ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6784/19 Справа № 199/8584/18 Суддя у 1-й інстанції - Якименко Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж 2016"

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж 2016" про стягнення винагороди (плати) за виконання робіт за трудовим контрактом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж 2016" (далі - ТОВ "Будмонтаж 2016") про стягнення винагороди (плати) за виконання робіт за трудовим контрактом.

Позовна заява мотивована тим, що він перебував у трудових відносинах із ТОВ "Будмонтаж 2016" на підставі контракту та був призначений на посаду майстра залізничної ділянки.

Роботодавець зобов`язався виплатити заробітну плату згідно зі штатним розкладом, а також винагороду, передбачену умовами контракту, після виконання повного обсягу робіт.

25 вересня 2018 року запланований обсяг робіт було виконано, замовник прийняв об`єкти та були підписані акти здачі-приймання.

На день звільнення позивача заборгованість відповідача по несплаті винагороди, передбаченої умовами п.1 контракту, становила 118 836,26 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь винагороду за контрактом № 3 від 01.02.2018 року в сумі 118 836,26 грн., а також середній заробіток за час затримки виплати за період з 26.09.2018 року по 05.02.2019 року в сумі 122 393,18 грн., а всього 241 229,44 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.05.2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Будмонтаж 2016" на користь ОСОБА_1 заборгованість виплати (винагороди) за контрактом в сумі 118 836,26 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ "Будмонтаж 2016", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу відповідача - без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено, що 01.02.2018 року між ТОВ "Будмонтаж 2016" та ОСОБА_1 був укладений контракт № 3, відповідно до якого останній приймався на роботу на посаду майстра залізничної ділянки без випробувального строку до 25.09.2018 року (а.с.4-5).

Як зазначено у п.1 даного контракту між сторонами виникають трудові відносини, засновані на зобов`язанні працівником виконувати роботу, передбачену умовами договору, а роботодавця виплачувати працівникові заробітну плату та узгоджену винагороду.

Відповідно до п.18 даного контракту він набуває чинності з моменту його підписання сторонами та заключенням договору на виконання робіт на ПрАТ "ЄВРАЗ ДМЗ".

Відповідно до наказу № 3 від 01 лютого 2018 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду майстра залізничної ділянки за строковим трудовим договором з 01 лютого 2018 року до дня закінчення виконання робіт на ПрАТ "ЄВРАЗ ДМЗ" згідно штатного розкладу (а.с.12).

Згідно до запису у трудовій книжці позивача, останній прийнятий на роботу на посаду майстром залізничної ділянки з 02.04.2018 року до ТОВ "Будмонтаж 2016" , Наказ №3 від 26.03.2018 року (а.с.78).

Того ж дня він пройшов вступний інструктаж з питань охорони праці (а.с.79).

Відповідно до табелю обліку робочого часу із квітня по вересень 2018 року ОСОБА_1 працював на даному підприємстві (а.с.82-87).

Умовами контракту передбачено: п.4 - працівник зобов`язується у складі бригади в строк до 25.09.2018 року виконати певний обсяг робіт, передбачений умовами договору роботодавця з третіми особами (замовником), а саме: роботи з капітального ремонту залізничних колій; п.10 - за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, працівникам здійснюється оплата праці згідно зі штатним розкладом; п.11 - по завершенню виконання обсягів роботи роботодавець нараховує працівникові винагороду у розмірі 5600 гривень за 100 погонних метрів залізничної колії (або 1 стрілочний переїзд).

Згідно з виданою ОСОБА_1 довідкою від 26.09.2018 року вих.№ 25, за підписом заст.директора ОСОБА_2 , позивач дійсно працював з 01.02.2018 року по 25.09.2018 року у ТОВ "Будмонтаж 2016" на посаді майстра залізничної ділянки та заборгованість по заробітній платі (у тому числі компенсація за відпустку і винагорода) складає 118 836,26 грн. (а.с.6).

Звільнений з 25.09.2018 року у зв"язку із закінченням строку трудового договору, п.2.ст. 36 КзпП України, наказ №6 від 25.09.2018 року (а.с.78).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_3 успадкував внесок у статутному капіталі ТОВ "Будмонтаж 2016" (), що становить 100 % від загального розміру статутного капіталу, після смерті свого батька ОСОБА_4 (а.с.30).

Згідно з наказом № 1 від 27.09.2018 року ОСОБА_3 призначений на посаду директора ТОВ "Будмонтаж 2016" з 28.09.2018 року (а.с.27). Рішення Зборів №1/18 від 26.09.2018 року (а.с.28).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку, що відповідач не спростував виконання позивачем роботи за контрактом та виконання усього обсягу робіт, будь-яких інших актів виконаних робіт або іншої довідки про заборгованість за контрактом теперішнім керівником ТОВ "Будмонтаж 2016" надано не було.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч.3 ст. 21 КЗпП України).

Відповідно до ст. 49 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (ст. 115 КЗпП України).

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про оплату праці" оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов`язана з виконанням умов контракту.

Доводи ТОВ "Будмонтаж 2016" в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не з`ясована і не усунута розбіжність щодо дати початку роботи позивача, та не витребувано договору на виконання робіт на ПрАТ "ЄВРАЗ ДМЗ", колегія суддів не приймає до уваги як безпідставні, оскільки наведене спростовується матеріалами справи.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ТОВ "Будмонтаж 2016" на користь ОСОБА_1 заборгованість виплати (винагороди) за контрактом в сумі 118 836,26 грн., суд першої інстанції, як на підставу для часткового задоволення позовних вимог, посилався саме на контракт № 3 від 01.02.2018 року, відповідно до якого позивач приймався на роботу на посаду майстра залізничної ділянки без випробувального строку до 25.09.2018 року та довідку від 26.09.2018 року за підписом заступника директора Шевченко Г.М., згідно якої позивач дійсно працював з 01.02.2018 року по 25.09.2018 року у ТОВ "Будмонтаж 2016" на посаді майстра залізничної ділянки та заборгованість по заробітній платі (у тому числі компенсація за відпустку і винагорода) складає 118 836,26 грн.

Апеляційним судом установлено, що згідно трудової книжки позивача, останній прийнятий на роботу з 02.04.2018 року до ТОВ "Будмонтаж 2016" і саме 02.04.2018 року він пройшов вступний інструктаж з питань охорони праці (а.с.78).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17.09.2019 року витребувано у Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" належним чином завірені копії договорів з додатками, які були укладені між Приватним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж 2016" у 2018 році, акти виконаних робіт за вказаними договорами та розрахунки за виконані роботи.

На виконання вказаної ухвали було надано договір № 542/2018 від 16.04.2018 року, укладений між ПрАТ "ЄВРАЗ ДМЗ" та ТОВ "Будмонтаж 2016" (а.с.197-206), графік виконання робіт (а.с.213), акти виконаних робіт (а.с.214-221).

Отже, колегію суддів встановлено, що позивач працював у відповідача з квітня 2018 року по вересень 2018 року. Та виконав у повному обсязі роботу за контрактом.

Відповідно до п.10 Контракту , за виконання обов"язків, передбачених цим контрактом, працівникам здійснюється оплата праці згідно зі штатним розкладом.

По завершенню виконання обсягів робіт роботодавець нараховує працівникові винагороду в розмірі 5700 грн. за 100 погонних метрів залізничної колії (або 1 стрілочний перевід).

По звершенню виконання обсягів робіт, відповідно до наданої Довідки від 26.09.2018 року вих. №25, розмір заробітної плати позивача за вересень 2018 року (у т.ч. з компенсацією за відпустку і винагорода) склав 118 836,26 грн. (сума з відрахуванням податку). Розмір заробітної плати позивача також підтверджено розрахунковими листами за липень та серпень 2018 року (а.с.23,24).

Посилання ТОВ "Будмонтаж 2016" в апеляційній скарзі на те, що наявна в матеріалах справи довідка від 26.09.2018 року за підписом заступника директора ОСОБА_5., згідно якої позивач дійсно працював у ТОВ "Будмонтаж 2016" та заборгованість по заробітній платі (у тому числі компенсація за відпустку і винагорода) складає 118 836,26 грн., не можна вважати належним доказом, оскільки станом на час видачі вказаної довідки - 26.09.2018 року ОСОБА_2 не мав повноважень щодо її видачі та підпису, оскільки 09.08.2018 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого успадкував внесок у статутному капіталі ТОВ "Будмонтаж 2016", що становить 100 % загального розміру статутного капіталу Товариства, після смерті батька, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, відповідачем не доведено незаконність виданих довідок від імені ТОВ "Будмонтаж 2016" станом на 26.09.2018 року.

А згідно до Рішення учасника ТОВ "Будмонтаж 2016" №1/18 від 26.09.2018 року було вирішено звільнити з посади Директора Товариства ОСОБА_7 та призначити - ОСОБА_3 . У зв"язку з чим, наказом № 1 від 27.09.2018 року ОСОБА_3 призначений на посаду директора ТОВ "Будмонтаж 2016" з 28.09.2018 року (а.с.27,28).

В той же час, позивач звільнений у зв`язку із закінченням строку трудового договору 25.09.2018 року на підставі наказу № 6 від 25.09.2018 року, що підтверджується трудовою книжкою (а.с.78), тобто, позивач був звільнений ще до призначення ОСОБА_3 на посаду директора ТОВ "Будмонтаж 2016".

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обов`язок проведення повного розрахунку в день звільнення працівника відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України покладено на власника підприємства, а в ході розгляду справи встановлено, що відповідачем не проведено повного розрахунку з позивачем при звільненні.

Відповідно до уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути на його користь 241229,44 грн., заборгованість з виплати винагороди за контрактом №3 від 01.02.2018 року в розмірі 118836,26 грн., та середній заробіток за час затримки виплати за період з 26 вересня 2018 року по 05 лютого 2019 року у розмірі 122393,18 грн.

Колегія суддів неодноразово звертала увагу в судовому засіданні щодо обов"язку доведення саме роботодавцем відсутності обов"язку по виплаті заборгованості по заробітній платі та відсутності заборгованості перед позивачем.

Судом першої інстанції було частково задоволено позовні вимоги, позивач не оскаржив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а тому судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції у вказаній частині не переглядається.

Згідно ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмонтаж 2016" - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко