Справа № 478/324/19 Провадження № 2/478/162/2019
У Х В А Л А

13 травня 2019 року смт.Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Томашевського О.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Григоренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань № 4 Казанківського районного суду Миколаївської області заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою суду від 13 березня 2019 року провадження у справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін. Роз`яснено учасникам справи, що відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

15 квітня 2019 року від відповідача ОСОБА_1 до канцелярії суду надійшла заява, в якій він просив суд розгляд цивільної справи проводити в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року, заяву відповідача ОСОБА_1 задоволено, постановлено проводити розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 було подано заяву про відвід головуючому судді у справі, мотивуючи її наявністю сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді.

Сторони в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

В силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке - небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги, чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому. Крім того, згідно принципу, який є стабільним, суд має бути неупередженим і безстороннім.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (п. 26 рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» («De. Belgium»), від 26 жовтня 1984 року).

Відповідно до вимог ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

За змістом статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, особа сама визначає обсяг своїх прав і обов`язків у цивільному процесі. Тому особа, визначивши свої права, реалізує їх на свій розсуд. Розпорядження своїми правами на розсуд особи є одним з основоположних принципів судочинства.

Окрім цього, у відповідності до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь - які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Підстави для відводу судді передбачені ст.36 ЦПК України, зокрема, згідно з п.5 ч.1 вказаної статті суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

При цьому, згідно з ч.4 ст.36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Жодних належних доказів про упередженість головуючого судді у даній справі до суду не надано.

Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу. І визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, а також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що відповідачем не доведені будь - які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді при вирішенні даної цивільної справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді Томашевському О.О., у зв`язку з чим заява про відвід судді підлягає вирішенню іншим суддею, визначеним в порядку ст.33 ЦПК України, а провадження у справі зупиненню до вирішення питання про відвід судді.

Керуючись ст. ст.36 ,40, 252, 253, 259 - 261 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - визнати необґрунтованою.

Передати справу для вирішення відводу у відповідності до вимог ч.3 ст.40 та ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Провадження у справі - зупинити до вирішення заяви про відвід головуючого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 13.05.2019 року

Суддя Казанківського районного суду

Миколаївської області О.О.Томашевський