ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/645/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 310020000 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Храпка В.Д.,

Бондаренка С.І., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 серпня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Позарецької С.М., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з 23 березня 2013 року і до закінчення нею навчання у Черкаському національному університеті ім. Б.Хмельницького, тобто до 30 червня 2018 року.

Відповідач покладені на нього зобов`язання по сплаті аліментів не виконував в повному обсязі, аліменти сплачував не регулярно в результаті чого утворилась заборгованість.

Згідно довідки Придніпровського ВДВС м. Черкаси від 09 листопада 2018 року №33405, станом на 30 червня 2018 року, борг по аліментах становить 11 509 грн. 29 коп.

Постановою старшого державного виконавця Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 15 листопада 2018 року закінчено виконавче провадження № 54810788 з виконання виконавчого листа № 711/2880/16-ц, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку та відсутності заборгованості зі сплати аліментів. При цьому відповідач погасив заборгованість зі сплати аліментів лише у листопаді місяці.

Посилаючись на те, що у відповідача була заборгованість по аліментах та враховуючи наданий державним виконавцем розрахунок заборгованості за період з 23 березня 2016 року по 30 червня 2018 року , просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) у зв`язку із несвоєчасною сплатою аліментів за період з 23 березня 2016 року по 30 червня 2018 року в сумі 11 509 грн. 29 коп.

У березні 2019 року ОСОБА_4 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 неустойку (пеню) у зв`язку із несвоєчасною сплатою аліментів за період з 23 березня 2016 року по 30 червня 2018 року в сумі 19 175 грн. 57 коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 серпня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 неустойку (пеню) в розмірі 19 175 грн. 57 коп. за прострочення сплати аліментів за період часу з 23 березня 2016 року по 24 січня 2019 року на утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне, ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, а по справі постановити нове рішення про відмову в позові або змінити рішення суду першої інстанції зменшивши суму безпідставного стягнення пені з 19 175 грн. 57 коп. до 11 509 грн. 29 коп., або до 7 000 грн. з урахуванням його матеріального стану та стану його здоров`я.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції упереджено розглянув справу без з`ясування необхідних обставин. Судом при постановленні рішення не було взято до уваги заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також було безпідставно відмовлено в задоволенні заяви про необхідність виклику та допиту в судовому засіданні свідків.

Також суд при постановлені рішення не врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України розмір стягуваної неустойки (пені) як відповідальність боржника у розмірі 1 % суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення може бути стягнуто судом у сумі , що не перевищує 100 відсотків заборгованості.

Судом першої інстанції не враховано доводів щодо відсутності вини у простроченні сплати аліментів, як і доводів щодо матеріального і сімейного стану відповідача як платника аліментів відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Постановлюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не сплачував вчасно аліменти, тому утворилася заборгованість, а тому підлягає до стягнення і неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини в сумі 19 175 грн. 57 коп.

Але повністю із такими висновками суду погодитись не можна.

Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 квітня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частин всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 23 березня 2016 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2018 року.

Рішення набрало законної сили 26 квітня 2016 року.

На підставі вказаного рішення суду Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист 04 травня 2016 року.

05 травня 2016 року постановою державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження.

Постановою старшого державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 07 вересня 2017 року виконавчий документ повернуто стягувачеві в зв`язку із надходженням заяви стягувача від 14 серпня 2017 року. Заборгованість станом на 01 вересня 2017 року складає 7 218 грн., як вказано у виконавчому листі.

02 жовтня 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області із заявою про відкриття виконавчого провадження. В заяві вказувала про основну роботу боржника і робота за сумісництвом. Також вказала рахунок на який перераховувати кошти

02 жовтня 2017 року головним державним виконавцем Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області відкрито виконавче провадження. Зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно і попереджено боржника про відповідальність за ненадання такої декларації або внесення до неї завідома неправдивих відомостей.

Відповідно до звітів про здійснення відрахування, наданого бухгалтерією Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради , за січень 2018 рік - травень 2018 рік здійснювалось утримання із ОСОБА_1 в розмірі 50 % , а за червень 2018 рік - 25 %.

15 листопада 2018 року постановою старшого державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів із ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 03 листопада 2018 року станом на 30 червня 2018 року (термін закінчення навчання повнолітньої дитини) борг по аліментам за боржником ОСОБА_1 складає 11 509 грн. 29 коп. Вказана заборгованість була направлена боржнику і стягувачеві. Вказана довідка сторонами не оспорювалась і спору відносно розміру заборгованості не існує.

Заборгованість по сплаті аліментів відповідач ОСОБА_1 сплатив в добровільному порядку 12 листопада 2018 року.

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 10 серпня 2019 року змінила ім`я (прізвище) з ОСОБА_4 на ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжями, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом , вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відносини щодо дії закону в часі Сімейним кодексом України не врегульовано.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акти цивільного законодавства не мають зворотної сили у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції яка діяла на час виникнення правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності із 08 липня 2017 року частина перша статті 196 СК України викладена в новій редакції, а саме у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Вказана норма закону діяла на час постановлення судового рішення.

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася за незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку із несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин) боржник зобов`язаний надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, а також про кошти та майно належні боржникові від інших осіб.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», який вступив в законну силу із 05 жовтня 2016 року, боржник зобов`язаний за рішенням майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема, про майно, яким він володіє спільно із іншими особами, про рахунку у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває у заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідач ОСОБА_1 був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів, знав про свій обов`язок з їх сплати, проте доказів на підтвердження неможливості повідомити державного виконавця про основне місце роботи не надав.

При цьому частиною першою статті 14 ЦПК України 2004 року визначено, що судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою прав на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонами - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішення суду.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України , що суд першої інстанції врахував при постановленні судового рішення.

Суд не може взяти до уваги твердження відповідача, що заборгованість по виплаті аліментів виникла із вини самої позивачки та працівників державної виконавчої служби. Обов`язок повідомляти державного виконавця про місце основної роботи і роботи за сумісництвом покладена саме на відповідача.

Розмір і методика вирахування пені в апеляційній скарзі не оспорюється і відповідає висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Не заслуговує уваги і посилання в апеляційній скарзі на те, що суд в рішенні вказав про стягнення з нього пені за період з 23 березня 2016 року по 24 січня 2019 року. Вказана помилка виправлена ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2019 року, яка сторонами не оскаржувалась.

Прийшовши до правильного висновку про стягнення із відповідача пені, суд першої інстанції не правильно вказав її розмір.

На час пред`явлення виконавчого листа до виконання діяла норма закону, яка не обмежувала розмір пені. Але на час постановлення судового рішення діяла норма закону яка обмежувала розмір пені сумою не більше 100 % заборгованості.

Враховуючи, що на час постановлення судового рішення акт цивільного законодавства пом`якшив цивільну відповідальність особи, то суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 100 % заборгованості, а саме 11 509 грн. 29 коп.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні і зменшенню розміру пені до 11 509 грн. 29 коп.

В решті рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 серпня 2019 року змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( код НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( код НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) пеню в розмірі 11 509 грн. 29 коп. за прострочення сплати аліментів.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: