ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 175/5260/14

провадження № 61-36235 св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року в складі судді Озерянської Ж. М. та на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року в складі колегії суддів Куценко Т. Р., Демченко Е. Л., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 і просила стягнути з відповідача на її користь 48 828,23 грн вартості відновлювального ремонту автомобіля, 11 561,2 грн у рахунок утрати товарного вигляду та 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_3 збільшила їх у частині вартості відновлювального ремонту автомобіля яку просила стягнути з ОСОБА_2 , з 48 828,23 грн до 101 330 грн, і з урахуванням указаних уточнень просила стагнути з відповідача 132 891,2 грн шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка складається з: 101 330 грн вартості відновлювального ремонту, 11 561,2 грн у рахунок утрати товарного вигляду та 20 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що 13 січня 2014 року близько 18 год. 35 хв. на автошляху «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» з вини ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний позивачеві автомобіль марки «Audi» моделі «Q 5» д.н.з. НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження, а їй була завдана моральна шкода.

Через рік після вказаної ДТП, а саме 25 лютого 2015 року автомобіль «Audi Q5» д.н.з. НОМЕР_2 був відремонтований ФОП ОСОБА_4 , а вартість ремонту склала 101 330 грн.

Оскільки відповідно до постанови про закриття кримінального провадження Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2014 року винним у вказаній дорожно-транспортній пригоди є ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки «Toyota» моделі «Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_3 , позивач просила стягнути з нього завдану їй майнову та моральну шкоду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування майнових збитків: 48 828,23 грн вартості відновлювального ремонту, 11 561,2 грн у рахунок утрати товарного вигляду та 2000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 847,49 грн судового збору, а всього -63 236,92 грн.

Суд першої інстанції виходив із підтвердженої висновком судового експерта від 20 січня 2014 року № 01/14 вартості відновлювального ремонту та майнових збитків, понесених позивачем. Наданий позивачем акт виконаних ремонтних робіт суд уважав неналежним і недопустимим доказом на підтвердження понесених витрат.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року - без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та дійшов правильного висновку про наявінсть правових підстав для часткового задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У квітні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Указувала, що надала судам належний і допустимий доказ на підтвердження своїх позовних вимог, а саме акт виконаних ремонтних робіт.

Аналіз касаційної скарги дає підстави для висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються в частині вимоги про стягнення вартості відновлювального ремонту, а тому в іншій частині Верховним Судом не переглядається.

Заперечення на касаційну скаргу

Заперечення на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не надходило.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 13 січня 2014 року близько 18 год. 35 хв. на автошляху «Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя» Дніпропетровського району Дніпропетровської області водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Toyota» моделі «Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_4 , рухаючись у напрямку м. Запоріжжя, при зміні руху на вул. Старокойдакську допустив зіткнення з автомобілем марки «Dewoo» моделі «Lanos» д.н.з. НОМЕР_5 і продовжуючи некерований рух зіткнувся зі стоячим на лінії світлофора по вул. Старокойдакській зі сторони аеропорту автомобілем марки «Audi» моделі «Q 5» д.н.з. НОМЕР_2 (далі - автомобіль) під керуванням ОСОБА_5 .

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 автомобіль належить ОСОБА_1 .

У Постанові Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2014 року в справі за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого статтею 286 КК України, встановлено, що відповідно до висновку судового експерта від 29 січня 2014 року № 01/14 встановлено, що під час ДТП автомобілю спричинені механічні пошкодження на суму 60 389,43 грн, із яких 48 828,23 грн - вартість відновлювального ремонту та 11 561,2 грн - втрата товарного вигляду.

Відповідно до акта виконаних робіт від 25 лютого 2015 року, складеним ФОП ОСОБА_4 , вартість відновлювального ремонту становить 101 330 грн, які згідно з чеком від 25 лютого 2015 року ОСОБА_1 сплатила.

Указана ДТП сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 пункту 16.13 Правил дорожнього руху.

Вина ОСОБА_2 встановлена постановою про закриття кримінального провадження Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2014 року та ним не заперечувалася.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення в оскаржауваній частині відповідають зазначеним вимогам закону.

Статями 22, 23 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною третьою статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд першої інстанції, встановивши обставини справи та оцінивши надані докази, з наведенням відповідних мотивів і обґрунтувань, дійшов правильного висновку, з яким погодився апеляційний суд, що відшкодуванню в рахунок вартості відновлювального ремонту підлягає визначена висновком судового експерта сума 48 828,23 грн.

У касаційній скарзі позивач зазначає, що неправильне застосування судами норм статей 22, 1192 ЦК України призвело до відхилення належного доказу на підтвердження її позовних вимог, а саме акту виконаних ремонтних робіт.

Указані доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться за межами повноважень касаційного суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У контексті вказаної практики Верховний Суд уважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених статтею 410 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень в оскаржуваній частині - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 14 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року в частині позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення вартості відновлювального ремонту залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

В. І. Журавель

М. М. Русинчук