ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/807/542/19
Головуючий в 1-й інстанції - Геєць Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Бєлки В.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2018 року, ухвалене в м. Запоріжжя у цивільній справі за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії до ОСОБА_4 про припинення зобов'язання за договором,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства „Укртелеком" в особі Запорізької філії про зобов'язання поновити телекомунікаційний зв'язок. Ухвалою суду від 22 березня 2018 року прийнято зустрічний позов Публічного акціонерного товариства „Укртелеком" в особі Запорізької філії до ОСОБА_4 про припинення зобов'язання за договором, до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою суду від 27 вересня 2018 року позовну заяву ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства „Укртелеком" в особі Запорізької філії про зобов'язання поновити телекомунікаційний зв'язок - залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до зустрічного позову, Публічне акціонерне товариство „Укртелеком" в особі Запорізької філії зазначило, що зобов'язання ПАТ „Укртелеком" в особі Запорізької філії поновити телекомунікаційний зв'язок ОСОБА_4 за адресою м. Запоріжжя, вул. Грязнова (після перейменування - вул. Фортечна), 88, кв. 101 (№ телефону 65-02-48) є припиненим на підставі, встановленої законом, тобто на підставі ст. 607 ЦК України, а саме у зв'язку з неможливістю його виконання з настанням обставини, за яку жодна із сторін не відповідає - крадіжки частини абонентської лінії, за яку ПАТ „Укртелеком" та споживач не відповідають, але яка робить неможливою подальше виконання умов договору № 81155 від 04.09.1997 року щодо надання телекомунікаційних послуг фіксованого зв'язку за зазначеним телефонним номером. На момент укладання з позивачем договору № 81155 від 04.09.1997 року у оператора (відповідача у справі) була технічна можливість надання послуг позивачу. Починаючи з 20.10.2016 року ліквідована технічна можливість забезпечення доступу до телекомунікаційної мережі оператора в зазначеному споживачем місці вул. Фортечна (до перейменування - Грязнова), б. 88, кв. 101 в результаті викрадення елементів телекомунікаційної мережі зловмисниками. В результаті викрадення магістральних та розподільних кабельних ліній зв'язку відсутня значна частина абонентської лінії, відповідно неможливо забезпечити зв'язок між абонентом та комутаційною системою АТС 65, що унеможливлює надання споживачеві послуг зв'язку. Поновлення зв'язку позивачу вимагатиме збиткового нового будівництва оператором за власні кошти частини телекомунікаційної мережі (споруди), за окремим проектом, на майданчику, звільненому від кабельних ліній зв'язку. Відповідно до п. 2.1 Статуту ПАТ „Укртелеком", затвердженого позачерговими Загальними Зборами акціонерів ПАТ „Укртелеком" (протокол № 14 від 16.12.2014), товариство здійснює підприємницьку діяльність з метою одержання прибутку і його наступного розподілу між акціонерами товариства. На момент порушення судом провадження у справі проведено розрахунок окупності будівництва відповідно до Порядку КСТ П 2.3.0.77-2017, затвердженого ПАТ „Укртелеком" наказом № 388-Н-НО від 29.08.2017 року, який свідчить про відсутність економічної ефективності для проведення окремого нового будівництва телекомунікаційної мережі за адресою вул. Фортечна 90а протягом наступних нормативних 12 місяців. Обсяг розрахованих витрат перевищує доходи, які товариство отримує в результаті будівництва протягом більш ніж 2,5 років. Будівництво викраденої мережі буде включено до плану розвитку мережі ПАТ „Укртелеком" у м. Запоріжжя з урахуванням черговості та фінансово-економічних показників діяльності компанії.

За вимогами зустрічного позову Публічне акціонерне товариство „Укртелеком" в особі Запорізької філії просить суд припинити зобов'язання за договором № 81155 від 04.09.1997 року, укладеного між позивачем та відповідачем через неможливість його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2018 року взадоволенні зустрічного позову Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії до ОСОБА_4 про припинення зобов'язання за договором, відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Запорізької філії подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що з 20.10.2016 року ліквідована технічна можливість забезпечення доступу до телекомунікаційної мережі оператора, тобто до вузлу комутації АТС 65, в результаті викрадення зловмисниками телекомунікаційної мережі доступу у складі розподільчих ліній між розподільними вузлами та вузлами будинкових розподільних мереж, тому для поновлення зв'язку потрібне нове будівництво лінійно-кабельної телекомунікаційної споруди, а усунення пошкодження та проведення ремонтних робіт у відповідності до п.16 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, в зв'язку наведеним є неможливим. Будівництво нової телекомунікаційної мережі є фінансово невигідним та збитковим і буде проведено з урахуванням черговості та фінансово-економічних показників діяльності компанії. На даний момент Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» не може виконувати зобов'язання за договором № 81155 від 04.09.1997 року у зв'язку обставиною, за яку товариство не відповідає, а тому зобов'язання відповідно до договору повинні бути припинені на підставі ст. 607 ЦК України.

