КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3005/17
Провадження № 2/488/295/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І., за участю секретаря судового засідання - Тузова Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду м. Миколаєва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вітовської районної ради Миколаївської області, Миколаївської міської ради, Релігійної громади Української православної церкви про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів - Вітовської (Жовтневої) районної ради Миколаївської області, Миколаївської міської ради, Релігійної громади Української православної церкви про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування.

Позовну заяву мотивовано тим, що 5 липня 2002 року він придбав на підставі договору купівлі-продажу у Регіонального відділення Фонду державного майна України по Миколаївській області нежитлове приміщення площею 2,6 кв. м (6/10000 цілісного майнового комплексу), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Жовтневої (Вітовської) районної ради Миколаївської області від 7 червня 2013 року № 16 надано згоду на передачу частини земельної ділянки площею 0,5 га, що розташована по АДРЕСА_1 та перебуває у постійному користуванні Жовтневої районної ради Миколаївської області, для обслуговування майнового комплексу районного будинку культури територіальній громаді м. Миколаєва для подальшої передачі релігійній громаді Миколаївської єпархії УПЦ для проектування та будівництва храму.

Рішенням Миколаївської міської ради від 17 березня 2016 року № 3/39 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки загальною площею 5 тис. кв.м. за рахунок земельної ділянки, відведеної рішенням міської ради від 31 жовтня 2013 року № 34/26, у тому числі 5 тис. кв. м під будівництво, зарахувавши її до земель громадської забудови, для будівництва та подальшого обслуговування храму по АДРЕСА_1 . Вказаним рішенням міської ради також передано у постійне користування релігійній громаді УПЦ земельну ділянку площею 5 тис. кв. м для будівництва та подальшого обслуговування храму по АДРЕСА_1 .

Посилаючись на те, що зазначені рішення районної та міської рад порушують його права як співвласника цілісного майнового комплексу районного будинку культури на користування земельною ділянкою для обслуговування його частки у цьому майні, ОСОБА_1 просив суд визнати їх протиправними та скасувати.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 18.08.2017 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 5 цієї ж статті у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Частиною 1 ст.131 ЦПК України, передбачено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.05.2019 року позивач і його представник в судове засідання не з`явилися. Позивачу направлялася судова повістка за адресою, зазначеною ним у позовній заяві, що відповідає вимогам ч.6, п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Однак, поштове повідомлення про вручення судової повістки повернулося на адресу суду з поштовою відміткою за закінченням терміну зберігання. При цьому, у матеріалах справи відсутня заява позивача про зміну його місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження, а також заява на отримання SMS повідомлень, чи адреса електронної пошти.

За таких обставин, суд був позбавлений можливості повідомити позивача про дату та час судового засідання у інший спосіб, ніж за адресою вказаною ним у позовній заяві.

17.10.2019 року позивач та його представник повторно не з`явилися у судове засідання. При цьому, із наявного у матеріалах справи повідомлення про вручення судової повістки, вбачається, що позивач завчасно отримав судову повістку про виклик на 17.10.2019 року за адресою, вказаної у позовній заяві.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, і з урахуванням того, що позивач не надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, є його перешкоджання, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи.

Крім того, судом було розміщено інформацію щодо призначеного на 30.05.2019 р. і 17.10.2019 р. судового засідання на сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тому позивач та його представник мали можливість дізнатись дату судового засідання у справі.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 10 липня 2017 року у справі "Гінчо проти Португалії" Європейський суд з прав людини зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідним залишити позовну заяву ОСОБА_1 до Вітовської районної ради Миколаївської області, Миколаївської міської ради, релігійної громади Української православної церкви про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 353 ЦПК України -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вітовської районної ради Миколаївської області, Миколаївської міської ради, релігійної громади Української православної церкви про визнання незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що він має право після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, звернутися до суду повторно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.І. Селіщева