Постанова

Іменем України

18 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 752/19172/18

провадження № 61-6822 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Кривцової Г. В.,

учасники справи:

заявник - Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області,

заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю

«В-Компані», акціонерне товариство «Укрексімбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 25 вересня 2018 року у складі судді Новака А. В. та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року

у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст заяви

У вересні 2018 року Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі-ГУ ДФС у Львівській області) звернулося до суду із заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю

«В-Компані» (далі-ТОВ «В-Компані»), акціонерне товариство «Укрексімбанк» (далі-АТ «Укрексімбанк»).

Заява мотивована тим, що06 лютого 2018 року ТОВ «В-Компані» зареєстровано рішенням Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради та 07 лютого 2018 року взято на податковий облік в органах державної податкової служби. Станом на

23 серпня 2018 року перебуває на обліку платників податків у Личаківській державній податковій інспекції ГУ ДФС у Львівській області.

Протягом червня-липня 2018 року ТОВ «В-Компані» здійснювало придбання металобрухту ДСТУ 3211 мідь 1, металобрухт ДСТУ 3211 2009 мідь 2 у таких суб`єктів господарювання як товариство з обмеженою відповідальністю «Меркуріал Торг» (далі- ТОВ «Меркуріал Торг») та товариство з обмеженою відповідальністю «Метбрухт Холдинг» (далі- ТОВ «Метбрухт Холдинг»)

в загальній кількості 1 400 000 кг на загальну суму 153 300 000 грн. Відповідно до даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі-ЄРПН), у даних підприємств протягом 2018 року відсутнє придбання зазначених товарів. Враховуючи вищенаведене, проведеним аналізом встановлено відсутність реального (законного) джерела проходження ідентифікованого (придбаного) товару (відсутнє дійсне формування цього активу), а відтак неможливий його рух за ланцюгом всіх платників податків, які брали участь у здійсненні взаємопов`язаних нереальних господарських операцій.

У подальшому ТОВ «В-Компані» декларувало операції з реалізації металобрухту в кількості 1 400 000 кг на адресу товариства з обмеженою «Волинь-Мідь» на загальну суму 154 170 331 грн, у якого реалізація товарно-матеріальних цінностей (далі-ТМЦ) із відповідною номенклатурою відсутня. Крім того, у червні 2018 року ТОВ «В-Компані» здійснило придбання лому міді в кількості 80 079 тон у товариства з обмеженою відповідальністю «торговий дім «Гал-Кат» (далі- ТОВ «ТД «Гал-Кат») на загальну суму 14 814 615 грн, подальша реалізація якого відсутня.

В ЄРПН ТОВ «ТД «Гал-Кат» зареєстровані податкові накладні на постачання для ТОВ «В-Компані» 80 079 тон лому міді, обсяг постачання на суму

14 814 615 грн. Станом на 31 липня 2018 року в ЄРПН ТОВ «В-Компані» не зареєстровано жодної податкової накладної на продаж даного лому міді.

Таким чином, проведеним аналізом встановлено ризик здійснення

ТОВ «В-Компані» задекларованих операцій з придбання та реалізації ТМЦ (металобрухту) та ймовірне формування податкової вигоди у значних обсягах для третіх осіб, в подальшому ланцюзі постачання ТМЦ.

З урахуванням наведеного ГУ ДФС у Львівській області просило суд зобов`язати АТ «Укрексімбанк» надати інформацію про наявність та рух коштів на рахунку ТОВ «В-Компані» за період з 06 лютого 2018 року по

23 серпня 2018 руку із зазначенням контрагентів, дату відкриття та закриття рахунків, дату зупинення та відновлення операцій по рахункам.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року

у задоволенні заяви ГУ ДФС у Львівській області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що доказів неможливості отримання інформації, яка містить банківську таємницю, у позасудовий спосіб, заявником надано не було, так само як і належного обґрунтування підстав для розкриття інформації, а фактично розкриття банківської таємниці відносно контрагентів ТОВ «В-Компані».

