Справа № 357/6402/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Бондаренко Н. В., розглянувши заяву заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 , про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення, -

В С Т А Н О В И В :

03.09.2019 заступник начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ведмеденко Олександр Дмитрович звернувся до суду з даною заявою, в якій просив затвердити мирову угоду, укладену в процесі виконання виконавчого провадження №44442007 по виконанню виконавчого листа №2/357/2432/14, виданого 28.07.2017 року Білоцерківським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.05.2014 року до досягнення дітьми повноліття.

Заступник начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Ведмеденко Олександр Дмитрович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Стягувач - ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату,час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та відмовити в задоволенні заяви заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби в затвердженні мирової угоди, оскільки питання вирішено шляхом укладення договору про припинення права на аліменти.

Боржник - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності та відмовити в задоволенні заяви заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби в затвердженні мирової угоди, оскільки питання вирішено шляхом укладення договору про припинення права на аліменти.

Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали заяви, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17.07.2014 року, у справі №357/6402/14-ц, провадження № 2/357/2432/14, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.05.2014 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.24-25). Рішення набрало законної сили 28.07.2014 року.

28.07.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі №357/6402/14-ц, провадження № 2/357/2432/14 ( а.с. 47) та 18.08.2014 року державним виконавцем Бойко Т.І. було відкрите виконавче провадження №44442007 про примусове виконання вищезазначеного виконавчого листа (а.с.32).

03.06.2019 року ОСОБА_3 , яка змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 », що підтверджується матеріалами справи (а.с. 66) та ОСОБА_2 подали до виконавчої служби заяву щодо передачі мирової угоди для визнання судом та додали мирову угоду укладену між ними ( а.с. 38-39).

З мирової угоди від 03.06.2019 року, укладеної між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що вони домовились про наступне: ОСОБА_2 , з моменту ухвали мирової угоди рішенням суду, на протязі 20 днів зобов`язується укласти договір про передачу власного майна врахунок сплати аліментів на користь неповнолітніх доньок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в рівних частках кожній, а саме передати 17/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування частини житлового будинку від 11.08.2005 року № 2059 посвідчений приватним нотаріусом Губенко Т.А., загальною площею 175,9 кв.м, житловою площею 103,6 кв.м.. ОСОБА_1 , з моменту виконання мирової угоди, відмовляється від своїх позовних вимог про стягнення аліментів від ОСОБА_2 на утримання двох неповнолітніх доньок ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та зобов`язується самостійно утримувати їх. Ця мирова угода відповідає дійсним намірам сторін і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається у відповідності з нашою справжньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психологічного тиску та на вигідних для нас умовах і не є результатом впливу тяжких обставин. Ця мирова угода укладається ними без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення.В частині не врегульованій даною мировою угодою, сторони керуються відповідними нормами Цивільного кодексу України.Наслідки укладання даної мирової угоди сторонами зрозумілі.Наслідки припинення провадження у справі в зв`язку з укладанням мирової угоди, їм роз`яснені і зрозумілі.У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що сторони виконавчого провадження намагаються шляхом укладення мирової угоди здійснити перехід права власності на нерухоме майно, а саме на 17/100 частин житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , на підставі договору дарування частини житлового будинку від 11.08.2005 року № 2059, посвідченого приватним нотаріусом Губенко Т.А., загальною площею 175,9 кв.м, житловою площею 103,6 кв.м., тобто, умови мирової угоди не направлені на врегулювання спору, а є вимогою про перехід права власності на нерухоме майно, тоді як предметом спору, за яким укладена мирова угода, було стягнення аліментів на утримання дітей.

Оскільки, судом встановлено, що зазначене вище нерухоме майно не було предметом спору, то мирова угода затвердженню не підлягає.

Ст. 190 Сімейного кодексу передбачено припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з набуттям права власності на нерухоме майно, в якій зазначено, що той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.

Отже, судом не може визнаватися мирова угода, умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами, оскільки метою мирової угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору, тобто матеріально - правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просив ухвалити судове рішення.

За таких обставин, суд вважає, що внаслідок визнання судом мирової угоди, укладеної між сторонами виконавчого провадження, фактично відбудеться перехід права власності на нерухоме майно, яке не було предметом судового спору.

Набуття права власності на нерухоме майно законодавчо визначене та врегульоване. За загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1 ст.328 ЦК України).

Перехід права власності на нерухоме майно під час виконавчого провадження урегульоване положеннями Розділу VII Закону України «Про виконавче провадження».

Окрім того, суд вважає, що дана мирова угода не відповідає вимогам закону, оскільки умови мирової угоди залежать від інших обов`язкових факторів, таких як: оформлення нерухомого майна з державною реєстрацією, з`ясування наявності заборони відчуження нерухомого майна, його застави, прав на нього третіх осіб, та інших обставини, які не можуть бути з`ясовані судом під час вирішення питання про визнання мирової угоди, укладеної в межах виконавчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до висновку, що умови мирової угоди, яка укладена між сторонами, не узгоджуються з вимогами закону та виходять за межі виконання судового рішення, оскільки стосуються правовідносин щодо переходу права власності на нерухоме майно без дотримання передбаченого нормами ЦКУкраїни порядку та не пов`язані із порядком стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 434 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 цього Кодексу, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Враховуючи вищезазначене та те, що сторони виконавчого провадження ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір про припинення права на аліменти, шляхом передачі дітям права власності на майно, суд прийшов до висновку, що заява заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення, не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 207, 353, 434 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви заступника начальника Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (09100, Київська область, м. Біла Церква, б-р Олександрійський, 94), стягувач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 21.11.2019 року.

СуддяО. В. Бондаренко