У Х В А Л А

"18" листопада 2019 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Білоцерківського районного підрозділу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним рішення комісії, оформленого протоколом по розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи тим, що відповідач здійснює електропостачання до квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Позивачка зазначає, що договір про енергопостачання з відповідачем не укладала, вона є власником квартири, однак особовий рахунок згідно договору № 200034857 відкрито на ім`я ОСОБА_2 . 10.08.2019 року представниками відповідача за вказаною адресою проведено технічну перевірку та складено акт про порушення №К036409, в якому зазначено, що під час перевірки виявлено самовільне підключення електроустановок та струмоприймачів до електричної мережі, що не є власністю ОСР, а саме підключення поза приладом обліку. Зазначала, що з даним актом про порушення вона не погоджується, оскільки він складений без її безпосередньої участі, оскільки за цією адресою не проживає та не є споживачем послуг. Вказувала, що в подальшому, акт про порушення № К036409 від 13.05.2019 року розглядався на комісії Білоцерківського РП та був оформлений протоколом №234 від 10 серпня 2019 року, згідно якого вказаний акт про порушення було визнано правомірним та винесено пропозицію про нарахування їй вартості неврахованої електричної енергії. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просить суд визнати недійсним та скасувати рішення ПрАТ «Київобленерго» по розгляду акту № К036409 від 10.08.2019 року про порушення Правил користування електричною енергією, оформлене протоколом №234 від 20.08.2019 року про нарахування ОСОБА_1 недорахованої активної енергії в розмірі 9 135,56 грн.

Оглянувши подану заяву, суд вказує на таке.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи особовий рахунок за електроенергію за адресою АДРЕСА_2 ., № НОМЕР_1 відкритий на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується матеріалами справи.

10 серпня 2019 року працівниками ПрАТ «Київобленерго» Білоцерківського РП було складено акт про порушення №К036409, підписаний уповноваженими особами електропостачальника, яким було зафіксовано порушення ОСОБА_1 п.5.5.5. п.п. 3 ПКЕЕН, а саме: виявлено самовільне підключення електроустановок та струмоприймачів до електричної мережі, що не є власністю ОСР, а саме підключення поза приладом обліку.

З акту про порушення № К036409 від 10.08.2019 року вбачається, що позивач була присутня під час вчинення дій по складанню вказаного акту про порушення, однак акт містить інформацію про те, що позивач відмовилася від підпису.

Згідно з протоколом №234 від 20 серпня 2019 року засідання комісії з розгляду акта про порушення № К036409 від 10 серпня 2019 року, комісія, у присутності ОСОБА_1 , прийняла рішення про те, що акт про порушення № К036409 підлягає розрахунку згідно п.5.5.5 ПРРЕЕ (Правил роздрібного ринку електричної енергії, що затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №312 від 14 березня 2018року) та п. 8.4.12 Методики по перерізу провідника. Сума нарахування за необліковану електричну енергію склала 7 612,97грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Київобленерго» за захистом, на її думку, порушених цивільних прав, в якому посилалась на неправомірність акту про порушення №К036409 від 10 серпня 2019 року та просила визнати недійсним та скасувати протокол засідання комісії по розгляду акту ПрАТ «Київобленерго» Білоцерківського РП від 20 серпня 2019 року №234.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до змісту ст.ст 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕ є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження лише факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

При цьому поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі №522/12901/17-ц (провадження № 503цс18).

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд України у постановах від 12 вересня 2011 року №6-25цс11, від 30 травня 2012 року №6-3765вов09.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, оскарження акта №036409 від 10 серпня 2019 року та рішення щодо розгляду цього акта, оформленого протоколом №234 від 20 серпня 2019 року, які не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством в якості способу захисту прав.

Зазначений акт та рішення можуть бути визнані в якості доказу при вирішенні іншого спору, де б оспорювались дії, рішення, які є обов`язковими до виконання, зокрема, при визнанні дій відповідача щодо відключення від електропостачання неправомірними та відшкодуванні шкоди або при пред`явленні позову про стягнення матеріальних збитків, заподіяних розкраданням електроенергії у разі самовільного підключення до електромережі, або споживанні електроенергії без приладів обліку, при вирішенні яких суд зобов`язаний буде дати оцінку вказаному акту та рішенню, яке оформлено протоколом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом пред`явлення позову про визнання недійсним та скасування рішення, оформлене протоколом №234 від 20 серпня 2019 року, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

У відповідності до ч. 2, 3 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського районного підрозділу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним рішення комісії, оформленого протоколом по розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією.

Враховуючи наведене та керуючись п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського районного підрозділу Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним рішення комісії, оформленого протоколом по розгляду акта про порушення Правил користування електричною енергією.

Ухвала може бути оскаржена.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель