Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 359/4793/16

провадження № 61-19393 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

Черняк Ю. В.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Сержанюка А. С., Журби С. О., Мережко М. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позовна заява мотивована тим, що укладений між сторонами поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не набрав чинності на час скоєння ДТП відповідачем, оскільки страхувальником не було сплачено страхового платежу.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року позов ПрАТ «СК «Провідна» задоволено.

Визнано недійсним договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між позивачем та відповідачем 08 квітня 2016 року № АЕ/8303417. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на дату складання полісу №АЕ/8303417 та на дату скоєння ДТП оплата страхового платежу не була проведена, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «Провідна».

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, та без додержання норм матеріального і процесуального права ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати Рішення Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року та залишити в силі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 жовтня 2016 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга позивача мотивована тим, що договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8303417 був оформлений та оплачений не 08 квітня 2016 року, як зазначено в самому полісі, а 11 квітня 2016 року, тобто після настання страхового випадку. Зазначення в страховому полісі 08 квітня 2016 року, як дати укладання договору, здійснено представником позивача помилково в результаті обману. Наведені обставини є підставою для визнання договору страхування недійсним

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не подано.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 січня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Статтею 388 ЦПК України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 частини першої Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом встановлено, що 08 квітня 2016 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПРОВІДНА», в особі директора Центру прийому та обслуговування клієнтів в м. Бориспіль філії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в м. Києві - Болячка Василя Михайловича, уповноваженого укладати правочини, та ОСОБА_1 укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії №АЕ/8303417.

За умовами правочину, відповідач застрахував свою цивільно-правову відповідальність, пов`язану з експлуатацією транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 .

Страховий платіж у сумі 540 грн відповідач сплатив директору Центру прийому та обслуговування клієнтів в м. Бориспіль філії Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в м. Києві - Болячці Василю Михайловичу о 17 годині 50 хвилин 08 квітня 2016 року (пункт 10 полісу).

Зазначені грошові кошти названа посадова особа внесла до банку на розрахунковий рахунок Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» о 15 годині 11 хвилин 11 квітня 2016 року.

10 квітня 2016 року о 8 годині 50 хвилин в м. Києві на пр. Академіка Глушкова, 12 а, відповідач, керуючи транспортним засобом «Chevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу та дистанції, не дав дорогу транспортному засобу марки «Mercedes-Benz», номерний знак НОМЕР_2 , при перестроюванні по якій той рухався в попутному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів та механічних пошкоджень, наїзду на перешкоду.

Згідно зі статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частинами першою і другою статті 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 998 ЦК України передбачено, що договір страхування визнається недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку.

За правилами статті 18 Закону України «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Апеляційним судом встановлено, що відповідно до пункту 10 страхового полісу №АЕ/8303417 страховий платіж у сумі 540 грн внесено 08 квітня 2016 року о 17 годині 50 хвилин. Крім того, вказані обставини викладені позивачем у своїй позовній заяві.

Пункт 10 полісу не містить даних щодо номеру і виду платіжного документу (квитанція, прибутковий ордер тощо), які б засвідчували сплату страхового платежу, але ці дані вносились у страховий поліс уповноваженою особою страховика. Страховий поліс підписаний уповноваженою особою страхової компанії та скріплений печаткою.

Водночас, за змістом абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. При цьому випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК України визначені прямо в частині другій статті 937 ЦК України та частині третій статті 949 ЦК України.

З огляду на наведене, показання свідка, допитаного у судовому засіданні, не є належним та допустимим доказом, що підтверджує факт вчинення правочину або оспорювання окремих його частин.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 10 ЦПК України 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Із урахуванням зазначеного, апеляційним судом зроблено правильний висновок відносно того, що спірний договір є вчиненим у письмовій формі, містить відомості, які внесенні уповноваженою особою страховика, про належну сплату страхового платежу до настання страхового випадку, а тому підстави для визнання його недійсним відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду. Апеляційний суд, із урахуванням заявлених позовних вимог та обставин справи, обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що не передбачено положеннями статті 400 ЦПК України, яким судами надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Підстави для скасування судового рішення відсутні, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення без змін.

Враховуючи наведене, у суду касаційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судами попередніх інстанцій. Судовий збір за подання касаційної скарги слід покласти на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Київської області від 22 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Воробйова І. А.

Лідовець Р. А.

Черняк Ю. В.