ПОСТАНОВА

Іменем України

19 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 394/300/19

провадження № 22-ц/4809/1508/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Кіселика С.А., (суддя доповідач),

суддів: Дьомич Л.М., Єгорової С.М.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне сільськогосподарське підприємство «Лан», розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» на рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2019 року, у складі судді Партоліної І.П. по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» (далі ПСП «Лан»), в якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки загальною площею 4,88 га, кадастровий номер :02:000:0114, що знаходиться на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, укладений 20 червня 2006 року між ОСОБА_2 та ПСП «Лан» в особі голови Стрельченка В.І., який зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦ ДЗК 02.11.2006 за № 318.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , він як спадкоємець за законом, оформив свої спадкові права на вказану земельну ділянку.

Позивач повідомив ПСП «Лан» про зміну власника земельної ділянки та своє бажання розірвати договір, оскільки у пункті 40 зазначеного договору оренди передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов договору або розірвання договору.

Відповідач відмовив у розірванні договору оренди та підписанні угоди про дострокове розірвання договору.

Позивач вважає, що такі дії відповідача порушують його права як власника земельної ділянки, тому він змушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2019 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 4,88 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:000:0114, що знаходиться на території Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області, укладений 20 червня 2006 року між ОСОБА_2 та ПСП "Лан" в особі ОСОБА_3 , який зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФД ДЗК 02 листопада 2006 за № 318. Стягнуто з ПСП "Лан" на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що припинення договору шляхом його розірвання передбачено в самому договорі, зазначене відповідає вимогам чинного законодавства та умовам укладеного сторонами договору, який є чинними та в установленому законом порядку недійсним не визнавався.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням ПСП «Лан» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вважає, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що суперечить наявним у матеріалах справи доказам та фактичним обставинам справи.

Відповідач звертає увагу апеляційного суду на те, що згідно ст. 31 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

За умовами п. 39 Договору оренди, розірвання Договору в односторонньому порядку допускається (не допускається), необхідне підкреслено, тобто умовами Договору оренди сторонами не визначено умови про одностороннє розірвання Договору оренди, а тому застосовуються положення Закону України «Про оренду землі» (ч.4 ст. 31).

Крім того, вказаною нормою Закону така підстава припинення договору оренди землі, як припинення внаслідок смерті ОСОБА_4 не передбачена.

Вважає, що судом першої інстанції зазначене не враховано, як і те, що Договір оренди є чинним та обов?язковим для нового власника земельної ділянки, який у порядку спадкування отримав її у власність та став стороною договору оренди землі.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Позивач ОСОБА_1 правом надати відзив на апеляційну скаргу у порядку визначеному ст. 360 ЦПК України не скористався.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Позивач на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13 березня 2019 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 269, є власником земельної ділянки площею 4,8808 гектара, кадастровий номер :02:000:0114, яка розташована на території Новоархангельської селищної ради Новоархангельського району Кіровоградської області, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11).

Вказана земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КР № 037114, виданого Новоархангельською селищною радою Новоархангельського району Кіровоградської області 26 грудня 2001 року (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с.6).

За час свого життя, 20 червня 2006 року, ОСОБА_2 , як орендодавець з одного боку та ПСП «Лан», як орендар, уклали договір оренди зазначеної земльної ділянки строком на двадцять п`ять років. Договір зареєстровано у Новоархангельському відділі КРФЦДЗК, про що вчинено запис 02 листопада 2006 року за № 318 (а.с.8-10).

Судом досліджено копію договору, згідно п.40 якого погоджено між сторонами, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов договору або розірвання договору. Вказаний пункт договору є чинним та в установленому законом порядку недійсним не визнавався.

Таким чином, сторони договору - орендодавець та орендар, скориставшись принципом свободи договору, за згодою між собою передбачили у п. 40 договору оренди землі від 20 червня 2006 року умову про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки припинення договору шляхом його розірвання передбачено в самому договорі, зазначене відповідає вимогам чинного законодавства та умовам укладеного сторонами договору, тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судове засідання апеляційного суду сторони, які були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. (ч.2 ст.372 ЦПК України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти будь-які дії щодо свого майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом, визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Оскільки пунктом 40 договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року передбачена можливість його розірвання в разі переходу права власності на земельну ділянку до іншої особи, то суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Доводи відповідача про те, що зміна власника земельної ділянки є підставою для внесення змін до договору із зазначенням нового власника, а не підставою для його розірвання, є безпідставними, спростовуються змістом пункту 40 договору оренди землі.

Свобода договору, передбачена статтею 627 ЦК України, включає право сторін змінювати, розривати або продовжувати чинність укладеного ними договору.

При укладенні договору оренди досягнуто згоди з усіх істотних умов, в тому числі й підстав його розірвання при зміні власника земельної ділянки. Відмова у розірванні спірного правочину суперечитиме його умовам, з якими погодився сам відповідач.

Суд дав оцінку доводам відповідача за правилами ст.89 ЦПК України.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.268, п.1 ч.1 ст. 374, ст. 375, 381-383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Лан» залишити без задоволення.

Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2019 року.

Головуючий суддя С.А.Кіселик

Судді: Л.М.Дьомич

С.М.Єгорова