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу ГУ ДФС у Львівській області залишено без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, щозаявником будь-яких доказів наявності ризиків щодо реальності проведених фінансово-господарських операцій ТОВ «В-Компані», надано не було. Довідка про відкриття банківських рахунків сама по собі не може вважатися підставою для розкриття інформації, яка містить банківську таємницю.

Крім того, апеляційний суд зазначив, що в заяві про розкриття інформації, яка є банківською таємницею, щодо ТОВ «В-Компані» ГУ ДФС у Львівській області не обґрунтувало необхідність розкриття банківської таємниці, і сама по собі вказівка у заяві про проведення детального аналізу діяльності юридичної особи - ТОВ «В-Компані», не було підтверджено жодними доказами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ГУ ДФС у Львівській області, посилаючись на неповне з`ясування судами обставин, що мають значення для справи, порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву ГУ ДФС у Львівській області задовольнити.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 14 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 752/19172/18 із Голосіївського районного суду м. Києва та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки обставинам справи щодо встановлення ризиків проведених фінансово-господарських операцій суб`єкта господарювання, які є сумнівними. Проведеним аналізом встановлено ризик здійснення

ТОВ «В-Компані» задекларованих операцій з придбання та реалізації ТМЦ (металобрухту) та ймовірне формування податкової вигоди (у тому числі легалізації ТМЦ) у значних обсягах для третіх осіб. З метою дослідження зазначених даних в ході доперевірочного аналізу, а також подальшого формування якісної доказової бази, яка б слугувала достатньою підставою для проведення перевірки даного суб`єкта господарювання, необхідний аналіз руху коштів ТОВ «В-Компані» за період діяльності, відповідно до якого буде можливим встановити усіх суб`єктів господарювання, задіяних у вищенаведеній схемі постачання металобрухту, та упередити втрати до бюджету.

Відзив на касаційну скаргу учасники процесу до суду не подали.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ГУ ДФС у Львівській областізадоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно частини першої статті 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта; відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених Законом про банки і банківську діяльність.

Пунктом першим частини другої статті 60 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею, зокрема, є відомості про стан рахунків клієнтів, в тому числі стан кореспондентських рахунків банків у Національному банку України.

За положеннями статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи, або за рішенням суду.

Відповідно до вимог пунктів 20.1.4, 20.1.5 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; отримувати безоплатно від платників податків, а також від установ Національного банку України, банків та інших фінансових установ довідки у порядку, встановленому Законом України «Про банки і банківську діяльність» та цим Кодексом, довідки та/або копії документів про наявність банківських рахунків, а на підставі рішення суду - інформацію про обсяг та обіг коштів на рахунках.

У статті 75 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Пунктом 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» судам роз`яснено, що саме по собі неподання у встановлений строк податкової декларації або їх розрахунків, необхідність перевірки достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства тощо є підставою для ініціювання органами державної податкової служби перевірок, згідно з процедурою, визначеною главою 8 Податкового кодексу України. У цьому випадку розкриття банківської таємниці можливе в разі доведення органом державної податкової служби обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Враховуючи вищенаведене, висновок судів щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви про розкриття банківської таємниці,

є обґрунтованим оскільки ГУ ДФС у Львівській області як контролюючий орган не ініціювало здійснення будь-якої з передбачених Податковим кодексом України перевірок, а також не довело існування обставин, за яких перевірки є неможливими або є інша об`єктивна потреба в розкритті такої таємниці.

Посилання касаційної скарги на те, що інформація про наявність та рух коштів на рахунках в АТ «Укрексімбанк», які відкриті ТОВ «В-Компані», необхідна заявникові для здійснення передбачених законом повноважень, а вказана інформація становить банківську таємницю, не є підставою для скасування законних й обґрунтованих судових рішень, оскільки не доведено неможливість отримання такої інформації шляхом реалізації перевірок у встановленому порядку.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення обставин, які на думку заявника мають істотне значення для вирішення справи, разом з тим, вони були предметом перевірки і оцінки судами першої та апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби

у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 25 вересня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року

залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова