ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 травня 2019 року м. Чернівці Справа № 22-ц/822/541/19

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Половінкіної Н.Ю., розглянувши клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Герцаївського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2019 року у цивільній справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за отриманні предмети речового майна,

встановив:

Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2019 року відмовлено у відкриті провадження у даній справі.

Військовою частиною НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу.

Ухвалю Чернівецького апеляційного суду від 25 квітня 2019 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху.

Військовою частиною НОМЕР_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Герцаївського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2019 року.

Посилається на те, що ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28 березня 2019 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 визнано неподаною та повернуто апелянту, у зв`язку з несплатою судового збору.

Зазначає, що несвоєчасна сплата судового збору зумовлена складною процедурою отримання коштів з відповідного бюджету в порядку визначеного законом, а тому вважає, що має право на поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вказане клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 1, 2 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з

Справа №714/1182/18 Головуючий у 1 інстанції Єфтемій С.М.
Провадження №22-ц/822/541/19 Доповідач Половінкіна Н.Ю.
дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана

протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ч.3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 28 березня 2019 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 визнано неподаною та повернуто апелянту, у зв`язку з несплатою судового збору.

23 квітня 2019 року Військова частина НОМЕР_1 повторно звернула до Чернівецького апеляційного суду зі скаргою на ухвалу Герцаївського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2019 року подавши при цьому клопотання про визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження та його поновлення.

Зазначає, що несвоєчасна сплату судового збору зумовлена складною процедурою отримання коштів з відповідного бюджету в порядку визначеного законом.

На момент повторного звернення до Чернівецького апеляційного суду з скаргою, Військовою частиною НОМЕР_1 сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги.

Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи. Отже, право на апеляційне оскарження судових рішень в контексті положень частин 1, та 2 статті 55, пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України є складовою права кожного на звернення до суду.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Право на ефективний судовий захист закріплено також в статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини в статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Процесуальний порядок провадження в цивільних справах визначається ЦПК та іншими законами, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Суд, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Враховуючи що апелянт змушений вдруге подавати апеляційну скаргу, діючи при цьому добросовісно, оскільки вперше подав апеляційну скаргу в межах визначеного законом строку, а після отримання ухвали про її повернення подав апеляційну скаргу оплачену судовим збором, суд вважає, що Військова частина НОМЕР_1 має право на поновлення процесуального строку оскарження рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.127, 354 ЦПК України,

ухвалив:

Клопотання Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Поновити Військовій частині НОМЕР_1 строк, на апеляційне оскарження ухвали Герцаївського районного суду Чернівецької області від 15 січня 2019 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Половінкіна Н.Ю.