гСправа № 358/1694/18 Провадження № 2/358/124/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кіхтенко С.О.

за участю:

секретаря судового засідання Симоненко О.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксації судового засідання технічними засобами згідно частини 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове нерухоме майно (земельну ділянку), -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить поновити строк для звернення до суду та визнати за нею як за спадкоємцем за законом першої черги, право спільної часткової власності на спадкове нерухоме майно, з саме: на 1/2 частину земельної ділянки, площею - 1,0998 га, кадастровий номер: :02:002:0011, цільове призначення якої: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька ОСОБА_3, який помер 03 травня 2012 року, однак право на спадкове майно у вигляді 1/2 частини вищевказаної земельної ділянки вона не може оформити у нотаріальній конторі тому, що ОСОБА_3 за життя прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 та отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки, але не здійснив державну реєстрацію своїх прав на земельну ділянку, що явилось підставою звернення із даним позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та зазначила, що позов підтримує.

Відповідач Медвинська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 свого представника в судове засідання не направила, але подала заяву про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 у відповідності до ч. 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті ОСОБА_3, який помер 03 травня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження спадкоємця, копією свідоцтва про смерть спадкодавця та матеріалами спадкової справи №977/12.

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Матеріалами спадкової справи №977/12 Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори підтверджується факт, що після смерті спадкодавця ОСОБА_3, який помер 03 травня 2012 року, із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини за законом першої черги, згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України, звернулася ОСОБА_1.

Інших спадкоємців у спадкодавця - ОСОБА_3, на момент його смерті не було та не має на даний час, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №977/12.

Із постанови державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 №3399/02-51 від 28.08.2013 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, площею 1,0998, цільове призначення, якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області, яка належала спадкодавцю ОСОБА_3 (помер 03 травня 2012 року у віці 65 років), який проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, не може бути видане, в звязку з відсутністю Державної реєстрації на зазначену земельну ділянку, яка належала її батькові ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю ОСОБА_1 з дня смерті ОСОБА_3, який помер 03 травня 2012 року, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України.

Також, як вбачається з ч.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування " відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 04.05.2018 року, підтверджується факт належності на праві власності ОСОБА_5 земельної ділянки, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області.

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 12 травня 2009 року

державним нотаріусом шостої Київської державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_3 успадкував 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки площею 1,101 га., з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області, та яка належала померлій ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №093881, виданого 28.10.2003 року Медвинською сільською Радою народних депутатів та зареєстрованого за № 1090.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Оскільки спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, в тому числі і зазначену земельну ділянку, але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадкове майно в звязку з тим, що ОСОБА_3 за життя прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_4 та отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки, але не здійснив державну реєстрацію своїх прав, тому для захисту її прав на землю даний позов необхідно задовольнити.

Виходячи з того, що відповідачем не заявлено вимог про застосування судом строків позовної давності, а відсутність правовстановлюючого документу заважала позивачу отримати спадщину в нотаріальному порядку , суд вважає можливим поновити строки звернення до суду з позовом.

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір.

Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривень 40 коп.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 142 ч. 1, 200, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 125 ЗК України, ст.ст. 1218, 1220 ч.2, 1223 ч. 2, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду за захистом не визнаного права.

Визнати в порядку спадкування за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право спільної часткової власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 1,0998 га., з кадастровим номером :02:002:0011, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області.

Зобов'язати Управління Державної казначейської служби України у Богуславському районі Київської області, , що розташоване за адресою: Київська обл., м.Богуслав, вул. Франка, 4 повернути позивачу ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 02.11.2018 року, згідно квитанції №0.0..1 на р/р 0080, МФО 821018, в ПАТ КБ "ПриватБанк", що становить 352 гривні 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя ОСОБА_6