УХВАЛА

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 199/9934/18

провадження № 61-20045ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача шляхом встановлення нікчемності кредитного договору, визнання кредитного договору недійсним, стягнення безпідставно списаних грошових коштів, зобов`язання утриматись від нарахування пені та відсотків за користування коштами,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У листопаді 2019 року представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року, в якій просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 з цього приводу зазначає, що справа підлягає перегляду в касаційному порядку, оскільки судом апеляційної інстанції неправомірно визнана малозначною, оскільки таку дію може вчинити лише суд першої інстанції. В Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні постанови Верховного Суду з приводу аналогічних правовідносин, а тому справа має значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Справа становить значний суспільний інтерес, оскільки зачіпає інтереси невизначеного кола осіб. Справа має виняткове значення для позивача, оскільки сума грошових коштів, яку пред`являє Банк позивачу до сплати, у розмірі 181 311,68 грн є непосильною для позивача, крім того постановою апеляційного суду в даній справі визнано кредитний договір укладеним, дійсним та таким, що повинен виконуватись, а тому на підставі даної постанови Банк може звернутися до відповідного підрозділу державної виконавчої служби для стягнення коштів за кредитним договором. На підставі наведеного, позивач вважає, що справа підлягає перегляду в касаційному порядку.

Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки посилання скаржника на те, що дана справа поширюється на невизначене коло осіб, не обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд апеляційної інстанції розглянув справу в передбаченому частиною першої статті 369 ЦПК України порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Щодо суми грошових коштів, які Банк пред`явив позивачу до сплати, та постанови суду у даній справі, на підставі якої на думку позивача Банк може розпочати стягнення коштів, суд касаційної інстанції зазначає, що в межах даної справи не вирішувалося питання про стягнення кредитних коштів, а тому такі доводи не можуть бути взяті уваги. Щодо посилань скаржника на те, що з приводу аналогічних правовідносин відсутні постанови Верховного Суду, то варто зазначити, що Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно заявлених ОСОБА_2 позовних вимог, а тому даний спір не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Скаржник просить суд касаційної інстанції рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Досить важливим є те, що правове регулювання та застосування норм матеріального права у відносинах, які склалися між учасниками даного спору щодо захисту прав споживача шляхом встановлення нікчемності кредитного договору, визнання кредитного договору недійсним, стягнення безпідставно списаних грошових коштів, зобов`язання утриматись від нарахування пені та відсотків за користування коштами не представляють складності, суди ухвалювали рішення відповідно до усталеної судової практики, а доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки наявних у справі доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції (частина перша статті 400 ЦПК України). Таким чином, за встановленими фактичними обставинами справи та правовідносинами; правовим регулювання спору, справа не представляє значної складності, а відтак не належить до виключень із категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Оскільки ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2019 року та на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про захист прав споживача шляхом встановлення нікчемності кредитного договору, визнання кредитного договору недійсним, стягнення безпідставно списаних грошових коштів, зобов`язання утриматись від нарахування пені та відсотків за користування коштами.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш