Справа № 548/1729/19
Провадження № 2/548/623/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.11.2019 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Старокожка В.П.,
за участю секретаря судового засідання Комаренко В.М.,
розглянувши у межах спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», представник позивача: Кіріченко Віталій Михайлович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.
Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом.
Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач порушив зобов`язання, покладені на нього згідно умов договору про надання банківських послуг № б/н від 16.12.2010 року, внаслідок чого у відповідача утворилась кредитна заборгованість у розмірі 23 949,74 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 1 303,47 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання 17 850,11 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 3 179,51 грн., штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 1 116,65 грн., та яку позивач просить стягнути з відповідача разом із сумою судових витрат 1 921,00 грн.
22.08.2019 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник АТ КБ "Приватбанк" не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного ухвалення рішення не заперечував.
Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав, також від відповідача не надійшло клопотання про надання додаткового строку для подачі відзиву чи про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 04.10.2019 року здійснено виклик відповідача, однак у визначені судом дату та час відповідач не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, свідченням чому є поштові повідомлення, у визначений судом строк відзиву не подав, будь-яких інших клопотань чи заяв від відповідача на адресу суду не надходило.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що за результатами розгляду справи в межах спрощеного провадження має бути ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача з заявою № б/н від 16.12.2010 року про відкриття карткового рахунку, згідно якої також отримав кредит у розмірі 1 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями зазначеної заяви та паспортних даних відповідача.
З вищевказаної заяви також вбачається, що відповідач засвідчив своїм підписом згоду з умовами та правилами надання банківських послуг, пам`яткою клієнта, а також тарифами, які разом із заявою про відкриття карткового рахунку є договором про надання банківських послуг, в тому числі встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок.
З матеріалів справи вбачається, що за користування кредитними коштами відповідачу, починаючи з 01.09.2014 р. нараховані відсотки за ставкою 34,80% річних (2,9 % місяць), з 01.04.2015 р. 43,20% річних (3,6% місяць).
Норми права, застосовані судом.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Мотивована оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Суд вважає доведеним той факт, що кредитодавець взяті на себе зобов`язання за спірним кредитним договором виконав та надав грошові кошти відповідачу у вигляді кредитного ліміту на кредитну картку. Тобто виконав зі своєї сторони умови договору, у відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України.
Щодо виконання зобов`язань за кредитним договором зі сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання.
Умови договору відповідачем порушені, про що свідчать розрахунки заборгованості від 07.05.2015 року та 10.05.2019 року, надані позивачем, згідно яких у відповідача виникла заборгованість, що в подальшому за відсутності щомісячних фіксованих платежів призвело до нарахування відсотків за користування кредитом та пені за несвоєчасне погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 23 949,74 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 0,00 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту 1 303,47 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 0,00 грн., нарахованої пені за прострочене зобов`язання 17 850,11 грн., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 3 179,51 грн., штрафу (фіксованої частини) 500,00 грн., штрафу (процентної складової) 1 116,65 грн.
Обставин, які відповідно до закону можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за договором, та доказів, які їх підтверджують, відповідачем не наведено.
Таким чином, суд вважає доведеним факт несвоєчасної сплати щомісячних платежів відповідачем, яка призвела до невиконання зобов`язань останнім за кредитним договором, що порушує право позивача на повернення позики.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника.
Враховуючи викладене, позицію Верховного Суду України у постанові N 342/180/17 від 03.07.2019, судом встановлено, що позичальник не підписав жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати таких платежів, як проценти, пеня та комісія, штрафи, а тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На думку суду, відсутності також підстави для стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки самим банком взагалі не розкрито таке поняття як «заборгованість за простроченим тілом кредиту». Крім того, його правова природа та підстави нарахування не передбачені самими Умовами та Правилами надання банківських послуг, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити відмінності між термінами і поняттями «тіло кредиту» та «прострочене тіло кредиту», що, з урахуванням принципу юридичної визначеності, виключає підстави для покладення на споживача банківських послуг обов`язку по його поверненню.
Зважаючи на зазначене, суд приходить до висновку про те, що з відповідача може бути стягнено тільки суму тіла кредиту, однак, беручи до уваги те, що згідно розрахунку позивача тіло кредиту становить 0,00 грн, вимоги позивача не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч.ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача та не підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 623, 625, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 141, 209 241, 259, 263 265, 268, 280 283 ЦПК України, суд
У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк»
( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , ІПН: НОМЕР_3 )
про стягнення заборгованості
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду або, у відповідності до п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, до Хорольського районного суду Полтавської області (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи). Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Дата складання повного тексту судового рішення: 14.11.2019