РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2019 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Бердій М.А. розглянувши в порядку письмового провадження в м.Рівне цивільну справу за позовом Акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд-

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 18.08.2016 року у розмірі 12448,51 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку б/н від 18.08.2016 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту ОСОБА_1 керувався п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач ОСОБА_2 при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Заявою відповідача ОСОБА_2 підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ "Приватбанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобовязання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_2 можливість розпоряджатися отриманими ним кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

В порушення умов договору відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та допустив заборгованість перед банком, яка станом на 19.09.2018 року становить 12448,51 грн., та складається з наступного: тіло кредиту 881,49 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2319,56 грн.; заборгованість за пенею 8178,48 грн., а також штрафи відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 568,98 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задоволити.

Відповідачу ОСОБА_2 направлялася ухвала суду про відкриття провадження та позовна заява з додатками, із зазначенням строку для подання відзиву на позов. У зазначений судом строк відповідач ОСОБА_2 відзив до суду не подав.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Як було встановлено, 18 серпня 2016 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у звязку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку б/н від 18.08.2016 р., згідно якої отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, ОСОБА_1 видає Клієнту картку, її вид визначається в Пам'ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, вказана в Заяві. Зі змісту анкети-заяви, поданої відповідачем про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідачу було видано картку 18.08.2016 року. Отже відповідач, подавши відповідну заяву, підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають укладений між ним та позивачем договір про надання банківських послуг.

З дослідженого судом розрахунку заборгованості за договором б/н від 18.08.2016 року вбачається, що після укладення договору відповідач ОСОБА_2 користувався кредитними коштами, отриманими ним за договором. Отже, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

На час розгляду справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично лонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі прострочених кредитах і Овердрафту), оплату Винагороду Банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору, а саме у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданого суду позивачем розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 18.08.2016 року вбачається, що відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконує, у результаті чого станом на 19.09.2018 року, згідно вказаного розрахунку, виникла прострочена заборгованість у розмірі 12448,51 грн., з яких: 881,49 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2319,56 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 8178,48 грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 568,98 грн. процентна складова штрафу за порушення грошового зобов'язання.

Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 881,49 грн., заборгованості за відсотками, яка становить 2319,56 грн.

Разом з тим, згідно розрахунку, до заборгованості включено пеню у розмірі 8178,48 грн., вирішуючи питання щодо стягнення якої, суд виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те ж правопорушення.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору.

У той же час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов єдиним видом відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань позичальником є штраф в розмірі 500 гривень та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те ж порушення, строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, - свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності.

Про це зазначено у правовій позиції судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафів за порушення строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що визначено пунктом 2.1.1.7.6 Умов, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Водночас визначений у розрахунку загальний розмір штрафів в сумі 1068,98 грн., зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 3201,05 грн. (881,49 грн. + 2319,56 грн. ), суд вважає необґрунтованим і беручи до уваги визначені правила нарахування штрафу приходить до висновку про необхідність стягнення його у розмірі 660,05 грн. (500,00 грн. + (3201,05 грн. х 5%).

Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 18.08.2016 року, становить 3861,10 грн. (881,49 грн. + 2319,56 грн. + 660,05 грн.).

Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268, 280-289 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позов Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» (, місцезнаходження: 01001, м.Київ вул. Грушевського, 1Д) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, місце реєстрації: м. Рівне, вул.Фабрична, 4А, кв.12,13, секція 46) про стягнення заборгованості, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 18.08.2016 року в розмірі 3861,10 грн.

В задоволенні інших позовних вимог Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_4