Гребінківський районний суд Полтавської області
_____________________________________________________________________________
Справа №: 528/1024/19
Провадження № 4-с/528/2/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 м. Гребінка

Гребінківський районний суд Полтавської області у складі:

судді Шевченко В.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузуб В.В., Коваленко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні Гребінківського районного суду Полтавської області цивільну справу № 528/1024/19

за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (АТ "Банк "Фінанси та Кредит"), ОСОБА_2 ,

на бездіяльність державного виконавця Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

ст. державного виконавця Гребінківського РВ ДВС - Зленка О.А.

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Гребінківського районного суду Полтавської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області щодо відмови у знятті арешту з майна у виконавчому провадженні ВП № 12501176, посилаючись на те, що 17.06.2011 вказане вище виконавче провадження завершене на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернуто стягувачу та повторно на виконання не надходив. Заявник добровільно виконала боргові зобов`язання перед стягувачем АТ «Банк «Фінанси та Кредит», заборгованість перед банком відсутня. У зв`язку з наведеним, заявник просить визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Гребінківського районного відділу ДВС О.А. Зленка щодо незняття арешту з нерухомого майна боржника ОСОБА_1 . Зобов`язати старшого державного виконавця Гребінківського районного відділу ДВС О.А. Зленко зняти арешт та заборону відчуження всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .), що був накладений на підставі постанови державного виконавця Гребінківського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області Рижова М.В. від 13 квітня 2009 року за реєстровим номером обтяження 9179951.

Ухвалою суду від 24.10.2019 постановлено поновити строк на оскарження бездіяльності старшого державного виконавця, прийнято до провадження скаргу ОСОБА_1 , залучено в якості заінтересованих осіб ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (АТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_2 , витребувано належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 12501176 із Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні скаргу підтримала, просила задовольнити, вказала про відсутність боргу, що підтверджено відповідною довідкою банку.

Старший державний виконавець Зленко О.А. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця з підстав зазначених у відзиві, який було подано до суду 29.10.2019.

У відзиві, зокрема зазначено, що державним виконавцем при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.06.2011 за п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) допущено механічну помилку та зазначено «п. 2 Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення». Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» при поверненні виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст.47 вказаного Закону не передбачено зняття арешту з майна боржника, саме тому у відповідності до законодавства державним виконавцем і не знято арешт з майна боржника ОСОБА_1 та не вилучено запис про обтяження нерухомого майна з відповідних державних реєстрів /а.с. 38-40/.

Окрім того, Гребінківським РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області в доповненнях до відзиву вказано, що боржником не сплачено виконавчий збір, який на 17.06.2011 становить 5 139 грн 49 коп та не надано відділу ДВС довідку банківської установи про повне погашення боргу за виконавчим листом виданим Гребінківським районним судом № 2-283 від 19.01.2009, що також унеможливлює зняття арешту з майна ОСОБА_1 /а.с. 44/.

У судове засідання 20.11.2019 сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про дату,час та місце судового розгляду, підстав для відкладення не було фіксування цього судового засідання не здійснювалось.

Від заінтересованої особи ОСОБА_2 29.10.2019 до суду надійшла заява в якій зазначено, що зі змістом скарги та додатками до неї ознайомлена, проти задоволення скарги не заперечує та просить справу розглянути без її участі /а.с. 42/.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (АТ «Банк «Фінанси та Кредит») у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши наявні докази, установив, що скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно із статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За приписами частини першої, другої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Гребінківського районного суду Полтавської області видано виконавчий лист № 2-283 від 19.01.2009 про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ВАТ Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості в сумі 52 294, 93 грн /а.с. 7-10/.

23.10.2009 на виконання вказаного вище виконавчого листа державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 12501176 та за заявою стягувача накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 , оголошено заборону на його відчуження.

26.11.2009 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та направлено її разом з виконавчим документом для подальшого виконання до відділу ДВС Яготинського РУЮ ГУЮ у Київській області за територіальною підпорядкованістю по місцю роботи боржника.

Виконавчий лист надійшов повторно 15.10.2010 до Гребінківського РВ ДВС, було відкрито виконавче провадження № 23778950 /а.с. 38-40/.

17.06.2011 постановою державного виконавця виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» , у п. 2 резолютивної частини постанови зазначено «Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення» /а.с. 43/.

Згідно із відомостей з Інформаційних довідок, сформованих 04.04.2019, все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , знаходиться під обтяженням на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП № 12501176, постанова видана відділом державної виконавчої служби Гребінківського районного управління юстиції /а.с. 11-14/.

В довідці виданій АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 083-1-1-2465/19 від 21.05.2019 зазначено, що ОСОБА_1 не має відкритих рахунків у даному банку, а також не має перед ним зобов`язань /а.с. 16/.

07.02.2019 та 24.06.2019 ОСОБА_1 , звернулася до Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області із заявою про скасування арешту на нерухоме майно.

08.02.2019 та 02.07.2019 старшим державним виконавцем відділу Зленком О.А. надано відповіді № 413 та № 4450 на вказані заяви, в яких було відмовлено у скасуванні арешту, оскільки згідно даних АСВП, у боржника наявний непогашений борг за виконавчим листом № 2-283, виданим Гребінківським районним судом Полтавської області від 19.01.2009 року /а.с. 15,17/.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставі, у спосіб та в межах помножень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом (стаття 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Згідно зі статтею 6 цього Закону державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб.

