ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м.Суми

Справа №577/2693/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/4868/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Конотопська міська рада, ОСОБА_4 , фізична особа-підприємець ОСОБА_5 , Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру»

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника за довіреністю - ОСОБА_6 ,

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 березня 2019 року та додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду від 26 червня 2019 року, ухваленого у складі судді Буток Т.А., в приміщенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 та Конотопської міської ради, в якому просить: визнати недійсною технічну документацію із землеустрою, виготовлену на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як невідповідну землевпорядній документації, картографічним матеріалам, виконаним в минулі роки; визнати недійсними рішення Конотопської міської ради про затвердження площ та надання земельних ділянок громадянам згідно з виготовленою землевпорядною документацією, а саме від 29.08.2012 року, в частині передачі ОСОБА_4 у власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1580 га; від 25.09.2013 року в частині передачі ОСОБА_1 у власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1357 га; від 28.05.2014 року в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0420 га; визнати недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно за індексними номерами 22585724 та 22579424, виданими 04.06.2014 року Реєстраційною службою Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області на ім`я ОСОБА_3 ; визнати недійсними Державні акти на право власності на землю серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1, видані 25.09.2012 року на ім`я ОСОБА_4 на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно за індексними номерами 131267855 та 13163432, видані 21.11.2013 року Реєстраційною службою Конотопського МРУЮ Сумської області на ім`я ОСОБА_1 ; визнати недійсними договори купівлі-продажу від 10.07.2014 року на 21/100 частин земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , за кадастровими номерами: :03:012:0056, :03:012:0055; визнати недійсною реєстрацію в Державному земельному кадастрі України земельних ділянок по АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 відновити межу земельної ділянки по АДРЕСА_1 між домоволодіннями АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_5 виготовити технічну документацію із землеустрою по земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до раніше встановлених меж.

Свої вимоги мотивує тим, що він фактично користується належною йому на праві власності земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 з 1992 року. Технічна документація із землеустрою на його земельну ділянку площею 0,1357 га була розроблена ФОП ОСОБА_5 у 2013 році. Суміжна земельна ділянка по АДРЕСА_1 належить співвласникам ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , по 79/100 та 21/100 частин відповідно. ОСОБА_2 придбала свою частину у 2014 році. У 2015 році між ним та сином ОСОБА_2 - ОСОБА_6 виникли непорозуміння щодо їх спільної межі земельної ділянки, через що остання звернулася до суду. За результатами призначеної судом земельно-технічної експертизи встановлено, що межа по лінії провулку Кочемазова переміщена на 1,36 м в бік будинку №18 , і так по всім садибам по зростанню нумерації будинків на провулку. Вказана помилка сталася при виготовленні документації із землеустрою ТОВ «Кийексперт» на замовлення ОСОБА_4 у 2012 році. Через зазначену помилку наразі він змушений перенести капітальний паркан на 1,36 м в глиб своєї ділянки, що призведе до зменшення її площі. Узгоджувальною комісією по земельним суперечкам йому було запропоновано звернутися до суду. Вважає, що при виготовленні технічної документації із землеустрою спочатку на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , а потім і по його земельній ділянці вимоги Закону України «Про землеустрій» спеціалістами, які виконували ці роботи, не були додержані, що призвело до порушення його прав.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 20 березня 2019 року позов задовольнив.

Визнав недійсною технічну документацію із землеустрою, виготовлену на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , як невідповідну землевпорядній документації, картографічним матеріалам, виконаним в минулі роки.

Визнав недійсними рішення Конотопської міської ради про затвердження площ та надання земельних ділянок громадянам згідно з виготовленою землевпорядною документацією, а саме:

від 29.08.2012 року, в частині передачі ОСОБА_4 у власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1580 га;

від 25.09.2013 року, в частині передачі ОСОБА_1 у власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,1357 га;

від 28.05.2014 року в частині передачі ОСОБА_3 у власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 , загальною площею 0,0420 га.

Визнав недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно за індексними номерами 22585724 та 22579424, виданими 04.06.2014 року Реєстраційною службою Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області на ім`я ОСОБА_3 .

Визнав недійсними Державні акти на право власності на землю серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_1, видані 25.09.2012 року на ім`я ОСОБА_4 на земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнав недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно за індексними номерами 131267855 та 13163432, видані 21.11.2013 року Реєстраційною службою Конотопського МРУЮ Сумської області на ім`я ОСОБА_1 .

Визнав недійсними договори купівлі-продажу від 10.07.2014 року на 21/100 частин земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , за кадастровими номерами: :03:012:0056, :03:012:0055.

Визнав недійсною реєстрацію в Державному земельному кадастрі України земельних ділянок по АДРЕСА_1 .

Зобов`язав ОСОБА_2 відновити межу земельної ділянки по АДРЕСА_1 між домоволодіннями АДРЕСА_1 .

Зобов`язав ОСОБА_5 виготовити технічну документацію із землеустрою по земельній ділянці, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до раніше встановлених меж.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області додатковим рішенням від 26 червня 2019 року задовольнив заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат.

Стягнув з ФОП ОСОБА_5 , ДП «Центр державного земельного кадастру» в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 6 051 грн, оплати за проведення судової земельно-технічної експертизи у розмірі 9 200 грн та оплати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 7 930 грн, а всього 23 181 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 за довіреністю - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, визнання встановленими обставин, які у судових засіданнях не доводились, просить скасувати рішення суду та додаткове рішення суду в даній справі і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що на засіданні узгоджувальної комісії по земельним суперечкам було встановлено, що спільна межа між домоволодіннями АДРЕСА_1 після встановлення ОСОБА_1 капітального паркану зазнала змін, але ОСОБА_1 відмовився усувати допущені порушення. У зв`язку з цим, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні нею права власності на земельну ділянку та зобов`язання останнього перенести паркан на межу, яка встановлена в натурі відповідно до технічної документації. 01 квітня 2016 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області задовольнив її позов та зобов`язав ОСОБА_1 відновити межу. Дане рішення не оскаржувалось та набрало сили законної сили. Зазначає, що земельну ділянку придбала за значні кошти, тоді як суд необґрунтовано скасував цілий ряд правовстановлюючих документів. Крім того, суд, зобов`язуючи її відновити межу земельної ділянки, не вказав яким чином це зробити, зважаючи на відсутність будь-яких документів щодо меж спірних земельних ділянок.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає про безпідставність викладених в апеляційній скарзі вимог, оскільки суд, належним чином дослідивши матеріали справи та врахувавши висновок земельно-технічної експертизи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

ФОП ОСОБА_5 у відзиві повністю підтримала апеляційну скаргу ОСОБА_2 та просила її задовольнити, а рішення суду скасувати, оскільки його висновки не відповідають обставинам справи. Крім того, зазначила, що суд неправильно розподілив судові витрати, поклавши їх тільки на неї та ДП Центр ДЗК, оскільки у справі були ще й інші відповідачі, а в разі скасування рішення суду, просила вирішити питання про поворот його виконання, оскільки вона вже сплатила 8 583, 03 грн по виконавчому провадженню.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_6 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Черпакову О.І., які підтримали апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Прокопьєву М.А., які заперечують проти апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_7 , третіх осіб ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримують заперечення на апеляційну скаргу позивача, відповідача ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи та матеріали інвентарних справ на будинки № АДРЕСА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будовами, розташованими на земельній ділянці, площею 910 кв.м. (0,091 га) в АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 26 березня 1992 року (т. 1 а. с. 10-11).

12 грудня 2012 року був складений технічний паспорт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 13-14).

13 грудня 2012 року ОСОБА_1 зареєстрував вказане право приватної власності на житловий будинок в Комунальному підприємстві «Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації» (т. 1 а. с. 12).

Рішенням Конотопської міської ради від 26 грудня 2012 року ОСОБА_1 надано дозвіл для виготовлення технічної документації із землеустрою (т. 1 а. с. 20).

Згідно укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_5 договору №01.0054 від 14 травня 2013 року, остання зобов`язалась виконати роботи із землеустрою щодо встановлення (відновлення меж) земельної ділянки в натурі (на місцевості) (т. 1 а. с. 23).

Відомості про земельну ділянку по АДРЕСА_1 були внесені до Державного земельного кадастру 09 вересня 2013 року відповідно до складеної ФОП ОСОБА_5 технічної документації із землеустрою (т. 1 а. с. 98-131).

Рішенням Конотопської міської ради від 25 вересня 2013 року на підставі розробленої технічної документації із землеустрою ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,1357 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва по АДРЕСА_1 , в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку - 0,1000 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:012:0060, для ведення садівництва - 0,0357 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:012:0061 (т. 1 а. с. 21).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 09 вересня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :03:012:0060 площею 0,1 га та земельну ділянку для індивідуального садівництва з кадастровим номером :03:012:0061 площею 0,0357 га на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 21 листопада 2013 року № 13167855 та № 13163432 відповідно (т. 1 а. с. 15-18).

Рішенням Конотопської міської ради від 29 серпня 2012 року на підставі розробленої технічної документації із землеустрою ОСОБА_4 надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,1580 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку - 79/100 частин земельної ділянки від загальної площі 0,1000 га, що становить 0,0790 га, для ведення особистого селянського господарства - 79/100 частин земельної ділянки від загальної площі 0,1000 га, що становить 0,0790 га (т. 1 а. с. 19, 170-201).

На підставі вказаного рішення Конотопської міської ради Цибіну Є .В. 25 вересня 2012 року видані державні акти на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 на 79/100 частин земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд, серія НОМЕР_1 на 79/100 частин земельної ділянки площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства (а. с. 140-143 т. 1).

Рішенням Конотопської міської ради від 28 травня 2014 року на підставі розробленої технічної документації із землеустрою ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0420 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 , в тому числі: для будівництва та обслуговування жилого будинку - 21/100 частин земельної ділянки від загальної площі 0,1000 га, що становить 0,0210 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:012:0055, для ведення особистого селянського господарства - 21/100 частин земельної ділянки від загальної площі 0,1000 га, що становить 0,0210 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:012:0056. (т. 1 а. с. 22, 132-169).

04 червня 2014 року ОСОБА_3 видано свідоцтва про право власності на нерухоме майно на вказані земельні ділянки.

Згідно договорів купівлі-продажу частки земельної ділянки від 10 липня 2014 року, ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 належну їй 21/100 частку земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0056 загальною площею 0,1 га для особистого селянського господарства, а також належну їй 21/100 частку земельної ділянки з кадастровим номером :03:012:0055 загальною площею 0,1 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 24-27).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції керувався нормами ст. 319, 321, 391 ЦК України, ст. 78, 152 ЗК України, послався на висновок земельно-технічної експертизи № 47/2018 від 28 вересня 2018 року та дійшов висновку про законність і обґрунтованість вимог позивача.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права.

ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок з надвірними будовами в АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування від 26 березня 1992 року, в якому зазначено, що будинок та надвірні будови розташовані на земельній ділянці, площею 910 кв.м. (0,091 га) (т. 1 а. с. 10-11).

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що він користується своєю земельною присадибною ділянкою з 1992 року в одних і тих же межах, які були визначені у технічному паспорті на його житловий будинок. Дані межі на ділянці зафіксовані парканами, огорожами, фасадними та іншими спорудами, межовими рубежами. При цьому він вважає, що технічна документація із землеустрою при приватизації земельної ділянки відповідачем ОСОБА_4 в 2012 році була виготовлена з помилками, межа по лінії провулку переміщена на 1,36 метрів в бік будинку НОМЕР_3 , внаслідок чого його паркан опинився на земельній ділянці ОСОБА_2 , а частина сараю, погріб, вигрібна яма та огорожа співвласниці будинку НОМЕР_3 ОСОБА_9 опинилися на його земельній ділянці і так по всім садибам по зростанню нумерації будинків по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. ст. 22, 23 ЗК України в редакції 18.12.1990 року, яка діяла на час набуття позивачем права власності на жилий будинок, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Статтею 30 вказаного ЗК України також передбачено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Як вбачається з інвентарних справ на житлові будинки АДРЕСА_1 , рішенням виконкому Конотопської міськради від 20 листопада 1954 року № 35 власникам вказаних будинків надано в користування земельні ділянки площею 910 кв. метрів. Фактично в користуванні власника жилого АДРЕСА_1 перебувало 1365 кв . метрів, із них: 181 кв. м - під двором та будівлями, 1184 кв.м - під городом, із них 455 кв. м - надлишки. В користуванні власників будинку АДРЕСА_1 фактично перебувало 2031 кв. метрів, із них 599 кв. м під двором та будівлями, 186 кв. м - під садом, 1246 кв. м - під городом, із них 1121 кв. м - надлишки (а. 9 інвентарної справи на житловий АДРЕСА_1; а. 16 інвентарної справи на житловий будинок АДРЕСА_1).

Згідно схематичного плану земельної ділянки АДРЕСА_1 від 12.10.2012 року її загальна площа склала 2000 кв. м (а. 90 інвентарної справи на житловий будинок АДРЕСА_1). Такої ж загальної площі земельна ділянка була надана відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у спільну часткову власність.

В 2016 році ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди, які він створює їй у користуванні приватною власністю - земельними ділянками по АДРЕСА_1 , зобов`язавши ОСОБА_1 перенести паркан, встановлений між земельними ділянками по АДРЕСА_1 на межу, яка встановлена в натурі (на місцевості) відповідно до технічної документації із землеустрою. В обгрунтування позову посилалась на те, що ОСОБА_1 встановив капітальний паркан між їх земельними ділянками, чим порушив раніше встановлену межу земельних ділянок та зайняв 78 кв. м площі належних їй земельних ділянок. Вона неодноразово прохала ОСОБА_1 перенести встановлений паркан, але він категорично відмовився це зробити.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області рішенням від 01 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 задовольнив та зобов`язав ОСОБА_1 усунути перешкоди, які він чинить ОСОБА_2 у здійсненні нею права приватної власності на земельні ділянки по АДРЕСА_1 шляхом перенесення паркану на межу, яка встановлена між земельними ділянками в натурі відповідно до технічної документації із землеустрою (т. 1 а. с. 85-89).

Задовольняючи позов ОСОБА_2 Конотопський міськрайонний суд Сумської області виходив з висновку судової земельно-технічної експертизи №97 від 15 березня 2016 року, яким встановлено, що фактичне розташування паркану, який встановлений ОСОБА_1 між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 не відповідає межам зазначених земельних ділянок, визначених у правовстановлюючих документах та документаціях із землеустрою. В наявності порушення меж земельних ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , а також зазначено, що частина паркану розташована на земельній ділянці, що належить ОСОБА_1 , а частина паркану розташована на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 77-84).

Також в рішенні Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2016 року зазначено, що відповідачем ОСОБА_1 в судовому засіданні не надано доказів того, що правовстановлюючі документи та документи із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 були розроблені ОСОБА_4 з порушенням діючого законодавства України, що в свою чергу, призвело до порушень визначення меж земельних ділянок у документах із землеустрою, розроблених в подальшому ним та ОСОБА_2 .

Після набрання вказаним рішенням суду законної сили ОСОБА_1 звернувся до узгоджувальної комісії по земельним суперечкам Конотопської міської ради. В протоколі № 329 від 13 травня 2016 року засідання вказаної комісії за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 зазначено, що членами комісії з`ясовано, зокрема: між власниками суміжних земельних ділянок виник спір після встановлення паркану між ділянками, що унеможливило проїзд по земельній ділянці по АДРЕСА_1 . Неможливість проїзду також викликана і тим, що на даній земельній ділянці існує два житлові будинки і склався певний порядок користування спільним подвір`ям, при якому співвласник одного з будинків встановив огорожу в середині подвір`я.

У зв`язку з неможливістю під`їзду і проїзду до свого будинку, ОСОБА_2 було подано позов до суду до ОСОБА_1 про усунення перешкод у використанні земельної ділянки шляхом перенесення паркану. ОСОБА_1 стверджує, що не згоден з рішенням Конотопського міськрайонного суду від 01 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 , оскільки вважає, що землевпорядна документація на земельну ділянку по АДРЕСА_1 виконана невірно, обміри кадастрового плану земельної ділянки відхиляються від архівних картографічних матеріалів КП «Конотопське МБТІ», виконаних в минулі роки. ОСОБА_1 пояснив комісії, що при виготовленні документації, паркану між ділянками не існувало, тому вони повністю довірились землевпорядній організації і не сумнівались у вірності виконаних промірів.

Членами комісії роз`яснено ОСОБА_1 , що узгоджувальна комісія не має повноважень надавати оцінку правильності виконання землевпорядної документації і у відповідності до ст. 9 Закону України «Про державну земельну експертизу» можливо надати землевпорядну документацію на експертизу до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області. За результатами проведення вказаної експертизи буде встановлено правильність документального виконання землевпорядної експертизи, наявність і вірність оформлення усіх необхідних документів, але координати і вимірювання в натурі вказана експертиза не визначає. Тому комісія пропонує ОСОБА_1 звернутись до суду з позовом про невідповідність землевпорядної документації картографічних матеріалах виконаним у минулі роки і проведення відновлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 (а. с. 41-43 т. 1).

В підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на вищезазначені висновки узгоджувальної комісії по земельним суперечкам та висновок судової земельно-технічної експертизи № 47/2018 від 28 вересня 2018 року, яка призначалась судом першої інстанції за його клопотанням та на вирішення якої були поставлені наступні питання: 1. чи відповідає фактичний порядок користування земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_1 на час виготовлення технічних документацій, а саме конфігурації площі промірів земельних ділянок? 2. Чи є порушення меж (або накладення) земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки? 3. Чи відповідали фактичній межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1, результати промірів земельних ділянок, які зафіксовані при складанні документації із землеустрою на ці земельні ділянки? 4. Чи є ідентичними кадастрові плани земельної ділянки АДРЕСА_1 , які були складені при виготовленні технічної документації із землеустрою ТОВ «Кийексперт» (виготовляло технічну документацію ОСОБА_4 ) та Конотопським РВ СРФ «Центр ДЗК» (виготовляло технічну документацію ОСОБА_3 ) на вищевказану земельну ділянку? Якщо так, то необхідно вказати чи збільшився розмір земельної ділянки АДРЕСА_1 після виготовлення технічних документацій із землеустрою на дану земельну ділянку у зв`язку з визначенням кутів поворотів координат зовнішньої межі між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1.

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи № 47/2018 від 28 вересня 2018 року, відповідь по першому, другому та третьому питанню: фактичний порядок користування земельними ділянками за адресами: АДРЕСА_1 не відповідає технічній документації із землеустрою; відповідь по четвертому питанню: відсутня можливість встановлення ідентичності або не ідентичності координат земельних ділянок по АДРЕСА_1 , виготовлених ТОВ «Кийексперт» та Конотопським РВ СРФ «Центр ДЗК» (т.2 а. с. 31-48).

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, також послався на вказаний висновок судової земельно-технічної експертизи, проте не зазначив в рішенні, які ж обставини, на які посилається позивач в обгрунтування своїх вимог, підтверджуються цим доказом. Колегія суддів вважає, що висновок судової земельно-технічної експертизи № 47/2018 від 28 вересня 2018 року не підтверджує ту обставину, що технічна документація із землеустрою на замовлення ОСОБА_4 ТОВ «Кийексперт» була виготовлена з помилками, які призвели також до неправильного визначення меж земельних ділянок у документах із землеустрою, розроблених в подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Саме на цю обставину посилається позивач в обґрунтування своїх вимог. Інших належних доказів на підтвердження вказаної обставини позивачем суду не надано. Висновки узгоджувальної комісії по земельним суперечкам, на які посилається позивач, вказану обставину також не підтверджують.

З додатку до висновку судової земельно-технічної експертизи №97 від 15 березня 2016 року, проведеної у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод, так і з додатку до висновку судової земельно-технічної експертизи № 47/2018 від 28 вересня 2018 року, проведеної в даній справі, вбачається, що фактична межа між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 біля будинку А-1, що розташований на земельній ділянці АДРЕСА_1 проходить по самому будинку А-1. В той час як згідно останнього схематичного плану земельної ділянки, що міститься в інвентарній справі на будинок АДРЕСА_1 , межа біля будинку А-1 відступає на певну відстань в бік земельної ділянки АДРЕСА_1. Відповідно до такого фактичного розташування вказана межа була визначена і в технічній документації із землеустрою на земельну ділянку АДРЕСА_1 , виготовленій на замовлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Крім того при виготовленні технічної документації як на земельну ділянку АДРЕСА_1 , так і на земельну ділянку АДРЕСА_1 суміжні землекористувачі, в тому числі ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 погодили своїми підписами один одному встановлені межі, що підтверджується актами погодження в натурі меж земельної ділянки. Ці межі не перетинаються і не заходять на земельні ділянки АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , що свідчить про відсутність порушень прав позивача саме у зв`язку з виготовленням технічної документацією із землеустрою на земельні ділянки по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 (а. с. 112; 157; 181 т. 1).

Враховуючи, що підставою для визнання рішень Конотопської міської ради про передачу у власність земельних ділянок ОСОБА_11 , ОСОБА_3 та ОСОБА_12 , а також визнання недійсними всіх правовстановлюючих документів на земельні ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , позивач обґрунтовує наявністю помилки при виготовленні технічної документації із землеустрою на замовлення ОСОБА_4 , проте не довів вказану обставину належними та достовірними доказами, підстави для задоволення цих позовних вимог відсутні. Та обставина, що згідно технічної документації із землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1, АДРЕСА_1 , виготовлену ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_12 , межа його земельної ділянки проходить по господарсько-побутовим будівлям будинку НОМЕР_3 по АДРЕСА_1 , також не підтверджує наявність помилки саме при виготовленні технічної документації на земельні ділянки по АДРЕСА_1 . В той же час, якщо позивач вважає свої права порушеними у зв`язку з зазначеною обставиною, він має право звернутись з відповідними вимогами до суду з інших підстав.

Щодо позовних вимог ОСОБА_12 про визнання недійсною технічної документації, виготовлену на земельні ділянки АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1, АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1, зобов`язання ОСОБА_2 відновити межу земельної ділянки по АДРЕСА_1 , між домоволодіннями АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , зобов`язання ОСОБА_5 виготовити технічну документацію із землеустрою по земельній ділянці по АДРЕСА_1, АДРЕСА_1 відповідно до раніше встановлених меж, то вони не підлягають задоволенню, крім вищенаведеного, також і з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів (ст. 16 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймаються у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що визнання недійсною технічної документації із землеустрою є неналежним способом захисту. Недоліки такої технічної документації можуть лише бути, за відповідних умов, доказом порушень та мати наслідки як щодо рішення відповідного органу місцевого самоврядування так і щодо документів про право власності на земельну ділянку.

Порядок відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначений в Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затв. Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376. Розділом ІУ зазначеної Інструкції передбачено, що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється при повній (частковій) втраті в натурі (на місцевості) межових знаків, їх пошкодженні, яке унеможливлює використання межових знаків, а також при розгляді земельних спорів між власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок. Власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі раніше розробленої та затвердженої відповідно до ст. 186 ЗК України документації із землеустрою. У разі відсутності такої документації розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Закріплення відновлених меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) межовими знаками здійснюється виконавцем, яким є юридична або фізична особа, яка отримала ліцензії на проведення робіт із землеустрою, у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів суміжних земельних ділянок або уповноваженої ним (ними) особою.

Відновлення та визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відноситься до робіт з землеустрою та може виконуватись тільки юридичними або фізичними особами, які отримали відповідну ліцензію на проведення таких робіт.

Частинами першою-третьою ст. 158 ЗК України передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (ч. 4, ч. 5 ст. 158 ЗК України).

Заявляючи вимоги про зобов`язання відповідача ОСОБА_2 відновити межу земельної ділянки між будинками АДРЕСА_1 , а також про зобов`язання ОСОБА_5 виготовити технічну документацію із землеустрою на його земельну ділянку відповідно до раніше встановлених меж, позивач не зазначив ідентифікуючих ознак межі, яку, як він вважає необхідно відновити, - розмір і поворотні точки та інше. Крім того, ним не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно вказували, що технічною документацію із землеустрою на земельну ділянку АДРЕСА_1 по АДРЕСА_1 та правовстановлюючими документами на цю земельну ділянку порушена межа його земельної ділянки. Як вже зазначалося, висновок судової земельно-технічної експертизи № 47/2018 від 28 вересня 2018 року, вказану обставину не підтверджує.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції та додаткове рішення в цій справі яким вирішено питання розподілу судових витрат на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.4; 381-382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника за довіреністю - ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 березня 2019 року та додаткове рішення Конотопського міськрайонного суду від 26 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І.Собина

І.В. Орлов