Справа № 600/399/19
Справа № 2/600/393/2019
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 травня 2019 року Козівський районний суд Тернопільської області у складі судді Чорного І.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів,

в с т а н о в и в:

07 травня 2019 року до суду надійшла вказана позовна заява.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви було встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

- не повно викладені обставини справи, якими позивач обгрунтовує свої вимоги та не подано всіх доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України). Так, позивачем у позовній заяві зазначено, що рішенням Козівського районного суду від 04 липня 2017 року присуджено стягнення аліментів з ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісячно, на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, починаючи стягнення з 20 квітня 2016 року і до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. Однак позивачем до позовної заяви не додано копію вказаного рішення суду.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 768 грн. 40 коп. судового збору.

В позовній заяві позивач посилається на положення п.п. 3,9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Разом з тим, жодних доказів на підтвердження того, що позивач відноситься до зазначеної категорії осіб, матеріали позовної заяви не містять.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Отже, позивач звільнена від сплати судового збору в частині позовних вимог щодо стягнення пені по заборгованості зі сплати аліментів.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач також звернулася до суду з позовною вимогою про стягнення заборгованості по аліментах, звільнення від сплати судового збору за що не передбачено чинним законодавством, у зв`язку з чим судовий збір підлягає сплаті.

При подачі позову до Козівського районного суду Тернопільської області судовий збір підлягає сплаті за наступними реквізитами: отримувач коштів УК у Козівському районі; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37822731; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача 9282; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Козівський районний суд Тернопільської області, (суду).

Також, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Відповідно до роз`яснень Великої палати Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц, під час розгляду справи про стягнення заборгованості по сплаті аліментів суду необхідно встановити, чи існує спір між сторонами щодо розміру заборгованості за аліментами.

Доказів наявності спору між сторонами про розмір заборгованості не надано, таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

На підставі вищенаведеного, суд не в змозі встановити, чи наявний між сторонами спір щодо розміру заборгованості за аліментами. Адже у залежності від встановлення таких юридично важливих обставин та оцінки доказів необхідно вирішити, чи є обраний позивачем спосіб судового захисту належним.

Таким чином, вказані недоліки унеможливлюють відкриття провадження у справі та потребують усунення.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевказане, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та позивачу надати строк для усунення недоліків шляхом подачі позову, оформленого у відповідності до вимог Цивільногопроцесуального кодексу України.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевказане, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та позивачу надати строк для усунення недоліків шляхом подачі позову, оформленого у відповідності до вимог Цивільногопроцесуального кодексу України.

Керуючисьст.ст. 177, 185 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк усунення недоліків позовної заяви, який починає рахуватися з дня отримання позивачем даної ухвали, шляхом подання належним чином оформленої позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Чорний