Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 541/416/16-ц

провадження № 61-30417св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Стрільчука В. А. (суддя-доповідач),

суддів: Кузнєцова В. О., Олійник А. С., Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , який є правонаступником ОСОБА_2 ,

відповідач - Хомутецька сільська рада Миргородського району Полтавської області,

третя особа - приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечна Надія Павлівна,

особа, яка подавала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року у складі судді Кузнєцової О. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області (далі - Хомутецька сільська рада), третя особа - приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Наконечна Н. П. (далі - приватний нотаріус Наконечна Н. П.), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельну ділянку площею 2,12 га, яка розташована на території Хомутецької сільської ради. Вона є людиною з інвалідністю, не має змоги самостійно пересуватися, а тому не мала можливості вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Наконечної Н. П. від 15 січня 2016 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у встановлений законом строк вона не подала заву про прийняття спадщини та не проживала разом із спадкодавцем на час її відкриття. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просила визнати поважними причини пропуску нею строку для прийняття спадщини та визначити їй додатковий двомісячний строк для її прийняття.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року у складі судді Чернюка В. Д. позов задоволено. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк протягом одного місяця з моменту набрання цим рішенням законної сили для подання нею заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що місцевий суд безпідставно не залучив її до участі у справі як законного представника ОСОБА_4 - неповнолітньої доньки спадкодавця, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, а також - Службу у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації. При пред`явленні позову ні позивач, ні її представник ОСОБА_1 , який є її онуком, не зазначили про те, що у спадкодавця є малолітня дитина та інша донька від першого шлюбу. Позивач мала захворювання задовго до смерті сина і стан її здоров`я не перебував у причинно-наслідкового зв`язку з його смертю. Позов підписаний та поданий неповноважною особою - ОСОБА_1 , оскільки видана довіреність на представництво позивача не відповідала вимогам щодо її оформлення.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року відмовлено ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2016 року.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції не вирішувалося питання про спадкові права ОСОБА_4 . В розумінні положень статті 292 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), ОСОБА_3 не наділена правом на подання апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене в цій справі, оскільки наданням позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не вирішувалося питання про будь-які права, інтереси та обов`язки її неповнолітньої доньки. При цьому заявник та її неповнолітня донька не позбавлені можливості вчиняти дії щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У червні 2017 року ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована неврахуванням апеляційним судом того, що після смерті ОСОБА_5 і спливу шестимісячного строку його неповнолітня донька ОСОБА_4 залишилася єдиним спадкоємцем всього спадкового майна, оскільки інші спадкоємці першої черги не прийняли спадщини. Разом з тим її не було залучено до участі у справі, що безумовно порушує її спадкові права.

У серпні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, в якому просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги. Рішенням суду першої інстанції позивачу було надано лише додатковий строк для прийняття спадщини, тобто не віршувалося питання про права та обов`язки іншого спадкоємця за законом.

У серпні 2017 року приватний нотаріус Наконечна Н. П. також подала заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначила, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 лютого 2017 року у справі № 541/1552/16-ц було задоволено позов ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , третя особа - Миргородська районна державна адміністрація, про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права на 1/2 частину спадщини в порядку спадкування за законом. Визнано частково недійсним на 1/2 його частину свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 квітня 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 448 (спадкова справа 90/2016), на земельну ділянку розміром 0,1000 га, розташовану по АДРЕСА_1 . Визнано частково недійсним на 1/2 його частину свідоцтво про право на спадщину за законом від 22 квітня 2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 449 (спадкова справа 90/2016), на земельну ділянку розміром 2,1216 га, розташовану на території Хомутецької сільської ради. Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на 1/2 частину спадкового майна (спадщину) після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Отже, пред`являючи вказаний позов, ОСОБА_3 визнавала та погоджувалася з ухваленим у цій справі рішенням місцевого суду.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Миргородського міськрайонного суду Полтавської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

24 травня 2018 року справу № 541/416/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 березня 2019 року касаційне провадження у цій справі зупинене до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_2

Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року касаційне провадження поновлено та залучено правонаступника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 .

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 1220, частиною третю статті 1223, частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Виконавчим комітетом Хомутецької сільської ради.

За життя ОСОБА_5 належала земельна ділянка площею 2,12 га, розташована на території Хомутецької сільської ради, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Постановою приватного нотаріуса Наконечної Н. П. від 15 січня 2016 року було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її сина ОСОБА_5 у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року право на апеляційне оскарження мають сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки.

Вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Разом з тим, оскаржуване незалученою особою судове рішення повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України 2004 року права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов`язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК України 2004 року постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Конституційний Суд України у рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Зміст вищенаведеної статті 292 ЦПК України 2004 року свідчить про те, що право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках, і обмежує їх права.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 03 лютого 2016 року у справі № 6-885цс15 та від 06 вересня 2017 року у справі № 6-1844цс16.

Отже, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність в особи права на оскарження рішення суду першої інстанції на тій підставі, що суд не вирішував питання про її права та обов`язки, може бути зроблений лише після з`ясування, яким чином таке рішення впливає на обсяг прав, інтересів чи обов`язків особи, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , посилалася на те, що її не залучено до участі в розгляді цієї справи як законного представника ОСОБА_4 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті її батька ОСОБА_5 , а також на те, що справу розглянуто без залучення Служби у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації, чим було порушено права ОСОБА_4 на отримання спадщини.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, щоособа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які б могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Порушивши вимоги частини першої статті 292 ЦПК України 2004 року, апеляційний суд належним чином не перевірив доводів ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , щодо порушення її прав у зв`язку з незалученням до участі в розгляді цієї справи як законного представника ОСОБА_4 , яка має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті її батька ОСОБА_5 .

Таким чином, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про відсутність у заявника права на апеляційне оскарження, що призвело до обмеження реалізації її права на апеляційне оскарження судового рішення.

Частиною четвертою статті 406 та частиною шостою статті 411 ЦПК Українипередбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням вищенаведених норм процесуального права та перешкоджає подальшому провадженню у справі.

У зв`язку з допущеними апеляційним судом порушеннями норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання провідкриття апеляційного провадження, оскаржуване судове рішення слід скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 26 травня 2017 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. А. Стрільчук
Судді:В. О. Кузнєцов
А. С. Олійник
С. О. Погрібний О. В. Ступак