Відповідно до відзиву наданого на апеляційну скаргу, ОСОБА_4 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з'ясовано їх правову природу та як наслідок зроблено правильний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, а апеляційна скарга зводиться до переоцінки досліджених доказів та не містить нормативно-правового обґрунтування. В зв'язку з наведеним ОСОБА_4, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2019 року це 192 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1921 грн. (1921 грн. Х 100 = 192 100 грн.)), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 вересня 1997 року між ОСОБА_4 та Запорізькою міською телефонною мережею державного підприємства електрозв'язку «Укртелеком» правонаступником якого є ПАТ «Укртелеком», було укладено договір № 81155 на користування місцевим телефонним зв'язком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, б. 88, кв. 101 (а.с. 56). З матеріалів справи встановлено, що відповідно до листа Дніпропетровської філії ПАТ «Укртелеком» від 15.05.2017 року № 12/260-Ф.10.2016 року зафіксовано факт викрадення телефонного кабелю, внаслідок чого надання телекомунікаційних послуг позивачу припинилось. Згідно вказаного листа ОСОБА_4 повідомлено, що у зв'язку з проведенням значного обсягу відновлювальних робіт та придбання додаткової кабельно-провідникової продукції відновити надання послуг планується протягом другого кварталу 2017 року (а.с. 57).

Відповідно до п. 16 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295 (із змінами), надання послуг здійснюється на замовлення споживача на підставі укладеного договору.

Як вбачається із п.2.1.2. укладеного між сторонами договору від 04.09.1997 року на надання послуг телефонного зв'язку, підприємство зв'язку зобов'язується забезпечити безперебійну роботу телефонного зв'язку та вживати заходи по усуненню пошкодження в термін відповідно до діючих норм.

Приймаючи до уваги фактичні обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав на підставі ст. 607 ЦК України для припинення зобов'язання за договором, у зв'язку з обставиною, за яку жодна з сторін не відповідає.

При цьому суд виходив з того, що надання послуг телефонного зв'язку, щодо яких виник даний спір, хоча і припинено не з вини ПАТ „Укртелеком", але позивач має обов'язок, відповідно до умов укладеного між сторонами спору договору від 04.09.1997 року та вимог п. 16 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року № 295 (із змінами), вживати заходи по усуненню пошкодження в термін відповідно до діючих норм та забезпечувати абоненту безперебійне та якісне надання послуг телефонного зв'язку, а відповідач, як споживач вказаних послуг, має право на отримання послуг телефонного зв'язку.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Між сторонами виникли договірні правовідносини, які регулюються умовами договору, нормами Цивільного кодексу України, Законом України "Про захист прав споживачів", Законом України "Про телекомунікації", Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року та іншими нормативно правовими актами.

Стаття 901 ЦК України вказує, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

04 вересня 1997 року між ОСОБА_4 та Запорізькою міською телефонною мережею державного підприємства електрозв'язку «Укртелеком» правонаступником якого є ПАТ «Укртелеком», було укладено договір № 81155 на користування місцевим телефонним зв'язком за адресою: м. Запоріжжя, вул. Грязнова, б. 88, кв. 101.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Законом можуть бути встановлені випадки, коли припинення зобов'язань на певних підставах не допускається.

Відповідно до Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року №295, передбачений перелік випадків, коли допускається припинення надання послуг зі ініціативи оператора, а саме: у разі припинення відповідно до законодавства дії договору, в тому числі його дострокового розірвання, або внесення до договору змін щодо припинення надання однієї чи кількох послуг; непогашення заборгованості з оплати послуг у строк, зазначений у попередженні оператора, провайдера; коли абонент протягом не менш як трьох місяців з моменту активації картки та/або останнього сеансу отримання послуги не користувався послугами, на які не нараховується щомісячна плата та які потребують постійного використання додаткових ресурсів телекомунікаційних мереж (для послуг рухомого (мобільного) зв'язку), за умови попередження абонента не менш як за десять робочих днів; зафіксованого актом про порушення правил надання і отримання телекомунікаційних послуг факту порушення споживачем вимог підпунктів 2-5, 5-1, 13 і 14 пункту 36 цих Правил; порушення абонентом умов договору, визначених відповідно до законодавства; припинення діяльності з надання послуг з попередженням НКРЗІ і споживачів не пізніше ніж за три місяці до припинення.

Жодна з наведених підстав припинення надання телекомунікаційних послуг не зазначена апелянтом, як можлива підстава припинення зобов'язань, а неможливість на даний час відновлення ПАТ «Укртелеком» телекомунікаційної лінії, після її викрадення сторонніми особами, не може бути підставою для припинення зобов'язань за договором у розумінні ст. 607 ЦК України, оскільки носить тимчасовий характер, і як зазначає сам апелянт, будівництво нової телекомунікаційної мережі буде здійснено при наявності фінансової можливості підприємства.

Доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо що того, що з 20.10.2016 року ліквідована технічна можливість забезпечення доступу до телекомунікаційної мережі оператора, тобто до вузлу комутації АТС 65, в результаті викрадення зловмисниками телекомунікаційної мережі доступу у складі розподільчих ліній між розподільними вузлами та вузлами будинкових розподільних мереж, тому для поновлення зв'язку потрібне нове будівництво лінійно-кабельної телекомунікаційної споруди, а усунення пошкодження та проведення ремонтних робіт у відповідності до п.16 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, в зв'язку наведеним є неможливим; що будівництво нової телекомунікаційної мережі є фінансово невигідним та збитковим і буде проведено з урахуванням черговості та фінансово-економічних показників діяльності компанії; що на даний момент Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» не може виконувати зобов'язання за договором № 81155 від 04.09.1997 року у зв'язку обставиною, за яку товариство не відповідає, а тому зобов'язання відповідно до договору повинні бути припинені на підставі ст. 607 ЦК України - зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, як на підстави для задоволення позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при встановленні зазначених фактів не були порушені норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права, а тому підстави для скасування або зміни судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Запорізької філії залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 вересня 2018 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 04 січня 2019 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

Судді: О. В. Крилова

В. Ю. Бєлка