Справа № 236/1376/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Саржевської І.В.,

за участю секретаря - Олійник С.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

03.10.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.4-5).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити та визначити додатковий строк протягом три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ярова м. Красний Лиман Донецької області. Крім того суду пояснила, що вона, як спадкоємець першої черги, у встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини не звернулася до нотаріальної контори з поважних, як вона вважає причин, у зв`язку з тяжким матеріальними станом, оскільки здійснювала догляд, а потім поховання свого батька та баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також за станом свого здоров`я, оскільки захворіла на тяжку хворобу.

Відповідач - представник Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду (а.с.43-44).

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив обставини здійснення позивачем догляду та поховання свого батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ярова м. Красний Лиман Донецької області.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ярова, м. Красний Лиман Донецької області, помер батько позивача ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.07.2005, актовий запис № 43(а.с.9), копією повторного свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 від 26.12.2013, актовий запис № 8(а.с.10), копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_3 від 18.08.1984, актовий запис 20(а.с.11).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ( ст. 1220 ч.ч.1,2 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, площею 1,7893га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території колишньої Коровоярської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, яка належала померлому на підставі Державного акту, серії ДН № 109280, виданого 14.03.2005 головою Краснолиманської міської ради; земельної ділянки, площею 2,7347га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території колишньої Коровоярської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, яка належала померлому на підставі Державного акту, серії ДН № 108544, виданого 14.03.2005 головою Краснолиманської міської ради; земельної ділянки, площею 0,3838га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території колишньої Коровоярської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, яка належала померлому на підставі Державного акту, серії ДН № 109001, виданого 14.03.2005 головою Краснолиманської міської ради; земельної ділянки, площею 0,2882га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території колишньої Коровоярської сільської ради Краснолиманського району Донецької області, яка належала померлому на підставі Державного акту, серії ДН № 108881, виданого 14.03.2005 головою Краснолиманської міської ради(а.с.25-28).

Положеннями статей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач ОСОБА_1 , відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, інші спадкоємці відсутні, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 13.08.2019(а.с. 54).

Державним нотаріусом позивачу постановою від 22.02.2019 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки, згідно вимог ст. 1269 ЦК України, вона не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний строк після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12-13).

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини згідно вимог ст. 1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини передбачені ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови ПВС України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, фактичне користування і володіння майном спадкодавця або ж проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні і положення ч.3ст.1272 ЦК України не застосовуються.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 чинного на час виникнення спірних правовідносин Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Звертаючись із дійсним позовом, ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини більше ніж на 13 років, при цьому, їй було відомо про смерть спадкодавця.

Відповідно до повідомлення державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 13.08.2019(а.с.54), спадкова справа до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась та із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до Лиманської державної нотаріальної контори ніхто не звертався.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обгрунтовуючи поважність пропуску строку звернення для прийняття спадщини, позивач ОСОБА_1 обумовлює тяжким матеріальними станом, оскільки здійснювала догляд, а потім поховання свого батька та баби ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також за станом свого здоров`я, оскільки захворіла на тяжку хворобу. На підтвердження факту хвороби, суду надано медичні документи, з яких вбачається факти перебування ОСОБА_1 починаючи з 2008 року на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у Краснолиманський ЦРЛ(а.с.19-24).

Відповідно копії довідки до акта огляду МСЕК, серії 12 ААБ № 071923, ОСОБА_1 з 01.11.2018 встановлена третя група інвалідності, безстроково(а.с.14).

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_4 , ОСОБА_1 у період: з 11.04.2005 по 26.01.2006 перебувала на обліку в міському центрі зайнятості та отримувала допомогу по безробіттю; з 11.04.2006 перебувала у трудових відносинах з Установою охорони здоров`я санаторій «Святі гори», та в подальшому перебувала на обліку в центрі зайнятості та продовжувала трудову діяльність на різних посадах до теперішнього часу(а.с.60-63).

Вирішуючи питання про визначення ОСОБА_1 додаткового строку, суд виходить із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Наявність у позивача роботи та захворювання, яке потребувало стаціонарного лікування з 2008 року, суд вважає такими, що не належить до кола вищевказаних поважних причин та є звичайними подіями життя людини.

Наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкодили йому вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини позивачем не надано.

Таким чином, жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, позивач вчинила дії, які б свідчили про прийняття нею спадщини за законом, вона не надала, що, виходячи зі змісту ч. 1ст. 1272ЦК України слід вважати фактичним неприйняттям спадщини за законом.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем поважності пропуску шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, починаючи з дня її відкриття - з 23.07.2005.

Враховуючи наведене, суд не находить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 1258, 1261, 1268, 1272 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про надання додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 13.11.2019.

Суддя -