Справа № 149/2707/18
Провадження №2/149/70/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.01.2019 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л. А.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла зазначена позовна заява, яка мотивована тим, що позивач являється власником житлового будинку АДРЕСА_1. У даному будинку крім позивача зареєстровані також ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з дочкою позивача - ОСОБА_4, проте в серпні 2017 року він переїхав в будинок до своїх батьків, а 23.04.2018 року шлюбні відносини подружжя були розірвані. Позивач неодноразово пропонувала відповідачу знятися із місця його реєстрації, проте спроби досудового врегулювання спору результатів не дали, а тому ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

У судове засідання позивач не з»явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з»явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність,позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши наявні в справі докази, встановив наступне.

Позивач по справі є власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування будинку від 25.06.2002 року (копія на а.с. 5, зворот). Згідно довідки про склад сім»ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 17-30/4886 , у вказаному будинку зареєстровано 6 осіб (а.с. 8), один із них - ОСОБА_2, який з серпня місяця 2017 року за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується довідкою голови вуличного комітету № 07-21/1423 від 08.10.2018 року (а.с.7).

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно частин 1, 2 і 7ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини 1ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Як визначено частиною 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить висновку, що відповідач понад один рік не проживає в належному позивачу будинку. Підстав збереження за ним жилого приміщення понад встановлені законом строки, що передбачені частиною 3 ст. 71 ЖК України, не встановлено. Право власника даного житла порушене, тому згідно вимог ст. 391 ЦК України підлягає захисту, а позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 72 ЖК України, ст.ст. 383,391,405 ЦК України, ст.ст. 81, 141, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_3, РНОКПП НОМЕР_1) 704 гривні 80 копійок сплаченого нею судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Робак М. В.