Справа № 214/5188/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 травня 2019 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Гриня Н.Г.,

при секретарі судового засідання - Печарник З.І.,

за участю: відповідача - Левчишиної Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом 08.08.2018 року, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 15.07.2011 року в розмірі 12 574 грн. 81 коп. та судовий збір.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 15.07.2011 року між ОСОБА_2 як позичальником та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого він отримав кредит в розмірі 15 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним згідно умов договору. Свої зобов`язання за кредитним договором банк виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. На виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України 26.01.2016 року банком направлено претензію кредитора до спадкоємця боржника до Другої Криворізької державної нотаріальної контори. 01.03.2016 року з нотаріальної контори до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла відповідь про те, що спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину, є його донька ОСОБА_1 , претензію банку скеровано за місцем заведення спадкової справи - приватному нотаріусу Криворізького міського нотаріального округу. 14.05.2018 року банком направлено ОСОБА_1 лист-претензію про пред`явлення до неї вимог як кредитором спадкоємцеві позичальника. Оскільки претензії, направлені позивачем до нотаріальної контори та спадкоємцеві залишились без задоволення, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимушений звернутись до суду з метою стягнення наявної заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку.

Ухвалою суду від 21.08.2018 року (головуючий суддя Євтушенко О.І.) позов прийнято до розгляду з відкриттям загального позовного провадження.

За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №482 від 08.11.2018 року матеріали справи передано судді Гриню Н.Г., які ухвалою від 12.11.2018 року прийнято ним до свого провадження.

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідач подала відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Свої заперечення мотивує тим, що згідно зі змістом позову, ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 15 500 грн., уклавши з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір №б/н від 15.07.2011 року. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідач вважає сумнівним, оскільки з нього вбачається, що начебто позичальник здійснював погашення кредиту, зокрема, 07.08.2015 року - 3310 грн. 30 коп., 28.09.2015 року - 11 грн. 42 коп., 10.11.2015 року - 1628 грн. 20 грн., хоча фактично ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому не міг погашати сам кредит. Розрахунок банком складено станом на 12.06.2018 року, тобто після смерті позичальника, що є неприпустимим та викликає сумніви в достовірності розрахунку. Окрім того відповідач вважає, що позивач втратив право на задоволення вимог кредитора спадкодавця у зв`язку з пропуском строку звернення до спадкоємців боржника з відповідною вимогою. Так, про смерть ОСОБА_2 банкові стало відомо з відповіді з нотаріальної контори 03.01.2016 року, в той час як всупереч ч.2 ст.1281 ЦК України вимогу направлено їй 27.03.2018 року, тобто за межами 6-місячного строку. Доказів відправлення їй такої вимоги позивачем не надано.

19.11.2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника позивача. Свою незгоду з викладеними відповідачем у відзиві запереченнями представник мотивує тим, що після того, як ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_2 , нарахування процентів по кредиту та неустойки припинено. В своїх вимогах банк заявляє лише заборгованість по тілу кредиту, яка існувала на момент смерті позичальника. Визначений ч.2 ст.1281 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до спадкоємця позичальника банком не пропущено. До того ж заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємця позичальника не безпосередньо, а через нотаріуса не суперечить ч.2 ст.1281 ЦК України.

23.04.2019 року відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив з аналогічними доводами, викладеними у відзиві.

Представник позивача правом на участь в судовому засіданні не скористався, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Згідно наявного в матеріалах справи клопотання просив справу розглянути за його відсутності, пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Присутня в судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК», підтримавши свою позицію, викладену у відзиві та запереченнях. Акцентувала увагу, що банком пропущено строк пред`явлення до неї вимог як спадкоємиці позичальника, що є підставою для відмови у позові.

Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, враховуючи позицію сторін, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 15.07.2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено кредитний договір №б/н шляхом підписання Анкети-заяви за № 233026607 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк (а.с.5, 6-29).

У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», даний банк керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг.

Своїм підписом в заяві позичальник підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг в ПРИВАТБАНК, Тарифами банку, з якими він ознайомився, в своїй сукупності складають договір про надання банківських послуг (кредитний договір), який в розумінні ч.1 ст.634 ЦК України є договором приєднання, тим самим приєднався до вказаних Умов та Правил, які по суті є публічною офертою.

Суд звертає увагу, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.

Враховуючи, що факт підписання анкети-заяви ОСОБА_2 та отримання кредиту відповідач не оспорювала, а з наданих банком виписок слідує, що ОСОБА_2 користувався кредитними коштами та здійснював часткове погашення кредиту, тому суд приходить до висновку, що між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 дійсно виникли договірні відносини, пов`язані з наданням фінансово-кредитних послуг.

Судовим розглядом встановлено, що за умовами кредитного договору ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 15 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування ним згідно умов договору. При цьому позичальник активно користувався кредитними коштами, що слідує з виписки по його рахунку (а.с.92-104, 109-113).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_1 , виданим 30.07.2015 року Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Криворізького МУЮ в Дніпропетровській області (а.с.83).

За життя позичальник в повному обсязі взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого розмір нарахованої банком заборгованості склав 12 574 грн. 81 коп., яка складається виключно із заборгованості за тілом кредиту, що слідує з розрахунку (а.с.3-4).

Перевіряючи наданий позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості, суд враховує, що відповідно до п.32 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Посилання відповідача не недостовірність проведеного розрахунку суд оцінює критично, оскільки хоча й він виконаний банком станом на 12.06.2018 року, тобто після смерті позичальника, однак в ньому відображено виключно борг за тілом кредиту. Нарахування відсотків та неустойки припинено після смерті ОСОБА_2 , а обліковувану заборгованість по ним банком не заявлено, що є його правом. Суд зауважує, що в силу визначеного ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності суд розглядає справу виключно в межах заявлених вимог, тобто стосовно заборгованості по тілу кредиту.

Як вбачається виписок по рахунку позичальника, в рахунок погашення кредитної заборгованості ОСОБА_2 вніс востаннє грошові кошти 26.06.2015 року. При цьому, зазначені у виписці з рахунку позичальника та розрахунку операції з самостійного списання АТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів з метою погашення заборгованості за кредитним договором (у тому числі вже після смерті позичальника) суд оцінює критично, оскільки таке погашення кредиту не є активною дією позичальника, що свідчила б про визнання ним свого боргу, і не може бути підставою для врахування як дійсного погашення заборгованості, оскільки вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього або без його схвалення,а так само після смерті.

Згідно з ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у ст.1219 ЦК України.

Оскільки кредитні зобов`язання не включені до визначеного ст.1219 ЦК України переліку зобов`язань, які не входять до складу спадщини, тому вони спадкуються спадкоємцями померлого позичальника - спадкодавця в загальному порядку, встановленому законом.

Частинами 1,3 ст.1268, ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За змістом зазначених норм вбачається, що прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, або в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України 6-місячний строк.

Відповідно до ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно вiд настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав i не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року вiд настання строку вимоги.

Як зазначено в п.32 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців слід враховувати, що з урахуванням ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Приймаючи до уваги, що оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, тому умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.1282 ЦК України. До того ж включення до складу спадщини обов`язків спадкодавця зумовлено універсальним характером спадкового наступництва, за яким до правонаступника переходить весь комплекс прав та обов`язків, які належали право попереднику на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

09.01.2016 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направлено претензію кредитора до Другої Криворізької державної нотаріальної контори з проханням повідомити, чи заводилась спадкова справа після смерті боржника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , включити його кредиторські вимоги на заборгованість в розмірі 12 754 грн. 81 коп. в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини або відмовилися від її прийняття після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину (а.с.40).

Як слідує з відповіді Другої Криворізької державної нотаріальної контори від 16.02.2016 року №615/02-14 (а.с.41), претензію банку передано за належністю до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Герасимової Л.С., де заведено спадкову справу за №1/2016 на майно померлого ОСОБА_2

З відповіді нотаріуса від 24.12.2016 року №299/01-16 (а.с.42) слідує, що ОСОБА_1 , будучи спадкоємицею першої черги в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , звернулася до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Герасимової Л.С. із заявою про прийняття спадщини після його смерті як батька. 23.12.2016 року за реєстровим №924 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2

Відповідь нотаріуса АТ КБ «ПРИВАТБАНК» отримано 03.01.2017 року (а.с.42).

Отже, аналізуючи встановлені судом обставини за їх хронологічністю суд приходить до висновку, що кредитор в межах визначеного ст.1281 ЦК України строку реалізував своє суб`єктивне право на виконання спадкоємцем боргових зобов`язань померлого позичальника, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 12.04.2017 року у справі №6-2962цс16, а відтак доводи відповідача з приводу пропуску банком преклюзивного (присічного, обмежувального) строку пред`явлення вимоги до спадкоємця позичальника є неспроможними.

Разом з тим, невиконання спадкоємицею ОСОБА_1 покладеного на неї в силу ч.1 ст.1281 ЦК України обов`язку повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини (за явної обізнаності з наявністю невиконаних її батьком за життя кредитних зобов`язань) тягне за собою наслідки, визначені ч.3 ст.1281 ЦК України та в черговий раз доводить пред`явлення кредитором вимоги в межах визначеного законом строку.

Виходячи зі змісту ст.1281 ЦК України, допускаються два способи пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців: 1) безпосередньо до спадкоємців; 2) опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а за межами України - через консула, що узгоджується з п.2.1 п.2 гл.10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, відповідно до якого претензії кредитора визначені однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи. Обрання певного способу є правом кредитора і здійснюється ним на власний розсуд.

З огляду на те, що про обов`язок погасити кредитну заборгованість в межах успадкованого майна відповідач знала, вимогу кредитора в добровільному порядку станом на момент ухвалення рішення не виконала, тому суд приходить до висновку про дійсність наявності між сторонами спору та необхідність захисту прав АТ КБ «ПРИВАТБАНК», порушення яких є доведеним, адже відмова виконувати спадкоємцем вимоги кредитора добровільно є обов`язковою умовою задоволення позову кредитора.

Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отже, розмір заборгованості спадкодавця ОСОБА_2 на час його смерті за кредитним договором №б/н від 15.07.2011 року, який підлягає стягненню зі спадкоємця - відповідача по справі ОСОБА_1 становить 12 574 грн. 81 коп., однак погашення заборгованості може бути виключно в межах вартості успадкованого нею майна.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд враховує задоволення позову, тому з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. 00 коп. (а.с.59).

Керуючись ст.ст.15, 16, 525, 526, 546, 549, 608, 631, 1049, 1050, 1054, 1216, 1219, 1268-1270, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст.2, 4, 12, 13, 77, 78, 80, 133, 141, 206, 223, 228, 258-260, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця кредитором спадкодавця - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (, юридична адреса: вул. Грушевського 1-д, м. Київ):

- заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.07.2011 року станом на 27.07.2015 року в загальному розмірі 12 574 (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 81 коп. - в межах вартості успадкованого нею майна після смерті позичальника ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- судовий збір в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11.05.2019 року.

Суддя Гринь Н.Г.