ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року

м. Харків

Справа № 643/5784/19

Провадження № 22-ц/818/ 4559/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Хорошевського О.М.

Суддів Маміної О.В., Кіся П.В.,

Учасники справи :

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,

Відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 липня 2019 року, ухваленого суддею Поліщук Т.В.,

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21384 грн 83 коп. та витрати по оплаті судового збору.

Позов мотивований тим, що 13.11.2011 між сторонами був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 8000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Відповідач належним чином свої обов`язки за договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 03 березня 2019 року становить 21384 грн 83 коп. і складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1796 грн 07 коп., заборгованість за простроченим тілом кредита 6452 грн 75 коп., заборгованості за нарахованими відсотками - 0 грн, нарахована пеня за прострочене зобов`язання 10327,86 грн, нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 1313,62 грн., фіксованої частки штрафу - 500 грн, відсоткової частки штрафу - 994 грн 52 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 липня 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 13.11.2011, що утворилась станом на 03.03.2019 року у розмірі 19890,31 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1796,07 грн; заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6452,75 грн., пені за прострочене зобов`язання у розмірі 10327,86 грн; пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у розмірі 1313,63 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 1786,72 грн, а всього 21677,03 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач фактично отримані та використані кошти не повернула у добровільному порядку ПАТ КБ «ПриватБанк», то позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Оскільки подвійне стягнення не допускається то суд в частині стягнення штрафів за порушення кредитних зобов`язань відмовив.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

В обґрунтування скарги посилається на те, що підписана нею анкета-заява №б/н від 13.11.2011 року не містить встановлених відсотків за користування, а також пені і штрафів за порушення зобов`язань, а тому суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів. Крім того, надані Банком Умови та Правила надання Банківських послуг нею не підписувались, вона з ними не ознайомлювалась.

Зазначає також і про відсутність строку повернення кредиту.

Відзиву до апеляційного суду не надходило.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що з метою отримання кредитної картки ОСОБА_1 13 листопада 2011 року заповнено та підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Приватбанк», та отримання платіжної картки відповідно до умов та правил надання банківських послуг, а також тарифів (а.с. 11).

До кредитного договору банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». (а.с.12).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 03 березня 2019 року становить 21384,83 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку суд першої інстанції виходив із того, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1796 грн. 07 коп.; заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 6452 грн. 75 коп.; пені за прострочене зобов`язання у розмірі 10327 грн. 86 коп.; пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 1313 грн. 63 коп., а всього 19890 грн. 31 коп. Підстав для задоволення решти позовних вимог немає.

Судова колегія не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти .

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 1796,07 грн ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому є таким що відповідає вимогам закону, проте в частині стягнення з відповідачки простроченого тілу кредиту, пені рішення суду підлягає скасуванню виходячи з наступного.

У анкеті-заяві позичальника від 13 листопада 2011 процентна ставка не зазначена. Довідка про умови кредитування щодо використання платіжної картки» «Універсальна» 55 днів пільгового періоду не є підтвердженням погодження відповідачем сплати відсотків, штрафів та пені оскільки не є складовою кредитного договору укладеного між сторонами 13.11.2011 року.

Посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, колегія суддів відхиляє, оскільки вони не підписані боржником.

Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Якість фотокопії довідки про умови кредитування, на яку посилається Банк, не дає можливості зробити висновки, що у цьому документі викладені ті умови на які посилався позивач та що ця довідка підписана саме відповідачкою у справі.

З огляду на те, що наданий суду першої інстанції доказ на який посилався позивач не може вважати достовірним доказом, на підставі якого можна встановити дійсні обставини і цей недолік не був усунутий, судова колегія позбавлена можливості надати позовним вимогам в цій часті оцінки.

Також Банком надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Повна версія Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/).

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомлювалася і погоджувалась з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, судова колегія відхиляє доводи позивача щодо узгодження порядку нарахування процентів за користування кредитом, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Судова колегія вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Повна версія Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 13 листопада 2011 року шляхом підписання заяви-анкети.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, скасувавши його в частині стягнення 6452,75 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 10327,86 грн пені за прострочене зобов`язання у розмірі, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн у розмірі 1313 грн. 63 коп., в іншій частині рішення суду залишити без змін.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам. Позивач звернувся з позовом про стягнення 21384,83, задоволено позов в сумі 1796 грн 07 коп, що складає 8,3 % . За подачу позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 159,44 грн, а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 2642,34 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 29 липня 2019 року змінити.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про стягнення заборгованість за простроченим тілом кредита у сумі 6452 грн 75 коп., пені за прострочене зобов`язання у сумі 10327,86 грн, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 1313,62 грн., відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь (МФО № 305299, ) судовий збір за подання позовної заяви у сумі 159 ( сто п`ятдесят дев`ять) грн 44 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) грн, 34 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О.М. Хорошевський

Судді О.В. Маміна

П.В. Кісь

Повний текс постанови складено 20.11.2019