Провадження №2/523/5181/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" січня 2019 р. місто Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в м.Одесі цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_2, м.Одеса, вул.Старицького, 10), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, Одеська обл., с.Молодіжне, вул.Ліні, 8 мас. ІІ, буд.176) до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Тополь-2» (, 65123, м.Одеса, вул.Дніпропетровська дорога, 131) про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять усунути перешкоди у користуванні власністю, а саме, приміщенням №101, розташованого у будинку №73 по вул. Семена Палія, у м. Одеса, зобовязати Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "ТОПОЛЬ-2" (, місце знаходження юридичної особи: 65123, Одеська обл., місто Одеса, Дніпропетровська дорога, буд.131) звільнити приміщення №101 у будинку №73 по вул.Семена Палія, у м.Одеса, а також стягнути судові визнати, посилаючись на те, що вони є співвласниками зазначеного приміщення, відповідач незаконно займає дане приміщення та безпідставно відмовляється його звільнити.

Ухвалою суду відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні. Одночасно запропоновано відповідачу у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Суворовського районного суду м.Одеси заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

Відповідач копії матеріалів справи та ухвалу суду отримав 17 грудня 2018 року, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачами докази та повідомлені ними обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 20.01.2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс-Жилстрой» та ОСОБА_3 (до укладання шлюбу ОСОБА_4), ОСОБА_2 та ОСОБА_1, було укладено договір № 48/1 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення в об'єкті будівництва - приміщення №1 під офіс, площею 37,60 кв.м., розташоване в об'єкті будівництва в цокольному поверсі за будівельною адресою: ІІІ-4-1, ж/p Котовського, вул. Марсельська, 1. Того ж дня ТОВ «Альянс-Жилстрой» передав позивачам за актом прийому-передачі майнові права на дане нежитлове приміщення.

01.02.2012р. між управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ТОВ «Альянс-Жилстрой» було укладено додаткову угоду про зупинення контракту №38-05 від 20.02.2005р. у звязку з неналежним виконанням ТОВ «Альянс- Жилстрой» договірних зобов'язань по будівництву житлових будинків перед У КБ Одеської міської ради та інвесторами (фізичними та юридичними особами), всі підрядні договори, укладені ТОВ «Альянс-Жилстрой» були припинені шляхом підписання відповідної додаткової угоди.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 19.08.2015 року за ОСОБА_3 (до укладання шлюбу ОСОБА_4), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визнано право на отримання в натурі після будівництва житлового будинку й та введення його в експлуатацію та відповідної реєстрації в установленому порядку - нежилого приміщення № 1, розташованого в цокольному поверсі житлового будинку за будівельною адресою - м.Одеса, мкр.ІІІ-4-1 житлового району ж/p Котовського, вул.Марсельська, 1, загальною площею 37,60 кв.м.

Вищевказане рішення Суворовського районного суду м.Одеси набрало законної сили.

Після закінчення будівництва будинку та введення його в експлуатацію, вказаному вище обєкту було присвоєно адресу: м.Одеса, вул.Семена Палія, буд.73, нежитлове приміщення № 101.

На даний час позивачі є співвласниками приміщення №101, розташованого у будинку №73 по вул.Семена Палія у м.Одесі, яке належить їм на праві спільної часткової власності.

Право власності зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства, про що свідчить Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Дане нежитлове приміщення займає Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "ТОПОЛЬ-2", чим чинить перешкоди позивачам у користуванні обєктом нерухомого майна, що належить їм на праві спільної часткової власності.

З метою усунення перешкод у користуванні власністю позивачі направили відповідачу вимогу від 05.06.2018 року, однак відповідач не реагує належним чином на вимоги позивачів та не звільняє приміщення.

Згідно зі ст.317-319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно із ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У правовій позиції у справі № 6-1203цс15 від 16 вересня 2015 року Верховний Суд зазначив наступне. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За правилами ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс і под.).

Зазначені принципи сформульовано і в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Спорронг і Лоннрот проти Швеції" (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід'ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст.1 Першого протоколу (Лист Верховного Суду України від 01.07.2013 р. "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ").

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах "ОСОБА_5 проти Італії" [ВП], заява N 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та "Вістіньш і Перепьолкінс проти Латвії" [ВП], заява N 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

З іншими вимогами позивачі не звертались, відповідач не спростував жодним належним і допустимим доказом зазначені у позові обставини.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, регулюються нормами ст.ст.29, 317, 391 ЦК України і підлягають задоволенню, оскільки вказане приміщення належить позивачам на праві власності на законних підставах.

Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 699,00 грн.

Керуючись ст.ст.9-13, 76-83, 95, 128-131, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, АДРЕСА_1), ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_2, м.Одеса, вул.Старицького, 10), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, Одеська обл., с.Молодіжне, вул.Ліні, 8 мас. ІІ, буд.176) до обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Тополь-2» (, 65123, м.Одеса, вул.Дніпропетровська дорога, 131) про усунення перешкод у користуванні власністю та зобовязання вчинити певні дії, задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_3 (до укладення шлюбу - ОСОБА_4), ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у користуванні власністю, а саме - приміщенням №101, розташованим у будинку №73 по вул.Семена Палія у м.Одесі, наступним чином:

- зобовязати Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "ТОПОЛЬ-2" (, місце знаходження юридичної особи: 65123, Одеська обл., місто Одеса, Дніпропетровська дорога, буд. 131) звільнити приміщення №101, що розташоване у будинку №73 по вул.Семена Палія у м.Одесі.

Стягнути з Обєднання співвласників багатоквартирного будинку "ТОПОЛЬ-2" (, місце знаходження юридичної особи: 65123, Одеська обл., місто Одеса, Дніпропетровська дорога, буд.131) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНН НОМЕР_1, АДРЕСА_2) ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНН НОМЕР_2, м. Одеса, вул. Старицького, 10), ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, Одеська обл., с. Молодіжне, вул. Ліні, 8 мас. ІІ, буд. 176) понесені ними судові витрати у загальному розмірі 699 гривень 00 копійок.

Копію рішення направити сторонам у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.01.2019 року.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5, п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Суворовського районного суду м.Одеси

Суддя: