Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/495/19
Провадження № 2/494/384/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2019 року Березівський районний Одеській області у складі: головуючого - судді Дєткова О.Я.,

при секретарі Козубенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Березівка Одеської області цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Шулика Максима Юрійовича до ФГ «Боровой» про дострокове розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - адвокат Шулик М.Ю. звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 30 травня 2016 року ОСОБА_1 уклав з фермерським господарством «Боровой» два Договори оренди землі, згідно яких він передав останньому у користування земельні ділянки, площами 6,7992 га ріллі та 7,11 га ріллі. Відповідно до п.8 цих договорів відповідач зобов`язався сплачувати йому щороку не пізніше 30 листопада орендну плату за користування земельною ділянкою, площею 6,7992 га, в розмірі 4636 грн. та за користування земельною ділянкою, площею 7,11 га, - в розмірі 4847 грн. Крім цього, було узгоджено, що у відповідності до п.11 зазначених договорів розмір орендної плати має переглядатися один раз на три роки у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації. Однак протягом останніх 3 років він належно не виконує договірні умови щодо сплати орендної плати. Фактично за вказаний період недоплачено ним за користування двома земельними ділянками 7449 грн., а саме 3483 грн. - за 2016 рік, 2483 грн. - за 2017 рік та 1483 грн. - за 2018 рік. Відповідно до п.п.12,38 Договорів оренди землі у разі їх дострокового розірвання орендар не звільняється від відповідальності щодо внесення орендної плати за весь період користування орендованими земельними ділянками з урахуванням пені 0,1% за кожен день прострочки, 3% річних та індексу інфляції. 1 грудня 2018 року позивачем пропонувалося відповідачу погасити борг по орендній платі, який виник внаслідок порушення умов договорів, переглянути його розмір в зв`язку із підвищенням цін та зміни коефіцієнтів індексації та разом з цим надавалась угода про дострокове розірвання вказаних договорів оренди землі, але останній не реагував на свої порушення щодо орендної плати й зобов`язання їх усунути та від підпису відмовився. З метою належного виконання договірних зобов`язань 12 березня 2019 року позивачем вдруге відповідно до п.26 Договорів оренди землі направлялися на адресу відповідача письмова вимога і угода про дострокового розірвання договорів оренди землі та погашення заборгованості по орендній платі. Але знову жодної відповіді від нього не було отримано. У зв`язку з систематичним порушенням умов договорів оренди щодо сплати в повному обсязі орендної плати за користування земельними ділянками у 2016-2018 роках та ігноруванням положень п.26 Договорів оренди землі просить достроково розірвати вищевказані договори, стягнути з ФГ «Боровой» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі з урахуванням пені, 3% річних та індексу інфляції в загальній сумі 37490-39 грн., в рахунок компенсації моральної шкоди 60000 грн. тавитрати на правничу допомогу в сумі 30000 грн. Проте, уточнивши остаточно суму недоплаченої за вказаний період користування земельними ділянками орендної палати, позивач в судовому засіданні зазначив, що фактично відповідач, який повинен був сплатити в повному обсязі орендну плату за всі роки користування земельними ділянками в сумі 28449 грн., в порушення умов договорів за три роки недоплатив йому 7449 грн., які просить стягнути з останнього та задовольнити інші позовні вимоги на його користь.

Представник відповідача з вимогами позову не погодився і пояснив, що фермерське господарство «Боровой» перерахувало гроші позивачеві за оренду земель та, крім того, в останній день судового засідання надав клопотання, з якого видно, що відповідач своїм зверненням просить позивача надати йому до 30 жовтня 2019 року банківські реквізити для повного перерахування орендної плати за Договорами оренди землі, які є чинними з дня їх державної реєстрації, тобто 13 червня 2016 року.

Заслухавши учасників справи та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Згідно ч.1 ст.626 та ч.1 ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526,629,651 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;договір є обов`язковим для виконання сторонами; зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п.6 ч.1 ст.3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Судом встановлено, що 30 травня 2016 року між ФГ «Боровой» та ОСОБА_1 були укладені два Договори оренди землі, згідно яких ФГ «Боровой» прийняло у платне володіння і користування строком на 7 років дві земельні ділянки, площами 6,7992 га ріллі та 7,11 га ріллі, що розташовані на території Михайло-Олександрівської сільської ради Березівського району Одеській області та належать ОСОБА_1 на праві власності (а.с.7-12,20,21).

На момент укладення цих договорів, його сторонами в п.3 визначено нормативну грошову оцінку земельних ділянок в розмірі 154506 грн.(ділянка 6,7992 га) і 161568 грн. (ділянка 7,11 га) Пунктом 9 вказаних договорів оренди землі визначено, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації (а.с.7,10) на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України.

Згідно ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Правовідносини, що склалися між позивачем і відповідачем, регулюються Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».

Пунктами 8,10 Договорів оренди землі передбачено, що орендна плата сплачується орендарем щорічно не пізніше 30 листопада поточного року у грошовій формі в розмірі 3% від вартості земельної ділянки, що становить 681-72 грн. за 1 га в рік, загальна сума орендної плати за користування двома земельними ділянками за кожний рік складає 9483 грн. (4636 грн. + 4847 грн.), при цьому, відповідно до п.30 цих Договорів та ст.96 ЗК України орендар зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.

Однак протягом строку оренди вказаних земельних ділянок, як на це звертає увагу позивач, відповідач не виконує належно умови укладених договорів та систематично порушує свої зобов`язання щодо своєчасного внесення орендної плати в належному розмірі, а також порушує його право щодо порядку припинення дії договорів, яке врегульовано п.26 Договорів оренди землі та повністю узгоджується з положеннями ч.3 ст.6 ЦК України, згідно якоїсторони в договорі можуть відступати від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини саме на власний розсуд.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачповинен був сплатити позивачеві орендну плату за всі роки користування земельними ділянками 28449 грн. (9483 грн. х 3 роки), однак, як стверджує позивач, фактично вніс орендну плату за цей період 21000 грн. (28449 грн. - 7449 грн.).

При цьому, платіжне доручення №150 від 16 серпня 2018 року (а.с.43), на яке посилається представник відповідача про призначення платежу НОМЕР_1 ІПН НОМЕР_2 за оренду земельного паю за 2018 рік в сумі 28000 грн., носить, на думку суду, сумнівний характер, оскільки позивачем заперечується отримання цих грошей, це по-перше, а по-друге, в наданій копії цього доручення щодо призначення платежу містяться відомості про виплату орендної плати в загальному розмірі, а не в розмірі за відповідними договорами оренди щодо кожної земельної ділянки за 2016, 2017 та 2018 роки, що не може бути належним доказом у справі щодо розміру виплаченої позивачу орендної плати та прийнятий судом.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, суд, з урахуванням наведеного, дійшов однозначного висновку, що відповідач не виконав умови п.п.8,10 Договорів оренди землі та не сплатив в повному обсязі орендну плату за 2016-2018 роки саме в розмірі 28449 грн.

Більш того, в порушення п.11 вказаних Договорів відповідач не переглянув за письмовою вимогою позивача від 11 березня 2019 року (а.с.13) розмір орендної плати в зв`язку із підвищенням цін і тарифів та зміни коефіцієнтів індексації.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на положення договору оренди, відповідач щороку порушує його умови. На момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаними.

Частиною 1 ст.628 ЦК України закріплено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови , які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Пунктами 26 Договорів оренди землі, укладених відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України, передбачено, що орендар має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати та розірвання цих договорів після збору орендарем урожаю в будь-який час попередивши його за 1 місяць (а.с.8,11).

Однак в порушення зазначених пунктів Договорів оренди землі, які складають зміст цих договорів, відповідач проігнорував ці умови щодо встановленого порядку припинення дії Договорів оренди землі, а також письмову Вимогу разом з Угодою про дострокове розірвання договорів оренди землі від 11 березня 2019 року (а.с.13,14) та не вчинив жодних дій щодо їх розгляду.

На підставі п.п.34-36,38 Договорів оренди землі дія договору припиняється також в інших випадках, передбачених законом та умовами договору; дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом; за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору; орендар у разі дострокового розірвання договору не звільняється від відповідальності щодо внесення орендної плати за весь період користування орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до ч.3,4 ст.31 та ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачене законом або договором. На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст.24,25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 6 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження №61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що факт неотримання позивачем в повному обсязі орендної плати за вказані роки доведено, а тому, наявні підстави для розірвання договору відповідно до п.д) ч.1 ст.141 ЗК України та п.п.34,35 вказаних Договорів оренди землі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендної плати з урахуванням пені, 3% річних, індексу інфляції в загальній сумі 37490-39 грн. та в рахунок компенсації моральної шкоди 60000 грн. суд вважає в цій частині позовних вимог відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Однак, щостосується компенсації витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачеві, то відшкодуванню підлягають судові витрати лише у розмірі 15000 грн., які підтвердженіактом про надання послуг, згідно Договору про надання правової допомоги від 21 березня 2019 року, та доведені уповноваженою на здійснення представництва особою (а.с.22-25).

Керуючись ст.ст.12,13.81,89,264 ЦПК України, ст.ст.6,16.23,526,611 ЦК України, ст.ст.31,36 Закону України «Про оренду землі», ст.141 ЗК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Шулика Максима Юрійовича до ФГ «Боровой» про дострокове розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати задовольнити частково.

Достроково розірвати договір оренди землі, кадастровий номер :01:001:0112, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Боровой» 30 травня 2016 року та зареєстрований реєстраційною службою по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 13 червня 2016 року.

Достроково розірвати договір оренди землі, під кадастровим номером :01:002:0033, укладений між ОСОБА_1 та ФГ «Боровой» 30 травня 2016 року та зареєстрований реєстраційною службою по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області 13 червня 2016 року.

Стягнути з ФГ «Боровой» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі в загальній сумі 7449 грн.

Стягнути з ФГ «Боровой» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ФГ «Боровой» на користь ОСОБА_1 судовий збір 3073 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - ФГ «Боровой», с.Веселинівка Березівського району Одеської області вул.Миру,17, 67314.

Повний текст судового рішення виготовлено 20 листопада 2019 року.

Суддя: