Справа № 202/6028/15-ц
Провадження № 2/202/78/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 листопада 2019 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Нечепуренко А.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Індустріальний районний відділ державної міграційної служби України в місті Дніпропетровська, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №50, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської області, Дніпровська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Індустріальний районний відділ державної міграційної служби України в місті Дніпропетровська, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначила, що вона проживає в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею в зазначеному вище домоволодінні зареєстрований син її колишнього чоловіка - ОСОБА_3 , який фактично там ніколи не проживав. Відповідач проживає в іншому місці, адреса якого їй невідома. Відповідач до житла не з`являється, комунальні послуги у зв`язку зі своєю реєстрацією не сплачує, його особистих речей в квартирі немає, перешкод у користуванні житлом відповідачу ніхто не чинить. Реєстрація відповідача за адресою: АДРЕСА_1 змушує позивача нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг. Просила суд: визнати ОСОБА_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Індустріальний районний відділ ДМС в місті Дніпропетровську зняти з реєстрації ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути судові витрати по справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2015 року, справа розподілена судді Волошину Є.В.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 серпня 2015 року відкрито провадження у справі.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2017 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2015 року скасовано і справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору залучено Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №50 та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської області.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору залучено Дніпровську міську раду.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2017 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про забезпечення позову відмовлено.

Справа перебувала у провадженні судді Волошина Є.В. призначеного на посаду судді строком на п`ять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року, справа розподілена судді Слюсар Л.П.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

При новому розгляді справи позовні вимоги позивачем не уточнювалися. Надано представником позивача письмові пояснення щодо правової позиції. Так зазначено, що позов був складений 15.07.2015 року в рамках діючого на той час ЦПК України та вимоги позивача обґрунтовуються ст.ст.71,72,116,156 ЖК України.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають заявлені позовні вимоги позивача необґрунтованими. Просили в позові відмовити.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з ордером на житлове приміщення №308 серії 01, виданим 11 квітня 1989 року виконавчим комітетом Індустріального райради народних депутатів м. Дніпропетровська, ОСОБА_1 на родину з 2 чоловік ( ОСОБА_1 - основний квартиронаймач та сина ОСОБА_10 ) надана двокімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки ВАДР Управління паспортної роботи, громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС в Дніпропетровській області у вищезазначеній квартирі з 22 січня 2010 року також зареєстрований ОСОБА_3 .

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_3 є рідними братами по батькові, та останній був зареєстрований в спірній квартирі з дозволу позивача після смерті брата, про що не заперечували сторони по справі.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України,обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В порядку ст. 15 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Факт не проживання відповідача за вказаною адресою підтверджується наданим позивачем копією акта квартального комітету від 05 червня 2015 року, затвердженого головою начальником КП ЖРЕП Індустріального району м. Дніпропетровська, згідно якого ОСОБА_3 з моменту реєстрації ніколи не проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 ст. 71 цього Кодексу передбачено, що за наймачем або членами його сім`ї при їх тимчасовій відсутності жиле приміщення зберігається протягом шести місяців.

За правилами ст. 71 ЖК України у справах про визнання наймача або членів сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, обов`язковим є з`ясовування причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо.

Щодо заявлених позовних вимог позивача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, то в судовому засіданні встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом в липні 2015 року позивач була основним квартиронаймачем спірної квартири та квартира була не приватизована, однак після ухвалення заочного рішення по справі відповідач був знятий з реєстрації, квартиру було приватизовано позивачем. Після приватизації квартири позивачем в період розгляду даної цивільної справи в липні 2017 року квартиру було продано ОСОБА_11 та позивач знялася з реєстрації в спірній квартирі.

Так, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер об`єкта нерухомості 101, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2622, посвідченого 30.06.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Юлією Володимирівною.

Відповідно до паспорту громадянина України НОМЕР_2 , виданого Індустріальним РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 03 лютого 2010 року ОСОБА_1 з 27.07.2017 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Статтями 10-13 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах - не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи наявні докази, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки на час розгляду справи, позивачем не надано доказів щодо належності їй майна, на праві власності чи користуванні, а згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна датованого 06 липня 2017 року власником житла, а саме кв. АДРЕСА_1 . Також суд не приймає до уваги покази свідків по справі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які вказали, що відповідач не проживав в спірній квартирі та свідка ОСОБА_9 щодо неможливості спільного проживання, оскільки відсутні докази порушення права позивача відповідачем у користуванні та розпорядженні спірною квартирою .

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.ст. 4,13,141,259,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) треті особи: Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (м. Дніпро, вул. Красна, б.2-а), Індустріальний районний відділ державної міграційної служби України в місті Дніпропетровська (м. Дніпро, вул. Янтарна, буд.75-а), Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №50 (м. Дніпро, вул. Щербини,25), Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (м. Дніпро, вул. Старокозацька,58), Дніпровська міська рада (м. Дніпро, просп. Д. Яворницького,75), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено 21 листопада 2019 року.

Суддя Л.П. Слюсар