П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року місто Київ

справа № 753/22917/17

провадження №22-ц/824/11500/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Махлай Л.Д., Стрижеус А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м.Києва

Головного територіального управління юстиції у м.Києві,

відповідач - Головне територіальне управління юстиції у м.Києві,

відповідач - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, поданою представником за довіреністю Спектор Марією Олександрівною ,

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року, ухвалене у складі судді Колесника О.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби місто Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дарницького районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ГУ Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 6 вересня 2017 року визнано неправомірною бездіяльність начальника Дарницького РВ ДВС м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондара В.А. по виконанню ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 17 квітня 2015 року у виконавчому провадженні ВП №46234623 від 29 січня 2015 року.

Неправомірна бездіяльність начальника Дарницького РВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Бондаря В.А. завдала йому моральну шкоду, яка полягає у значних душевних стражданнях, які виражені в тому, що змінився звичайний ритм життя, протягом тривалого часу не виконувалось рішення суду, він змушений протягом тривалого часу стояти у чергах у виконавчій службі, звертатися до адвокатів, звертатися до суду, оскільки не міг розпоряджатися та користуватися своєю власністю. Через душевні переживання у позивача погіршився стан здоров`я і він вимушений був звертатись до лікарів. Розмір моральної шкоди оцінює в 139 392 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 15 травня 2019 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 4 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Головного управління казначейської служби України в м. Києві.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір відшкодування моральної шкоди з 4000 грн. до 139 392 грн.

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не обґрунтував розмір відшкодування моральної шкоди, обмежившись загальними фразами про розумність, виваженість та справедливість. Разом з тим не зазначив, в чому полягає розумність та справедливість відшкодування шкоди позивачу в розмірі 4000 грн.

Суд не прийняв до уваги, що 29 липня 2016 року у справі №753/8798/16 Дарницьким районним судом м.Києва було стягнуто на його користь відшкодування в розмірі 25 000 грн., завданої Дарницьким РВ ДВС м.Києва, що не спонукало відповідача в подальшому діяти в межах діючого законодавства.

Рішення суду першої інстанції не відповідає ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України " Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також ч.4 ст. 10 ЦПК України. Судом не застосовано Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського Суду з прав людини у аналогічних справах щодо розумного розміру справедливої сатисфакції.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач Дарницький районний відділ державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Позовна вимога про стягнення коштів з державного бюджету є помилковою, оскільки, нормами цивільного та цивільного процесуального законодавства не передбачено такого способу захисту прав і у цивільних правовідносинах немає такого суб`єкту, як державний бюджет.

Позивач жодними доказами не довів, що йому завдана моральна шкода, в тому числі в грошовому визначенні, а посилання ОСОБА_1 на практику Європейського суду з прав людини не виключає його обов`язку довести належними та допустимими доказами розмір понесеної шкоди.

Посилання позивача на те, що суд не застосував практику Європейського суду з прав людини, як джерело права з урахуванням положення ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є безпідставним, оскільки така норма спрямована на збільшення прав особи, якщо такі не визначені національним законодавством. Фактично позивач свій процесуальний обов`язок довести понесення душевних страждань, замінює наявністю у нього матеріального права.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в їх заподіянні.

Суд повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Тобто позивач повинен довести одночасну сукупність пов`язаних обставин. ОСОБА_1 не надав доказів наявності сукупних та пов`язаних обставин. Без доведення позивачем понесення душевних страждань не можливо встановити інші обставини та причинно-наслідковий зв`язок всіх обставин і здійснювати розрахунок відшкодування.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач ОСОБА_1 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

У відзиві на апеляційну скаргу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, представник Державної казначейської служби України в м.Києві просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення моральної шкоди, в іншій частині рішення залишити без змін.

В судове засідання не з`явилися представники Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Головного територіального управління юстиції у м.Києві, Головного управління Державної казначейської служби України в м.Києві, про день час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.194, 196, 197), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим суд вважав за можливе розглянути справу в їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст372 ЦПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити, у задоволенні апеляційної скарги відповідача Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві просив відмовити.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 6 вересня 2017 року визнано неправомірною бездіяльність начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві Бондаря В.А. та начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві Воробйова О.В. по виконанню ухвали Дарницького районного суду м.Києва від 17 квітня 2015 року по виконавчому провадженню ВП № 46234623 від 29 січня 2015 року. Ухвала суду набрала законної сили.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок неправомірної бездіяльності посадових осіб органів державної виконавчої служби позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях, яких зазнав позивач через тривале невиконання рішення суду, позивач був позбавлений права розпорядження та користування належним йому майном, був змушений витрачати час на звернення до органів виконавчої служби та до суду. Вирішуючи питання про грошову компенсацію моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із ступеню вини відповідача, характеру та тривалості страждань позивача, та вважав, що сума коштів в розмірі 4000 грн. буде достатнім відшкодуванням, яке в свою чергу відповідатиме засадам розумності та справедливості. Разом з тим, суд вважав недоведеним позивачем розмір моральної шкоди в сумі 139392 грн.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та вимогам матеріального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на їх правильність не впливають.

Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч.1, п.3 ч.2, 3, 4 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічні тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судовим рішенням установлено неправомірну бездіяльність посадових осіб органів державної виконавчої служби, яка полягає у безпідставному невиконання понад рік ухвали суду від 17 квітня 2015 року про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. При цьому, судовим рішенням установлено, що ухвала Дарницького районного суду м.Києва від 17 квітня 2015 року надійшла до ВДВС 23 квітня 2015 року, повторно 8 травня 2015 року, автомобіль повернуто лише 6 жовтня 2016 року.

Відповідальність за завдану шкоду в даному випадку має нести держава (ст.ст.1173, 1174 ЦК України).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано врахував характер порушень з боку виконавчої служби, глибину душевних страждань позивача, пов`язаних з тривалим невиконанням судового рішення, неможливість користування власним транспортом, необхідність вжиття позивачем заходів пов`язаних із захистом своїх прав у державній виконавчій службі, а також керуючись вимогами розумності і справедливості , вважав достатнім 4000 грн. для компенсації душевних страждань, які позивач зазнав внаслідок порушення його прав.

Посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини, рішення судів України як на підставу визначення розміру моральної шкоди в більшому розмірі, ніж визначив суд першої інстанції, не можуть бути прийняті в якості підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, оскільки визначення розміру моральної шкоди залежить від конкретних обставин справи.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди в розмірі 139392 грн., а тому суд першої інстанції, виходячи із доведеності позивачем позовних вимог, обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди в сумі 4000 грн.

Доводи апеляційної скарги відповідача в тій частині, що позивачем не доведено факту душевних страждань та причинно-наслідкового зв`язку, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, скільки факт бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби встановлений судовим рішенням, тривале, безпідставне невиконання судового рішення свідчить про порушення прав позивача, передбачених ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що саме по собі завдає душевних страждань.

За таких обставин наявні підстави вважати доведеним, що між неправомірною бездіяльністю посадової особи відповідача та душевними стражданнями позивача, яких останній зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, існує причино - наслідковий зв`язок, що в свою чергу дає підстави для висновку про завдання позивачу моральної шкоди.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно з`ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, подану представником Спектор Марією Олександрівною ,- залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 18 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Махлай

А.М. Стрижеус