільки в судовому порядку.

Тому позивач просить припинити та скасувати обтяження нерухомого майна за об'єктом: квартира, адреса: АДРЕСА_1, номер РПВН: НОМЕР_2, зареєстрованого приватним нотаріусом Галян Г.М., підстава: договір іпотеки, Д-768 від 31.08.2006 року, та виключити даний запис про заборону відчуження з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна; припинити та скасувати державну реєстрацію іпотеки, зареєстрованої в Державному реєстрі іпотек за № 3813598, підстава: договір іпотеки, Д -768 від 31.08.2006 року, за об'єктом: квартира, адреса: АДРЕСА_1, номер РПВН: НОМЕР_2, та виключити даний запис з Державного реєстру іпотек.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.06.2018 року відкрито провадження в даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідно до умов п.1.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Маркеловою І.М. 08.11.2002 року по реєстру за №Д-1382 та зареєстрованого в Коломийському МБТІ 08.11.202 року в книзі № 32, номер запису 4282, реєстраційний номер НОМЕР_2.

В процесі судового розгляду справи № 09090/1269/2012 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, банк дізнався про смерть ОСОБА_5, у зв'язку з чим банк направив вимогу до спадкоємців.

В подальшому банк повторно звернувся до Коломийської міської державної нотаріальної контори з претензією щодо встановлення кола осіб спадкоємців. Банком отримано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, відповідно до якого заведена спадкова справа, однак, не вказано кола спадкоємців.

Зазначено, що відповідно до матеріалів справи в рішенні Коломийського міськрайонного суду № 0909/1269/2012 вбачається, що 03.02.2010 року ОСОБА_1 звернулась до АТ «Райффайзен Банк Аваль» про те, що вона не заперечує щодо добровільної реалізації заставного майна, більше того, позовні вимоги банку визнавала частково в частині розміру заборгованості по тілу кредиту й нарахованих відсотків за його користування, просила зменшити розмір пені.

Крім того, на підтвердження визнання ОСОБА_1 наявності зобов'язань та обов'язку виконання є протокол зустрічі з клієнтом щодо врегулювання заборгованості, разом з заявою ОСОБА_1 про згоду на добровільну реалізацію іпотечного майна.

Відповідно до розрахунку заборгованості, що є додатком до відзиву, після смерті ОСОБА_5 в підтвердження прийняття ОСОБА_1 кредитних зобов'язань, продовжувалась сплата заборгованості по кредиту на загальну суму 1 006,50 доларів США.

Вказано, що як вбачається з копії паспорту ОСОБА_1 та ОСОБА_5, а також довідки УЖКГ, позивач на момент смерті позичальника була зареєстрована і проживала за цією ж адресою. Належних та допустимих доказів її проживання за іншою адресою суду не надано.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не скасувала реєстрації свого місця проживання, не надавши при цьому інших належних та допустимих доказів обрання іншого місця постійного проживання, вважає, що суд повинен вважати її такою, яка проживала зі спадкодавцем ОСОБА_5 та такою, яка постійно була зареєстрована та проживала за цією адресою на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5

Банком направлялися запити до нотаріальної контори з метою визначення кола осіб, які відмовилися або прийняли спадщину після смерті позичальника, за результатами чого встановлено, що позивач протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України , не заявила про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_5, а тому вважається такою, яка прийняла цю спадщину.

Визначаючи склад спадкового майна після смерті позичальника суд має застосувати положення ст. 1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до позивача у складі спадщини перейшли у тому числі й обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Прийняття позивачем спадщини після ОСОБА_5, відсутність її волевиявлення про відмову від такої спадщини дають підстави для висновку про наявність факту правонаступництва позивача після смерті ОСОБА_5, в тому числі у його правовідносинах з банком з приводу виконання обов'язків із кредитного договору.

У зв'язку з встановленням правонаступництва у досліджуваних матеріальних правовідносинах, зазначений кредитний договір, укладений з ОСОБА_5, не може вважатися припиненим, а тому зберігає свою чинність й забезпечувальне зобов'язання із договору іпотеки.

ОСОБА_1, набувши статусу нового боржника у кредитному зобов'язанні, зберегла статус іпотекодавця, що не суперечить чинному законодавству, з огляду на що чинність договору іпотеки зберігається й у змінених правовідносинах. З огляду на це вона не вправі вимагати зняття заборони на нерухоме майно та іпотеки в порядку припинення зобов'язань за кредитним договором. Тому, представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Позивач скористалась правом подачі відповіді на відзив, в якому звернула увагу на те, що вказане відповідачем у відзиві правило щодо ч. 3 ст.128 та ст. 1270 ЦК України застосовується щодо спадкоємців, визначених ст.ст. 1261-1265 ЦК України, до яких вона, як колишня дружина померлого ОСОБА_5, не відноситься. Відповідно всі подальші твердження відповідача про те, що вона є особою, яка прийняла спадщину, обов'язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та набула статусу нового боржника у правових відносинах з кредитного договору № 014/0040/82/60214 є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами по справі.

Посилаючись на п. 32 постанови Пленуму Вищого ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, зазначає, що оскільки майна у ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на момент смерті не було, та після його смерті із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно нерозривно є пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Вказує, що незрозумілим для неї є розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, в якому в порушення вимог чинного законодавства продовжує нараховуватися заборгованість і після смерті ОСОБА_5 Адже відповідно до п. 32 вищевказаної постанови Пленуму ВССУ спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо врони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником. Оскільки майна у ОСОБА_5 на момент смерті не було та після його смерті із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, тому кредитний договір № 014/0040/82/60214 від 30.08.2006 року та договір іпотеки від 31.08.2006 року є припиненими.

Позивач в судове засідання не з'явилася, її представник адвокат ОСОБА_7 подала письмову заяву про розгляд справи в її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча повідомлявся про час і місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив, поважних причин його неявки не встановлено, а тому суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Коломийського міського нотаріального округу Галян Г.М. в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить поштове повідомлення прпо одержання нею судової повістки-виклику.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 02.10.2014 року в справі № 0909/1269/2012 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 01.11.2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. Вказаним рішенням встановлено, що на іпотекодавця може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди іпотекодавця відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі іпотеки.

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Таким чином, задоволення позовної вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише за умови наявності у боржника спадкоємців та надання іпотекодавцем згоди забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Встановлено, що боржник ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було розірвано 09.10.2008 року, а тому ОСОБА_1 не входить в коло спадкоємців померлого кредитора.

Згідно інформації Коломийської міської державної нотаріальної контори вбачається, що до Коломийської міської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Також встановлено, що боржник ОСОБА_5 був зареєстрований в АДРЕСА_1 що стверджується ксерокопією паспорта.

Згідно договору іпотеки від 21 серпня 2006 року вбачається, що ОСОБА_1 передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 яка належить їй на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом коломийського нотаріального округу Маркеловою І.М. від 08.11.2002 року по реєстру за №Д-1382 та зареєстрованого в Коломийському МБТІ 08.11.2002 року в книзі №32, номер запису 4282, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Доказів, які б підтверджували, що після смерті ОСОБА_5 залишилося спадкове майно, яке прийняли спадкоємці (з врахуванням того, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за життя останнього було розірвано) і іпотекодавцем ОСОБА_1 надано згоду забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, суду не надано.

Згідно із постановою про закінчення виконавчого провадження від 11.12.2014 року головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Косівчука Р.Б. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0909/1269/12, виданого 01.11.2012 року Коломийським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 83 860,58 грн. боргу закінчено у зв'язку з тим, що рішенням Апеляційного суду від 02.10.2014 року виконавчий документ скасовано.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст.3 цього Закону іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено ст. 17 вищезазначеного Закону. Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору. У ч. 1 ст.598 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч.1 ст.317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ч. 1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Згідно з положеннями п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин№ від 30.03.2012 року НОМЕР_1 з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Суд, аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні та зібрані докази, а саме: копії паспорту та картки платника податків позивача; копію договору дарування квартири від 08.11.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу Маркеловою І.М. та зареєстрованого в реєстрі за № Д-1382; Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 18.06.2018 року № 127919008, згідно з якою за позивачем зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, а також в Реєстрі іпотек зареєстровано обтяження: іпотека, на підставі договору іпотеки, Д-768, 31.08.2006; копію свідоцтва про розірвання шлюбу від 09.10.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5; копію повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_5 від 07.11.2009 року; копію вимоги до спадкоємців від 16.09.2014 року № 114-27-0-00/8-215; копію листа Коломийської міської державної нотаріальної контори № 825/02-14 від 14.10.2014 року та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі про реєстрацію спадкової справи; копію протоколу зустрічі від 03.02.2010 року; копію заяви від 03.02.2010 року; копію довідки абонентного відділу комунального підприємства житлово-експлуатаційна дільниця про реєстрацію за місцем проживання ОСОБА_5 - ОСОБА_1 та його синів; копію кредитного договору № 014/0040/82/60214 від 30.08.2006 року та договору іпотеки від 31.08.2006 року, - вважає, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають до задоволення, оскільки на основі вищевказаних доказів встановлено, що існування обтяження у вигляді іпотеки від 31.08.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3813598 та запису про заборону на відчуження об'єктів нерухомого майна № 3672500, що є власністю позивача в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та запис у Державному реєстрі іпотек є протиправним, оскільки порушує її права як власника, а саме право розпоряджатись належним майном на власний розсуд, а тому її права як іпотекодавця підлягають судовому захисту шляхом припинення та скасування обтяження квартири в АДРЕСА_1, припинення та скасування державної реєстрації іпотеки та виключення даних записів з Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек.

Посилання відповідача на протокол зустрічі з позивачем від 03.02.2010р. та заяву від 03.02.2010р. (а.с. 84,85) не спростовують висновків суду , оскільки дана заява подана від імені гр. ОСОБА_8, зі змісту даних документів на погляд суду неможливо зробити висновок про згоду позивача виконувати обов'язки за кредитним договором та договором іпотеки та згоду на обтяження квартири.

На підставі наведеного та ст. ст. 312, 317, 319, 391, 598, 608 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, керуючись ст.ст. 247 ч.2, 263-265,268 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Припинити та скасувати обтяження нерухомого майна за об'єктом: квартира, адреса: АДРЕСА_1, номер РПВН: НОМЕР_2, зареєстрованого приватним нотаріусом Галян Г.М., підстава: договір іпотеки, Д-768 від 31.08.2006 року, та виключити даний запис про заборону відчуження з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Припинити та скасувати державну реєстрацію іпотеки, зареєстрованої в Державному реєстрі іпотек за № 3813598, підстава: договір іпотеки, Д -768 від 31.08.2006 року, за об'єктом: квартира, адреса: АДРЕСА_1, номер РПВН: НОМЕР_2, та виключити даний запис з Державного реєстру іпотек.

Рішення набирає законної сили після закінчення встановленого строку апеляційного оскарження.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з часу складення рішення, через Коломийський міськрайонний суд.

Суддя Потятинник Ю. Р.