Провадження № 4-с/161/92/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.11.2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі : головуючого судді - Кирилюк В.Ф.

секретаря Самолюк І.М.

з участю: представника скаржника Нечипорук І.С.

державного виконавця Будь С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 з вказаною скаргою.

Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області Будя С.Л. від 24.07.2019 року про закінчення виконавчого провадження№33932704 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» ; зобов`язати державного виконавця Будя С.Л. винести постанову про закінчення виконавчого провадження №33932704 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та стягнути з державного виконавця Будя С.Л. 5000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримала із вказаних підстав. Просила суд, скаргу задовольнити.

Державний виконавець Будь С.Л. просив суд в задоволенні скарги відмовити за безпідставністю.

Заінтересована особа ОСОБА_3 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення скарги .

Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що 22.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПП «Луцька пельменна фабрика» укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №0. 22.05.2008 року для забезпечення виконання укладеного кредитного договору, з ОСОБА_2 укладено договір поруки №0/3. У зв`язку із неналежним виконанням боржником умов кредитного договору банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 17.01.2012 року позовні вимоги АКІБ «УкрСиббанк» задоволено повністю.

06.06.2012 року судом видано виконавчий лист, в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

В подальшому постановою державного виконавця ВДВС Луцького районного управління юстиції від 16.08.2012 року відкрито виконавче провадження №33932704 по виконанню вказаного вище рішення суду.

30.05.2018 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило своє право вимоги до ПП «Луцька пельменна фабрика» за кредитним договором №0 від 22.05.2008 року та забезпечувальними договорами на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс».

30.05.2018 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест фінанс» відступило на користь ОСОБА_3 право вимоги до ПП «Луцька пельменна фабрика» за кредитним договором №0 від 22.05.2008 року та право вимоги до ОСОБА_2 за договором поруки №0/4 від 22.05.2008 року.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.06.2019 року замінено стягнувача у виконавчому листі від 06.06.2012 року по справі №2-500/11 з ПАТ «УкрСиббанк» на ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки , наданої новим кредитором 02.07.2019 року у нього відсутні будь-які майнові претензії до ОСОБА_2 по договору поруки та рішенню Луцького міськрайонного суду від 17.01.2012 року у справі №2-500/11 (а.с. 34).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 13.09.2019 року, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2967, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 06.06.2012 року у цивільній справі №2-500/11 (а.с. 35-36).

24.07.2019 року на підставі заяви ОСОБА_3 головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будь С.Л. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження керуючись вимогами п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 37-38).

24.07.2019 року головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будь С.Л. прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в розмірі 248460,28 грн. (а.с. 39-40).

Вважаючи неправомірними дії державного виконавця, а постанову від 24.07.2019 року про закриття виконавчого провадження такою, що підлягає скасуванню, скаржник звернувся до суду з даною скаргою.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі Закон № 606-XIV, чинний на момент відкриття виконавчого провадження №52063130) та Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року.

Згідно ч.1 ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями закріпленими в пункті 1 часини 2 статті 17 Закону № 606-XIV (чинного, на момент відкриття виконавчого провадження №33932704) закріплено, що відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону № 606-XIV державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи, матеріалів виконавчого провадження №33932704, за заявою від 14 серпня 2012 року Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", старшим державним виконавцем ВДВС Луцького РУЮ Камцем Д.С. було винесено постанову від 16.08.2012 року про відкриття виконавчого провадження № 33392704 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду №2-500/11 від 06.06.2012 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 2484602,88 грн. (а.с. 25).

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконаннярішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Зі змісту постанови державного виконавця Камця Д.С. від 16.08.2012 року про відкриття виконавчого провадження № 33932704 вбачається, що на виконання вимог ст. 25 Закону № 606-XIV, державним виконавцем Аркушину Є.О. встановлено строк для самостійного виконання рішення до 22.08.2012 року, а також повідомлено останнього, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк буде розпочате його примусове виконання із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

З матеріалів справи встановлено, що у визначений, в постанові про відкриття виконавчого провадження, строк для добровільного виконання рішення щодо сплати на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості ОСОБА_2 самостійно не виконав.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України №1404-VIII (який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року) виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 11.06.2019 року замінено стягувача у виконавчому листі, виданому 06.06.2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі №2-500/11, з ПАТ «УкрСиббанк», на ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 30-22) .

Відповідно до довідки ОСОБА_3 від 02.07.2019 року у нового кредитора відсутні будь-які майнові претензії до ОСОБА_2 по договору поруки та рішенню Луцького міськрайонного суду від 17.01.2012 року у справі №2-500/11 (а.с. 34).

Положеннями п.9 ч.1 ст.39 Закону №1404-VIII чітко визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону №1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

24.07.2019 року головним державним виконавцем Луцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Волинській області Будь С.Л. на підставі заяви ОСОБА_3 від 23.07.2019, винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 33932704 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з виконанням боржником рішення в повному обсязі.

24.07.2019 року державним виконавцем також винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 33932704 про стягнення з ОСОБА_2 , як з боржника за виконавчим провадженням № 33932704, виконавчого збору в розмірі 248460,28 грн..

Так, статтею 27 Закону №1404-VIII (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови) визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Поряд з цим, ч.ч. 7, 9 ст. 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу ч.3 ст. 40 Закону №1404-VIII чітко передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Натомість, як встановлено в ході розгляду справи та підтверджено наявними у справі доказами, рішення Луцького міськрайонного суду від 17.01.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "УкрСиббанк" 2483692,88 грн. було виконано боржником вже після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 33932704, а також після закінчення строку на добровільне виконання рішення суду та вчинення державним виконавцем виконавчих дій, спрямованих на примусове виконання вищезазначеного рішення.

В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що виконавче провадження № 339332704 з примусового виконання виконавчого листа №2-500/11 було закінчене відповідно до вимог п.9 ч.1ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі заяви нового кредитора від 02.07.2019 року у зв`язку з виконанням боржником рішення в повному обсязі.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що приймаючи постанову від 24.07.2019 року про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" та постанову від 24.07.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 , як з боржника за виконавчим провадженням № 33932704 виконавчого збору

державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про виконавче провадження", тому оскаржувана постанова від 24.07.2019 року є правомірною.

Посилання скаржника як на підставу для скасування оскаржуваної постанови на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 11.06.2019 року про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до якої виконавчий лист №2-500/11 визнано таким, що не підлягає виконанню, не береться судом до уваги з огляду на наступне.

Згідно із ч.1 ст. 40 Закон №1404-VIII виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 450 - 451 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на постанову про закінчення виконавчого провадження головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.11.2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Ф. Кирилюк