Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 643/8439/16-ц

провадження № 61-28399св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Калараша А. А. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерна компанія «Харківобленерго»

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерної компанії «Харківобленерго» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року у складі судді Горбунової Я. М. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Бровченка І. О., Кіся П. В.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерної компанії «Харківобленерго» (далі - АК «Харківобленерго») про відшкодування шкоди, завданої пожежею.

Позовна заява мотивована тим, що 13 червня 2015 року близько 01:30 години ночі у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві приватної власності, виникла пожежа через коротке замикання в електромережі після перепадів напруги. Також вказувала, що оскільки в квартирі ніхто на той час не перебував, то внаслідок короткого замикання зайнялася електропроводка холодильника та почалась пожежа, в якій згоріли та були пошкоджені побутові прилади та електротехніка, кухонні та кімнатні меблі, вікна, двері, лінолеум, ковдри, карнизи, гардини, ванна, унітаз, раковина, люстри, витяжка, антресолі, особисті речі, та інше майно, яке нею було перераховано при дослідженні експертом наслідків пожежі, і відображене в експертному висновку. Вказувала, що шкода завдана її майну, сталася не з її вини, а у зв`язку з перепадами напруги та виходу з ладу силового трансформатора № 1.

У зв`язку з викладеним позивач просила стягнути з відповідача на її користь відшкодування заподіяної їй шкоди у розмірі 180 844,20 грн, з яких: відшкодування матеріальної шкоди 162 737,00 грн; відшкодування вартості проведення експертного пожежно-технічного дослідження у розмірі 4 055,04 грн; відшкодування вартості провадження ХНДІСЕ імені М. С. Бокаріуса у розмірі 9 092,16 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від

27 вересня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто з АК «Харківобленерго» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 175 884,20 грн.

Стягнуто з АК «Харківобленерго» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5 000,00 грн.

Стягнуто з АК «Харківобленерго» на користь держави судовий збір у розмірі 6 890,00 грн.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідач як енергопостачальник несе відповідальність за неякісно надані послуги в сфері енергопостачання, які призвели до спричинення матеріальної та моральної шкоди позивачу, в зв`язку з чим, її позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі АК «Харківобленерго», посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга акціонерної компанії «Харківобленерго» на рішення Московського районного суду м. Харкова від

23 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від

27 вересня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу з Московського районного суду м. Харкова.

Зупинено виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від

23 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від

27 вересня 2017 рокудо закінчення касаційного провадження у справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У грудні 2017 року справу № 643/8439/16-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2019 року справу призначено до судового розгляду Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є незаконними та необґрунтованими, оскільки судами обох інстанцій не були встановлені обставини, які мають значення для правильного вирішення спірних правовідносин. Зазначають, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження їх вини у виникненні пожежі у квартирі позивача, тому вони не мають нести відповідальність за шкоду, яка сталася не з їх вини. Вказують, що суди першої та апеляційної інстанцій на підтвердження їх вини та причинно-наслідкового зв`язку з такими діями і настанням пожежі у квартирі позивача посилаються на висновок судової комплексної пожежно-технічної та електротехнічної судової експертизи від 30 червня 2017 року № 2297/11532 і висновок експертного дослідження від 26 червня 2015 року № 6210/6600, які були проведені з порушенням вимог «Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» та Закону України «Про судову експертизу». Зокрема зазначають, що висновки експертиз були зроблені на підставі припущень, обумовлених лише поясненнями позивача та актом обстеження від 02 липня 2015 року про фіксацію факту перепаду напруги, який не укладався та не підписувався відповідачем. Вказують, що розмір матеріальної шкоди у сумі 162 737,00 грн є значно завищеним, оскільки всі дані щодо пошкоджених речей записані зі слів позивача та не підтверджені жодними належними доказами. Звертає увагу суду на те, що стягуючи з нього відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 175 884,20 грн, суд першої інстанції не мотивував свого рішення у визначенні цієї суми, оскільки згідно висновку комплексної товарознавчої та будівельно-технічної експертизи від 14 вересня 2015 року її розмір становив 162 737,00 грн. Також АК «Харківобленерго» вказують, що це позивач винна у тому, що у її квартирі сталася пожежа, тому вони не повинні нести взагалі ніякої відповідальності. Суди стягуючи з відповідача відшкодування моральної шкоди позивачу взагалі не звернули уваги на ту обставину, що позивач у позовній заяві взагалі не зазначила в чому полягає завдана їй моральна шкода, тому не зрозуміло з чого вони виходили стягуючи на користь позивача 5 000,00 грн відшкодування моральної шкоди. Вказують, що суд першої інстанції відкрив провадження у цій справі з порушенням статей 119-121 ЦПК України 2004 року, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які дані щодо сплати нею судового збору або щодо наявності в неї підстав для звільнення від сплати судового збору. Також звертають увагу, що суд стягуючи з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 6 890,00 грн порушив вимоги частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач за дві позовні вимоги повинна була сплатити до суду першої інстанції 3 136,84 грн.

Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 і користувачем послуг по електропостачанню, які надає йому відповідач, що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру, копіями свідоцтв про право на спадщину за законом та договір про поділ спадкового майна (а. с. 7-9, 130-133 том 1).

Відповідно до договору про користування електричною енергією від 05 лютого 2008 року, який був укладений з попереднім власником квартири - батьком позивача ОСОБА_2 як «споживачем» та АК «Харківобленерго» в особі начальника Салтівського РОЕ як «енергопостачальником», енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві енергію у необхідних обсягах відповідно до потужності 1,3 кВт електроустановок споживача із струмом 220 В, з гарантованим рівнем надійності, безпеки та якості

(а. с. 142-144 том 1).

Також суд першої інстанції встановив, що хоч новий договір з новим власником не укладався, однак відповідач у судовому засіданні визнав факт, що електроенергія постачалася новим власникам по факту на тих самих умовах, що були передбачені вищезазначеним договором. Тобто між сторонами існують правовідносини, які мають зобов`язальний характер, так як випливають із їх дій, що передбачені актами цивільного законодавств, і підставами їх виникнення є факт надання послуг і їх прийняття.

Згідно акта про пожежу від 15 червня 2015 року ймовірна причина пожежі у квартирі позивача - коротке замикання електромережі (а. с. 70 том 1).

Згідно висновку експертного комплексного пожежно-технічного та електротехнічного дослідження від 26 червня 2015 року № 6210/6600 осередок пожежі знаходиться в моторному відсіку холодильника, який знаходиться в лівому куті коридору житлової квартири. Джерелом запалювання стала теплова дія електричної дуги, яка утворилася в результаті пробою ізоляції найбільш вірогідно внаслідок «скачків» напруги. Технічною причиною виникнення пожежі в моторному відсіку холодильника, є займання ізоляції електричних проводів та складових полімерних конструктивних елементів, під впливом теплових проявів електричної дуги, яка утворилася в результаті пробою ізоляції найбільш вірогідно внаслідок «скачків» напруги (а. с. 42-49 том 1).

Також судами було встановлено, що факт невідповідності напруги нормативним показникам в електромережі, внаслідок чого 13 червня 2015 року в квартирі позивача сталася пожежа підтверджується:

- листом начальника Салтівського РЕМ від 22 червня 2015 року за № 165, в якому зазначено, що 13 червня 2015 року в районі 01:00 години ночі в ТП 2096 вийшов з ладу силовий трансформатор № 1, можливо в момент пошкодження мали місце недовгочасні скачки напруги (а. с. 104 том 1);

- листом в.о. директора КП «Жилкомсервіс» від 20 липня 2015 року за

№ Д-15/4594.07-03 з інформацією аналогічного змісту (а. с. 95 том 1);

- актом від 02 липня 2015 року, складеного комісією у складі представників

АК «Харківобленерго», в якому зазначено, що в наслідок завищеної напруги в електромережі в квартирі позивача вийшли з ладу холодильник, кондиціонер, пральна машина і ноутбук, та в наслідок перепаду напруги в квартирі мало місце запалювання холодильника, що призвело до вигорання всієї квартири (а. с. 97);

- актом обстеження технічного стану квартири, складеного комісією у складі представників КП «Жилкомсервіс», у якому зазначено, що запалювання в квартирі мало місце внаслідок короткого замикання електроприладу, попередньо в зв`язку з аварійною ситуацією, яка призвела до різкого скачка напруги в ТП № 2096 АК «Харківобленерго», у наслідок чого згоріли домашні речі на площі 16 кв. м: кухня, ванна кімната, коридор та туалет вигоріли повністю, включаючи вікна та двері, квартира вимкнута від системи газу та електропостачання (а. с. 98 том 1);

-листом начальника Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 25 червня 2015 року за № 07/24157, в якому зазначено, що ймовірною причиною пожежі стало коротке замикання в електромережі, за повідомленням начальника Салтівського РЕМ 13 червня 2015 року близько о 01:00 годині в ТП № 2096 вийшов з ладу силовий трансформатор № 1 та можливо в момент пошкодження мали місце недовгочасні скачки напруги (а. с. 99 том 1).

Також судами було встановлено, що з приводу перепаду напруги в електромережі та відключення енергозабезпечення житлового будинку

АДРЕСА_2 13 червня 2015 року до інформаційно- диспетчерської служби 1562 зверталися мешканці даного будинку (всього зафіксовано 27 звернень), що підтверджується листом Харківської міської ради Департаменту діловодства від 25 червня 2015 року за № Д-5-19101/1-15.08.39 та реєстром телефонних звернень (а. с. 91-93 том 1).

Згідно комплексного експертного висновку товарознавчого та будівельно-технічного дослідження від 14 вересня 2015 року № 6576/6594, розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику квартири АДРЕСА_1 , в результаті впливу пожежі, на момент огляду 14 липня 2015 року становить 162 737,00 грн, з яких: вартість пошкодженого майна визначена експертом у сумі 71 201,00 грн, а вартість витрат на ремонтно-відновлювальні роботи визначена у сумі 91 536,00 грн (а. с. 11-41 том 1).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої , у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна , у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від

27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

Позивачем до суду першої інстанції були надані належні і допустимі докази на підтвердження вини АК «Харківобленерго» та причинного зв`язку між діями відповідача та пожежею, яка виникла в її квартирі. Також позивачем було підтверджено належними доказами й розмір завданих збитків.

Доводи касаційної скарги відповідача стосовно того, що судами було покладено в основу висновки експертиз, які були проведені лише зі слів позивача є необґрунтованими та спростовуються доданими до цих висновків фотографіями з місця огляду цієї квартири. Крім того, суди встановлюючи винні дії відповідача та причинний зв`язок між ними та наслідками пожежі брали вказані висновки до уваги в сукупності з іншими доказами, які вказували на вину відповідача.

Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги відповідача, що судом першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, було стягнуто відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 175 884,20 грн, що значно більше ніж вказано у висновку експертизи з огляду на таке.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовними вимогами просила суд стягнути з відповідача на її користь завдані пожежею збитки у розмірі 180 844,20 грн, з яких: 162 737,00 грн - це розмір матеріальних збитків визначених висновком експертизи, 4 055,04 грн та 9 092,16 грн - це кошти, які позивач сплатила за проведення комплексних експертиз та вважала ці кошти також збиткам, які вона понесла з метою відновлення завданих їй збитків пожежею та 5 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, суд першої інстанції задовольняючи позовні ОСОБА_1 дійшов правильного висновку стосовно того, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування матеріальної шкоди саме в розмірі 175 884,20 грн, оскільки ним було стягнуто в межах цієї суми 162 737,00 грн - це витрати, які вона має понести, у зв`язку з відновленням свого порушеного права, а 4 055,04 грн та 9 092,16 грн - це матеріальні витрати, які позивач понесла для з`ясування вини відповідача та встановлення розміру заподіяної їй шкоди.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначилися із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та на підставі належним чином оцінених доказів дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте АК «Харківобленерго» всупереч цим правилам не було надано належних доказів на підтвердження того, що пожежа в квартирі позивача сталася не з його вини, а у зв`язку з неправірними діями позивача.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки. Відповідно до статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат з відповідача, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду.

Пославшись на положення статті 88 ЦПК України 2004 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, вважав, що з АК «Харківобленерго» підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 6 890,00 грн.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитися не можна з огляду на таке.

Правові засади справлення судового збору, платників, об`єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення судами окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно статті 22 закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду першої інстанції, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Отже позивач відповідно до вимог статті 22 вказаного Закону була звільнена від сплати судового збору, оскільки вона звернулася до суду за захистом своїх порушених прав, як споживач комунальних послуг.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду першої інстанції, ставки судового збору встановлюються в таких розмірах: за подання до суду позовної заяви фізичною особою майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIІІ розмір мінімальної заробітної плати для працездатних осіб з 01 січня 2016 року складає 1 378,00 грн.

Таким чином, з позивача за подання нею позовної заяви про стягнення з відповідача на її користь відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 180 844,20 грн до суду першої інстанції підлягало сплаті - 1 808,44 грн судового збору

Частиною третьою статтею 88 ЦПК України 2004 року передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже з урахуванням вказаних норм законодавства з відповідача в дохід держави повинен бути стягнутий судовий збір в розмірі 1 808,44 грн, однак суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, на вказане уваги не звернули та дійшли неправильного висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 890,00 грн, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно та ухвалено правильне рішення, але допущено неправильне застосування норм ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» щодо визначення розміру судових витрат, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо судових витрат у справі підлягає зміні в цій частині.

Згідно з частиною третьою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання рішення суду першої інстанції від 23 грудня 2016 року та ухвали суду апеляційної інстанції від 27 вересня 2017 року було зупинено ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 жовтня 2017 року, то у зв`язку із залишенням без змін оскаржуваних судових рішень у незміненій після касаційного перегляду частині, необхідно поновити виконання вказаних судових рішень у незміненій частині.

Керуючись статтями 141, 400, 402, 410, 412, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу акціонерної компанії «Харківобленерго» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року в частині стягнення судових витрат змінити та викласти абзац четвертий резолютивної частини рішення суду першої інстанції в наступній редакції:

Стягнути з акціонерної компанії «Харківобленерго» в дохід держави 1 808,44 грн судового збору.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 грудня 2016 року в незміненій після касаційного перегляду частині та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2017 рокузалишити без змін.

Поновити виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від

23 грудня 2016 року в незміненій після касаційного перегляду частині та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 27 вересня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий А. А. Калараш

Судді А. І. Грушицький

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. В. Сердюк