За приписами статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (стаття 17 вказаного Закону).

Права та обов`язки державного виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається із матеріалів справи, виконавче провадження № 23778950 було відкрито та завершено шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України від 21.04.1999 № 606-ХIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-ХIV), який наразі втратив чинність.

За приписами статті 30 названого Закону державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону.

Підставою завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України було відсутність у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із статтею 50 Закону № 606-ХIV, якою врегульовано наслідки завершення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

За правилом частини шостої статті 28 Закону № 606-ХIV разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Системний аналіз вказаних вище норм Закону № 606-ХIV дає змогу прийти висновку, що після завершення виконавчого провадження державний виконавець будь-які виконавчі дії в ньому проводити не має права. Якщо при завершенні виконавчого провадження у визначених Законом випадках є нестягнутий виконавчий збір, то виконавчі дії по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору можуть бути проведені виключно в рамках іншого відкритого виконавчого провадження.

Відповідно до частини шостої, сьомої розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» чинного Закону України «Про виконавче провадження» рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження; виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як вбачається із матеріалів справи, постанова про повернення виконавчого листа стягувачу була винесена 17.06.2011, тобто виконавче провадження № 23778950 завершено саме 17.06.2011. Інше виконавче провадження державним виконавцем не відкривалось. Наразі нерухоме майно ОСОБА_1 знаходиться під арештом у завершеному виконавчому провадженні № 23778950. При цьому, АТ «Банк «Фінанси та Кредит», надано довідку про відсутність заборгованості № 083-1-1-2465/19 від 21.05.2019, що свідчить про виконання ОСОБА_1 зобов`язань перед банком.

При цьому, у постанові від 17.06.2019 про повернення виконавчого документа стягувачеві старшим державним виконавцем Терещенко О.А. у п. 2 чітко зазначено про припинення чинності арешту майна боржника, тобто ОСОБА_1 , та скасування інших заходів примусового виконання рішення, яка в цій частині органом ДВС не виконана до цього часу.

Вказана постанова стягувачем не оспорена, боргове зобов`язання виконано, виконавче провадження по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору відсутнє.

Таким чином, судом встановлено, що з 17.06.2011 органом ДВС не виконано власну постанову в частині припинення та скасування арешту майна.

Доводи старшого державного виконавця Зленка О.А., надані ним в судовому засіданні стосовно відсутності правових підстав для цього, так як було помилково внесено п. 2 у постанову від 17.06.2011, суд відхиляє та визнає такими, що не відповідають положенням чинного законодавства.

За таких обставин вбачається порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини, зокрема втручання органу державної виконавчої служби в право особи на мирне володіння майном, яке за наявності вказаних обставин не є виправданим, так як в даному випадку особа несе надмірний тягар внаслідок таких неправомірних дій органу державної виконавчої служби. При цьому, жодного суспільного інтересу внаслідок цього не задоволено, оскільки боргове зобов`язання виконано в повному обсязі.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" надав низку роз`яснень стосовно застосування законодавства при розгляді позовів про зняття арешту з майна, зокрема у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК (в редакції 2004 року).

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У спірних правовідносинах, які є предметом оскарження, склалася ситуація невиконання органом ДВС власної постанови в частині припинення дії арешту майна та скасуванні інших заходів примусового виконання рішення суду, тобто тривалий час понад вісім років, порушується право особи на мирне володіння своїм майном. При цьому, виконавче провадження завершено, фактично рішення суду виконано, виконавче провадження по виконанню постанови про стягнення виконавчого збору не відкривалося, тому ОСОБА_1 взагалі не є боржником у розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

За таких підстав, скарга на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити певні дії є обґрунтованою в частині незняття державним виконавцем арешту з майна ОСОБА_3 , тобто невиконання органом ДВС п. 2 постанови від 17.06.2011.

Вимога про зняття заборони відчуження всього нерухомого майна фактично уточнює та частково дублює вимогу про зняття арешту з майна, а тому в цій частині слід відмовити.

На підставі викладеного вище, керуючись статтями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини, 19, 33 Конституції України, Законом України «Про державну виконавчу службу», Законом України «Про виконавче провадження», статтями 258-261, 353, 354, 447-453, пп.15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області у відмові у скасуванні арешту неправомірною.

Зобов`язати Гребінківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (, вул. Я. Мудрого, 16 м. Гребінка Полтавської області, 37400) усунути порушення шляхом вчинення дій щодо виконання п. 2 постанови «Про повернення виконавчого документа стягувачеві», винесену у ВП № 23778950 від 17.06.2011.

Зобов`язати Гребінківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (, вул. Я. Мудрого, 16 м. Гребінка Полтавської області, 37400) зняти арешт з усього майна, належного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині відмовити.

В силу статті 453 ЦПК України орган державної виконавчої служби зобов`язаний про виконання ухвали повідомити суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Гребінківський районний суд Полтавської області у строки, встановлені статтею 354 ЦПК України.

Інформацію стосовно справи, що розглядається, можна отримати за адресою: м. Гребінка, вул. Я. Мудрого, 4, та на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud1605.

Складення повного тексту 20.11.2019.

Суддя В. Шевченко