ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/842/18 Номер провадження 22-ц/814/3046/19Головуючий у 1-й інстанції Лизенко І. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч»

на ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2019 року, постановлену суддею Лизенко І.В., повний текст ухвали складено дата не вказана

за заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, у цивільній справі № 546/842/18 за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч», за участю третьої особи: відділ у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про розірвання договору оренди землі,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч», за участю третьої особи: відділ у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про розірвання договору оренди землі. Просила розірвати договір оренди земельної ділянки № 247 від 01.09.2006 р. площею 3,63 га, наданої для ведення товарного с/г виробництва, розташованої на території Демидівської сільської ради Решетилівського району, а також стягнути з відповідача витрати, пов`язані із поданням позову.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 липня 2019 року залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч», за участю третьої особи відділ у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про розірвання договору оренди землі, у зв`язку з повторною неявкою позивача та її представника в судове засідання (а.с. 94-95).

30.07.2019 р. до суду першої інстанції надійшла заява представника відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» - адвоката Дубинки Ю.С. про компенсацію здійснених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України (а.с. 101-103).

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2019 року заяву сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, залишено без задоволення.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, тобто відповідачу необхідно довести факт зловживання стороною позивача своїми процесуальними правами або факт неправильних дій сторони позивача, внаслідок яких виник спір. Залишення заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. При цьому суд не встановлює обґрунтованості чи необґрунтованості позовної заяви. З огляду на зміст позовної заяви та доданих до неї доказів, не вбачається завідомої безпідставності позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, тому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц. Надання відповіді на відзив є правом позивача, а не його обов`язком, тому також не може свідчити про необґрунтованість дій позивача. ЦПК України та іншими нормативно-правовими актами не передбачено обов`язку сторони позивача брати участь у перемовинах зі стороною відповідача щодо з`явлення у судове засідання. Сам по собі факт неявки позивача та його представника у судове засідання не є зловживанням процесуальними правами у розумінні ст. 44 ЦПК України. Отже, відповідачем не надано до суду жодних доказів, які б слугували підставою для висновку про необґрунтовані дії позивача, а також підтвердженням того, що відповідач несе репутаційні та іміджеві втрати через дану справу, інших необґрунтованих дій з боку позивача, як то систематичне протидіяння позивача правильному та швидкому вирішенню спору, умисність дій позивача та його вини суду відповідачем не доведено, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про відсутність підстав для компенсації здійснених відповідачем витрат.

В апеляційній скарзі СТОВ «Світоч», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою заяву СТОВ «Світоч» про компенсацію здійснення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи задовольнити та стягнути з позивача на користь СТОВ «Світоч» понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 900 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем подано безпідставний позов. Після подання позову ні позивачем, ні його представником не здійснювались будь-які процесуальні дії для сприяння суду у правильному та швидкому вирішенні спору, а саме представник позивача жодного разу в судове засідання не з`являвся, хоча був належним чином повідомлений про їх дату, час та місце, ніяких клопотань, пояснень чи заяв про відкладення чи розгляд справи за відсутності представника позивач не подавала, про причини неявки не повідомляли. Разом з тим, на заяву відповідача про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, представник позивача відреагувала, направила суду заперечення на вказану заяву та клопотання про розгляд заяви без її участі. У таких діях позивача та його представника вбачається зловживання процесуальними правами, а саме подання позову, який є безпідставним та має очевидно штучний характер, адже, представником позивача не здійснювались будь-які дії для сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та для прийняття судом рішення за результатами розгляду всіх поданих позивачем матеріалів, з метою чого і подавався позов. Представник позивача ухилявся від перемовин зі стороною відповідача, не попереджав про свою неявку у засідання. З наданих суду документів вбачається, що представником відповідача адвокатом Дубинкою Ю.С. було виконано роботи з підготовки до судового засідання, здійснено виїзд в судове засідання, у зв`язку з чим відповідач поніс витрати, які повинні бути відшкодовані позивачем, адже за умови добросовісного ставлення ним до справи, а саме повідомлення про свою неявку в судове засідання, відповідач, міг би не направляти свого представника у судове засідання, а відповідно, зменшити розмір витрат. Зазначає, що суд першої інстанції посилається на постанову Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі № 148/312/16-ц, в якій вказано, що звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обгрунтованості позову, а право позивача на подачу заяви про залишення позову без розгляду є диспозитивним його правом, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, при цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Відповідач вважає, що правова позиція викладена у вказаній постанові Верховного Суду, в даному випадку не підлягає застосуванню, адже в ній описується випадок залишення позовної заяви без розгляду на підставі заяви позивача, та вказується, що саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необгрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації. Позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та її представника в судове засідання, які не повідомили при повторній неявці про її причини, що на підставі викладеного та з врахуванням обставин справи, є необгрунтованими діями позивача щодо невиконання своїх процесуальних обов`язків та зловживанням процесуальними правами у вигляді подання безпідставного позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції обставин, 31.07.2019 р. СТОВ «СВІТОЧ» звернулося до суду з заявоюпро компенсацію здійснених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України (а.с. 101-103), в якій просило стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1900,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог послалося на те, що ухвалою суду від 23.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТОЧ», за участю третьої особи відділу у Решетилівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, про розірвання договору оренди землі, було залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача.

Відповідач вважає дії позивача необґрунтованими з наступних підстав: - позивачем подано безпідставний позов, який спростовується відзивом. Відповіді на відзив до суду не надано; -представник позивача ухилився від перемовин зі стороною відповідача, не попереджає про свою неявку у засідання, у зв`язку з чим представники позивача прибули у засідання; -позовна заява залишена без розгляду судом у зв`язку з повторною неявкою сторони позивача та які не повідомили причин неявки, тобто внаслідок дій (бездіяльності) сторони позивача. Позивач мав можливість, з 03.04.2019 подати до суду заяву про залишення позову без розгляду, або надати заяву про розгляд справи за його відсутності. Також зазначає, що СТОВ «СВІТОЧ» є соціально відповідальним підприємством та неухильно додержується положень договорів оренди землі, на даний час несе репутаційні та іміджеві втрати через дану цивільну справу, яка в подальшому залишилась без розгляду.

27.09.2019 стороною позивача надано до суду заперечення на заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якому зазначено, що відповідач у відзиві не спростував позов з мотивів його безпідставності; не подав попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи; надання відповіді на відзив є правом позивача, але не обов`язком, тому просила відмовити у задоволенні заяви відповідача (а.с. 130-132).

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необгрунтованих дій позивача.

По справі вбачається, що 15.08.2018 року було відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначене на 10-00 год 28.02.2019 р. (а.с. 41), проте, розгляд справи не було завершено у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_2 у відставку 27.09.2018 р.

Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 04 березня 2019 року справа прийнята до розгляду суддею Лизенко І.В., розпочато повторно розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 03.04.2019 р. (а.с. 66-67).

03.04.2019 р. до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника відповідача у щорічній відпустці згідно графіку на 2019 р. та відсутністю у СТОВ «Світоч» інших осіб, які могли б представляти інтереси підприємства у суді та неможливістю їх залучити на даний час на договірних умовах (а.с. 75).

03.04.2019 р. також до суду надійшла заява представника позивача адвоката Цокало Т.М. про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з її перебуванням на лікарняному (а.с. 77).

03.04.2019 р. справа слуханням відкладена на 23.07.2019 р.

Ухвалою суду першої інстанції від 23.07.2019 р. позовна заява ОСОБА_1 залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача (а.с. 94-95).

У заяві відповідача про компенсацію здійснених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України (а.с. 101-103) зазначено три підстави, які, його на думку вказують на необгрунтованість дій позивача та є підставою для застосування вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України, а саме подача безпідставного позову; ухилення позивача від перемовин зі стороною відповідача; бездіяльність позивача в частині не повідомлення відповідача про неявку у засідання.

Апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідачем не доведені підстави, зазначені у заяві про компенсацію здійснених витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України, при цьому суд першої інстанції достатньо повно мотивував кожну підставу, на яку посилався відповідач у заяві, дав кожній з них правову оцінку та прийшов до законного і обгрунтованого висновку про залишення заяви без задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, шо позовна заява залишена судом без розгляду у зв`язку з повторною неявкою сторони позивача та яка не повідомила про причини неявки, що і є бездіяльністю сторони, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неякою належно повідомленого позивача або який не повідомив про причини неявки є стадією цивільного процесу, законодавець, як наслідок неявки такого позивача, передбачив право суду залишити у такому випадку позов без розгляду і це не можна розцінювати як бездіяльність сторони позивача. Явка у судове засідання є правом сторони позивача, який повинен усвідомлювати правові наслідки своєї неявки, у т.ч. і залишення позову без розгляду.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивачем подано безпідставний позов, що випливає з відзиву відповідача, т.я. ці доводи відповідача про безпідставність позову є його тлумаченням, лише суд за результатами розгляду справи може прийти до висновку про безпідставність позову, що є підставою для відмови у позові, у даному випадку справа судом першої інстанції не розглядалася по суті.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивач ухилявся від перемовин зі стороною відповідача, не попереджав про свою неявку у засідання, оскільки це не передбачено цивільним процесом, позивач скористався своїм право подачі позову, який повинен розглядатися за вимогами ЦПК України з дотриманням процесуальних прав сторін. Посилання відповідача на виконання його представником адвокатом робіт з підготовки до судового засідання, здійснення ним виїзду у судове засідання, понесення витрат, то це передбачено умовами договору про надання правничої допомоги.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що у даному випадку не підлягає застосуванню постанова Верховного суду від 26.09.2018 р. по справі № 148/312/16-ц, оскільки відповідач на власний розсуд тлумачить підстави залишення позову без розгляду у вказаній справі та у справі за позовом до нього, у даному випадку відповідач вважає неявку позивача у судове засідання як необгрунтованими діями щодо невиконання процесуальних обов`язків та зловживання процесуальними правами у вигляді подання безпідставного позову, що не відповідає дійсності.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» залишити без задоволення.

Ухвалу Решетилівського районного суду Полтавської області від 27 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2019 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов