"02" січня 2019 р. Справа №150/616/18
Провадження по справі №2/150/235/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 грудня 2018 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

за участі: секретаря Горбей О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про позбавлення батьківських прав. Позов обґрунтований тим, що позивач перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2002 по 02.02.2005. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу розірвання шлюбу між сторонами, відповідач не піклується про дочку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, фізичним та духовним розвитком, аліменти на утримання дочки також не сплачує. Дочка має інвалідність, що потребує значних матеріальних витрат на лікування та профілактику захворювань та відповідач не допомагає у лікуванні дочки. Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 21.08.2018 за №327 затверджено висновок органу опіки і піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_2

Представник позивача за довіреністю від 27.08.2018 ОСОБА_4 подала до суду клопотання про розгул справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити. Окрім того, зазначила, що у разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.

Представник третьої особи за довіреністю від 02.08.2018 №4/4-734-01-14 Ревенко С.О. теж подала до суду заяву, у якій просила суд розглядати справу у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та просить суд їх задоволити.

Відповідач будучи у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи повідомленим, свідченням чого слугують наявні при матеріалах судової справи рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, в судове засідання за невідомих суду причин не з'явився.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З вказаного вбачається, що судом вжито усі належні заходи, щодо повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, останній був обізнаний про те, що дана справа перебуває на розгляді Чернівецького районного суду Вінницької області, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення відповідачеві позовної заяви із додатками та судових повісток про виклик до суду.

За таких обставин, врахувавши думку представника позивача, суд постановив розглядати справу в порядку заочного провадження.

Суд, дослідивши матеріали справ та наявні в ній докази, дійшов висновку про наступне.

08.06.2002 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області , про що складено актовий запис №118.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2, батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_1.

02.02.2005 шлюб між сторонами розірвано, на підтвердження чого суду надано копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2.

Згідно виконавчого документу, виданого Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області від 28.02.2005 за №2-17, судом присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, починаючи з ІНФОРМАЦІЯ_1.

Втім, відповідач аліменти на утримання дитини, які присуджено до стягнення за рішенням суду не сплачує на підтвердження чого суду було надано розрахунок заборгованості та лист Чернівецького РВ ДВС головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 26 червня 2018 року за №2270/00-25.

Як слідує із посилань позивача, з моменту розірвання шлюбу відповідач жодного з покладених законом на батьків обов'язків по утриманню своїх дітей не виконує, не бере будь-якої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем самостійно. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача.

Як слідує із медичних висновків №123 від 07.02.2005, №7 від 19.02.2007, дитина має інвалідність. У зв'язку із чим лікування для підтримання здоров'я дитини у належному стані потребує чималих коштів.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено наступне.

Батько дитини - ОСОБА_2 життям, навчанням та здоров'ям дитини не цікавиться. Згідно нотаріально засвідченої заяви від 06.07.2017 ОСОБА_3 підтвердив факт, що не займався вихованням витини, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав.

Неповнолітня ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, яка згідно інформації КЗО Жовтоводської спеціальної загальноосвітньої школи за час навчання дитини у вказаному навчальному закладі мати багато часу приділяла навчанню, вихованню та здоров'ю дитини. Біологічний батько дитини жодного разу не з'явився до школи, не спілкувався з учителями і не цікавиться дитиною. Згідно листа ДЗ «СМСЧ-9 МОЗ України» від 05.06.2018 вбачається, що ОСОБА_2 проживає з матір'ю ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_6, які здійснюють догляд за дитиною та відвідують із нею поліклініку. З акту обстеження житлово-побутових умов від 25.07.2018 за адресою: АДРЕСА_1, вбачається, що за даною адресою проживають ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 та її дочки ОСОБА_2 та ОСОБА_8 В даній квартирі створені усі умови для проживання, навчання та виховання малолітніх та неповнолітніх дітей. Враховуючи вищезазначене, з метою захисту прав та інтересів дитини ОСОБА_2 орган опіки і піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_2

Вказаний висновок було затверджено рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради від 21.08.2018 за №327 «Про затвердження висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1».

Згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У пункті 49 рішення від 18.12.2008 Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari &aх ; Giunta v. Italy), [GC], №№39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII).

Відповідно до статей 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї дочки, що порушує її право на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку батька ОСОБА_3, а тому порушене право підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення останнього батьківських прав відносно його дочки.

Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач взагалі не має бажання та не спроможний виконувати батьківські функції щодо своєї дитини.

Проте, ухвалення цього рішення не позбавляє відповідача права, передбаченого у ст. 169 СК України за певних умов звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 157, 164, 169 СК України, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки і піклування виконавчого комітету Жовтоводської міської ради про позбавлення батьківських прав - задоволити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області батьківських прав відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 січня 2019 року.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН