ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4200/19 Справа № 207/514/18 Суддя у 1-й інстанції - Савченко В. О. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк,

на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2018 року до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, просить скасувати рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року по справі №207/514/18 та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Відзивів на апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року від інших учасників справи до суду не надходило.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи повністю у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не долучено до позовної заяви умов, які б містили підпис позичальника, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведено, що під час підписання заяви-анкети позичальника відповідач був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг.

Але з таким висновком суду частково погодитись неможливо з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2007 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір № б/н від 05.11.2007 року, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Крім того, підписаною ОСОБА_1 заявою було встановлено розмір комісії за кредитне обслуговування у розмірі 1% від суми заборгованості та визначено порядок погашення заборгованості, а саме: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості (а.с. 12).

Цього ж дня, 05.11.2007 року відбулась зміна кредитного ліміту та встановлено на платіжну картку № НОМЕР_1 кредитний ліміт у розмірі 21 600,00 грн. (а.с. 117).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В силу ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, в зв`язку з чим, станом на 31.08.2016 року утворилася заборгованість в сумі 16 423,11 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 470,47грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 11 308,22 грн., заборгованість за пенею та комісією в сумі 3 386,18 грн., а також штраф (фіксована частина) в сумі 500,00грн. та штраф (процентна складова) в сумі 758,24 грн.

Згідно ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов`язання. Які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з положеннями ч.3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

З наданих банком розрахунків заборгованості за платіжною карткою № НОМЕР_1 вбачається, що останнє погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 500,00 грн. відбулось 21.09.2009 року (а.с. 60 зв., 113 зв.).

Таким чином, оскільки відповідачем жодних проплат на погашення кредитної заборгованості та розрахункових операцій карткою з 21.09.2009 року не здійснювалось, тому посилання банку на відсутність підстав для застосування строків позовної давності є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції з відзивом в якому виклав своє прохання про застосування строків позовної давності (а.с. 42-44).

З урахуванням того, що останнє погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 500,00 грн. відбулось 21.09.2009 року, а з позовом банк звернувся до суду лише 14.02.2018 року, тобто за межами загального строку позовної давності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк необхідно задовольнити частково, а рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року змінити в частині правових обґрунтувань відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк - задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 грудня 2018 року - змінити в частині правових обґрунтувань відмови в задоволенні позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича