Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 506/63/16

провадження № 61-32472 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року у складі судді Криворучка П. В. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2017 року у складі колегії суддів: Черевка П. М., Громіка Р. Д. , Драгомерецького М. М.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та розподіл спадкового майна за заповітом.

Позовна заява мотивована тим, що він є спадкоємцем за заповітом його батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29 грудня 2015 року державним нотаріусом надана відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які підтверджують належність спадкового майна спадкодавцю, а також через неможливість встановити факт, що майно було спільною сумісною власністю подружжя та виділити частку померлого у зазначеному майні через відсутність згоди на ОСОБА_2 .

З огляду на зазначене, з урахуванням уточнень позовних вимог, позивач просив встановити факт та визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 : грошові кошти на рахунках, відкритих спадкодавцем та його дружиною у Красноокнянському відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які обліковувались в установі банку станом на 12.09.2013р.; грошові кошти на рахунках, відкритих ОСОБА_4 у Красноокнянському відділенні ПАТ «Державний ощадний банк України», які обліковувались в установі банку станом на 12.09.2013р.; три житлові будинки, земельну ділянку біля одного з них, автомобілі ВАЗ-2121 та АЗЛК-2140, кобилу з підводою, корову, підводу на металевих колесах та інше рухоме майно;

Крім того, позивач просив суд провести розподіл часток у спадковому майні ОСОБА_4 , визнавши за позивачем, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове майно за заповітом 3/4 частки грошових коштів, які обліковувались на рахунках спадкодавця станом на 12.09.2013р., 1/2 частки грошових коштів, які обліковувались на рахунках дружини спадкодавця, 3/4 частини майнового паю, земельної ділянки площею 6,1901 га, автомобіля ВАЗ-2121, 1/2 частини спільного майна подружжя, в тому числі трьох житлових будинків, земельної ділянки біля одного з них та рухомого майна, а в порядку перерозподілу спадкового майна визнати за позивачем право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та на автомобіль ВАЗ-2121, а за відповідачкою 1/4 частки грошових коштів, які обліковувались на рахунках спадкодавця станом на 12.09.2013р., право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 та автомобіль АЗЛК-2140.

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спадкового майна обґрунтовуючи його тим, що спадкоємцями померлого ОСОБА_4 є ОСОБА_1 - за заповітом, та вона, як непрацездатна вдова, з правом на обов`язкову частку в спадковому майні.

Просила суд визнати спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 житловий будинок в с. Дубове, земельну ділянку площею 6,19 га, автомобіль ВАЗ-2121 та грошові вклади в ПАТ КБ «ПриватБанк»; визнати за нею право приватної власності на 1/2 ідеальної частки житлового будинку, земельної ділянки площею 6,19 га, автомобіля ВАЗ-2121 та вказаних грошових вкладів; визнати за нею право приватної власності, в порядку спадкування обов`язкової частки в спадковому майні, на 1/8 частину житлового будинку, земельної ділянки, автомобіля ВАЗ-2121 та грошових вкладів в ПАТ КБ «Приватбанк»; провести поділ спадкового майна між нею та позивачем, з урахуванням частки в спільному майні подружжя та обов`язкової частки в спадковому майні - право приватної власності на 5/8 частини житлового будинку, земельної ділянки площею 6,19 га., автомобіля ВАЗ-2121 та грошових вкладів в ПАТ КБ «Приват Банк»; в порядку часткового перерозподілу спадкового майна, визнати за нею право власності на автомобіль ВАЗ-2121 (Нива), визнавши за позивачем право власності на грошові вклади в ПАТ КБ «Приват Банк».

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року первісні позовні вимоги ОСОБА_1 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, встановлено факт та визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , станом на день смерті спадкодавця, наступне майно: житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 36803,00 грн; автомобіль (колісний транспортний засіб) ВАЗ-2121, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 20026,50 грн; дрова (пилені та колоті) об`ємом 12 складометрів, загальною вартістю 4800,00 грн; холодильник марки «NORD», вартістю 1000,00грн.; два дивани, загальною вартістю 5000,00 грн; шафу, вартістю 1000,00 грн; ліжка панцерні з матрацами, в кількості 4 штуки, загальною вартістю 1200,00грн; сервант столовий, вартістю 500,00 грн; трюмо, вартістю 300,00 грн; столи, в кількості 6 штук, загальною вартістю 2000,00 грн; софи, в кількості 2 штуки, загальною вартістю 400,00 грн; стільці, в кількості 6 штук, загальною вартістю 1400,00 грн; один телевізор, вартістю 800,00 грн; бочки металеві, в кількості 6 штук, загальною вартістю 600,00 грн; драбини металеві, в кількості 2 штуки, загальною вартістю 850,00 грн; одну металеву годівницю, для домашніх тварин, вартістю 50,00 грн; подушки, в кількості 3 штуки, загальною вартістю 500,00 грн; господарський та слюсарний інструмент, загальною вартістю 1000,00 грн; дошки та брус, в кількості 3 кубічних метри, загальною вартістю 3000,00 грн; грошові кошти (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих ОСОБА_4 у Красноокнянському відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, в сумі 28639,65 грн; грошові кошти (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих ОСОБА_2 у Красноокнянському відділенні ПАТ КБ «Приват Банк», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, в сумі 20667,47 грн та в сумі 599,90 доларів США; грошові кошти (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих ОСОБА_4 у Територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10015/0477 філії-Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, в сумі 3369,45 грн.

Визнано за позивачем в порядку спадкування за заповітом, право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 3/8 частини житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартість яких складає 13801,13 грн; 3/4 частини земельної ділянки (кадастровий номер :01:002:0057) загальною площею 6,1901 га, розташованої на території Дубівської сільської ради, Красноокнянського (Окнянського) району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯА №082167, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 28 від 16.11.2004, вартість яких складає 90687,40 грн; 3/4 частини залишку майнового паю колишнього КСП ім. Куйбишева Красноокнянського району Одеської області, що становлять 6697,50 пайових гривень; 3/8 частини автомобіля (колісного транспортного засобу) ВАЗ-2121, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість яких складає 7509,94 грн; 3/8 частини іншого рухомого майна, в тому числі дров (пилених та колотих), холодильника марки «NORD», двох диванів, шафи, чотирьох ліжок панцерних з матрасами, серванта столового, трюмо, шести столів, двох соф, шести стільців, одного телевізора, шести металевих бочок, двох металевих драбин, одної металевої годівниці, для домашніх тварин, трьох подушок, господарського та слюсарного інструменту, трьох кубічних метрів дошок та бруса, загальною вартістю 9150,00 грн; 3/8 частини грошових коштів (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих спадкодавцем у Красноокнянському відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, що складає 10739,87 грн; 3/8 частини грошових коштів (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих його матір`ю ОСОБА_2 у Красноокнянському відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, що складає 7750,30 грн та 224,96 доларів США; 3/8 частини грошових коштів (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих спадкодавцем у Територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10015/0477 філії-Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, що складає 1263,55 грн.

Визнано за відповідачем в порядку спільної сумісної власності подружжя та спадкування за законом обов`язкової частки спадщини, право власності на наступне майно, в тому числі що належало спадкодавцю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 5/8 частини житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартість яких складає 23001,87 грн; 1/4 частини земельної ділянки (кадастровий номер :01:002:0057) загальною площею 6,1901 га, загальною вартістю 120916,53 грн, розташованої на території Дубівської сільської ради, Красноокнянського (Окнянського) району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯА №082167, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 28 від 16.11.2004, вартість якої складає 30229,13 грн.; 1/4 частини залишку майнового паю колишнього КСП ім. Куйбишева Красноокнянського району Одеської області, що становить 2232,50 пайових гривень; 5/8 частини автомобіля (колісного транспортного засобу) ВАЗ-2121, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість яких складає 12 516,56 грн; 5/8 частини іншого рухомого майна, в тому числі: дров (пиляних та колотих), холодильника марки «NORD», двох диванів, шафи, чотирьох ліжок панцерних з матрасами, серванта столового, трюмо, шести столів, двох соф, шести стільців, одного телевізора, шести металевих бочок, двох металевих драбин, одної металевої годівниці, для домашніх тварин, трьох подушок, господарського та слюсарного інструменту, трьох кубічних метрів дошок та бруса, загальною вартістю 15250,00 грн; 5/8 частини грошових коштів (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих спадкодавцем у Красноокнянському відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, що складає 17899,78 грн; 5/8 частини грошових коштів (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих нею у Красноокнянському відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, що складає 12917,17 грн та 374,94 доларів США; 5/8 частини грошових коштів (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих спадкодавцем у територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10015/0477 філії-Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, що складає 2105,90 грн.

В порядку часткового перерозподілу спадкового майна, визнано за позивачем в порядку спадкування за заповітом, право власності на спадкове майно, що належало спадкодавцю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на земельну ділянку (кадастровий номер :01:002:0057) загальною площею 6,1901га., вартістю 120 916,53грн., розташованої на території Дубівської сільської ради, Красноокнянського (Окнянського) району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯА №082167, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди землі №28 від 16.11.2004; автомобіль (колісний транспортний засіб) ВАЗ-2121, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 20026,50 грн; шафу, вартістю 1000,00 грн; один диван, вартістю 2500,00 грн; трюмо, вартістю 300,00 грн; столи, в кількості 3 штук, загальною вартістю 1000,00 грн; софи, в кількості 2 штуки, загальною вартістю 400,00 грн; стільці, в кількості 3 штук, загальною вартістю 700,00 грн; один телевізор, вартістю 800,00 грн; бочки металеві, в кількості 6 штук, загальною вартістю 600,00 грн; драбини металеві, в кількості 2 штуки, загальною вартістю 850,00 грн; одну металеву годівницю, для домашніх тварин, вартістю 50,00 грн; господарський та слюсарний інструмент загальною вартістю 1000,00 грн; дошки та брус, в кількості 3 куб. метри, загальною вартістю 3000,00 грн.

В порядку часткового перерозподілу спадкового майна, визнано за відповідачкою в порядку спільної сумісної власності подружжя та спадкування за законом обов`язкової частки спадщини, право власності на наступне майно, в тому числі що належало спадкодавцю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 36803,00 грн; залишок майнового паю колишнього КСП ім. Куйбишева Красноокнянського району Одеської області, в сумі 8 930,00 пайових гривень; дрова (пиляні та колоті) об`ємом 12 складометрів, загальною вартістю 4800,00 грн; один диван, вартістю 2500,00 грн; столи, в кількості 3 штук, загальною вартістю 1000,00 грн; стільці, в кількості 3 штук, загальною вартістю 700,00 грн; холодильник марки «NORD», вартістю 1000,00 грн; ліжка панцерні з матрасами, в кількості 4 штуки, загальною вартістю 1200,00 грн; сервант столовий, вартістю 500,00 грн; подушки, в кількості 3 штуки, загальною вартістю 500,00 грн; грошові кошти (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих спадкодавцем у Красноокнянському відділенні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, в сумі 28639,65 грн; грошові кошти (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих нею у Красноокнянському відділенні ПАТ КБ «Приват Банк», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, в розмірі 20667,47 грн та в сумі 599,90 доларів США; грошові кошти (з урахуванням відсотків) на карткових та депозитних рахунках, відкритих спадкодавцем у територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10015/0477 філії-Одеського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», які були обліковані в установі банку станом на 12.09.2013, в сумі 3369,45 грн. В задоволенні іншої частини первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру ідеальних часток сторін у справі обґрунтовано тим, що частка позивача, як спадкоємця за заповітом становить 3/4 частини особистої приватної власності спадкодавця та 3/8 частини спільної сумісної власності подружжя. Розмір частки відповідачки, як співвласниці спільної сумісної власності подружжя та спадкоємиці обов`язкової частки спадщини, становить 1/4 частини особистої приватної власності спадкодавця та 5/8 частини спільної сумісної власності подружжя.

При частковому перерозподілі спадкового та спільного майна подружжя, судом враховано розмір та вартість ідеальних часток сторін, перебування майна у фактичному володінні та користуванні, а також характер відносин між сторонами у справі, що склалися після смерті спадкодавця.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2017 року апеляційну скаргу позивача відхилено. Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що судом першої інстанції вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга позивача мотивована тим, що суди попередніх інстанцій безпідставно виключили зі складу спадкового майна житловий будинок АДРЕСА_3 , житловий будинок АДРЕСА_4 , автомобіль марки АЗЛК 2140 інше рухоме майно: кобила, корова підводи, шифер, кукурудза, домашнє вино, молоко та ін., що, як наслідок, призвело до прийняття помилкових судових рішень та зменшення його частки у спадковому майні. Крім того, позивач стверджує, що судом першої інстанції не вірно визначено розмір його частки у спадковому майні.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

У червні 2018 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_2 в яких вона просила залишити оскаржувані судові рішення без змін, оскільки вони прийняті при всебічному та повному з`ясуванні обставин справи, ґрунтується на правильному застосуванні норм чинного законодавства України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 липня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із Красноокнянського районного суду Одеської області.

До закінчення касаційного провадження виконання рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року зупинено.

Статтею 388 ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржені судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що відповідачка, і нині покійний, ОСОБА_4 з грудня 1960 року перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син - ОСОБА_1 , тобто позивач.

ОСОБА_4 за життя склав заповіт, за яким все належне йому на час смерті майно заповів у власність ОСОБА_1 , своєму сину.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 є пенсіонеркою за віком згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 25.01.1995 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець помер. У Великомихайлівській районній державній нотаріальній конторі Одеської області була заведена спадкова справа № 537/2013

29 грудня 2015 року державним нотаріусом Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області надана відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які підтверджують належність спадкового майна спадкодавцю, а також через неможливість встановити факт, що майно було спільною сумісною власністю подружжя та виділити частку померлого у зазначеному майні через відсутність згоди ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Положеннями статей 1216 - 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При вирішенні питання щодо визнання права власності у порядку спадкування на житлові будинки, споруди, які збудовані до 2004 року та на які відсутні правовстановлюючі документи, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами.

Ураховуючи вимоги статей 10, 11, 60 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи місцевим та апеляційним судами, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судами встановлено, що будинок АДРЕСА_3 , будівництво якого завершено до 2004 року без належного оформлення правовстановлюючих документів, був відчужений до смерті спадкодавця у 2011 році. Будинок АДРЕСА_4 був придбаний за фінансової підтримки покійного, однак для онука згідно Договору купівлі-продажу від 09 серпня 2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 1351.

Крім того, стороною позивача недоведена реальна наявність рухомого майна: автомобіля АЗЛК-2140, кобили, корови, підводи, шифера, кукурудза, домашнє вино, молоко та інше, на день смерті спадкодавця.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що вказане рухоме та нерухоме майно не можна віднести до складу спадкового майна.

Закон закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій розсуд.

Водночас, у статті 1241 ЦК України визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов`язковою часткою.

Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону.

Перелік таких осіб, визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. До цього переліку входять лише особи, які належать до першої черги спадкоємців за законом і є малолітніми, неповнолітніми, повнолітніми непрацездатними дітьми спадкодавця (в тому числі усиновленими), непрацездатною вдовою (вдівцем), непрацездатними батьками (усиновителями) та дітьми, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини

Обов`язкова частка у спадщині визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту.

Обов`язкова частка визначається шляхом визнання права за спадкоємцем на ідеальну частку спадщини чи виділенням йому при розділі визначених речей із спадкової маси.

ОСОБА_2 є непрацездатною вдовою померлого, а, отже, має право на обов`язкову частку незалежно від змісту заповіту.

Судом першої інстанції обґрунтовано визначено розмір ідеальних часток сторін у справі: позивача, як спадкоємця за заповітом - 3/4 частини особистої приватної власності спадкодавця та 3/8 частини спільної сумісної власності подружжя; відповідачки, як співвласниці спільної сумісної власності подружжя та спадкоємиці обов`язкової частки спадщини, становить 1/4 частини особистої приватної власності спадкодавця та 5/8 частини спільної сумісної власності подружжя.

При розподілі такої спадщини необхідно застосовувати норми, що регулюють відповідні правовідносини спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом.

За правилами статті 365 ЦК України кожному із співвласників виділяється у власність певна річ або ж декілька речей відповідно до розміру їхніх часток.

З урахуванням того, що вказані доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги, яким судами попередніх інстанцій надана належна оцінка, Верховний Суд приходить до висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Щодо поновлення виконання оскаржених судових рішень

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Враховуючи те, що ухвалою суду касаційної інстанції від 20 липня 2017 року було зупинено виконання рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року до закінчення касаційного провадження, то виконання вказаного рішення на підставі ч. 3 ст. 436 ЦПК України необхідно поновити.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 27 червня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Красноокнянського районного суду Одеської області від 21 листопада 2016 року.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Воробйова І. А.

Лідовець Р. А.

Черняк Ю. В.