Справа № 513/929/19
Провадження № 2/513/567/19
Саратський районний суд Одеської області
20 листопада 2019 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Фабрикатор Н.В., позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Тищенко С.Ю., відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 , у підготовчому засіданні в залі Саратського районного суду Одеської області, вирішуючи питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсною окремої частини договору позики у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 в обумовлений договором строк добровільно суму позики не повернула, тому він звернувся до суду на захистом своїх прав.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, справа розглядається в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20 листопада 2019 року о 12:00 годині.
19 листопада 2019 року відповідачка ОСОБА_2 надала до канцелярії Саратського районного суду відзив на позовну заяву та зустрічний позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визнати недійсною окрему частини договору позики між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо обов`язку по сплаті неустойки в розмірі 1 відсотка від отриманої суми за кожний день прострочення неповернення суми позики.
Зустрічний позов обґрунтувала тим, що ОСОБА_1 позичив їй грошові кошти, а не речі, визначені родовими ознаками, а тому згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України окрема частина договору позики між нею та позивачем щодо обов`язку сплатити неустойку в розмірі 1 відсотка від отриманої суми за кожний день прострочення неповернення суми позики, суперечить змісту ч.1 ст.1050 ЦК України, а тому зазначена частина договору позики може бути визнана недійсною.
Разом із позовною заявою відповідачка надала клопотання, в якому просить надати їй відстрочку щодо сплати судового збору, але не довше ніж до ухвалення судового рішення. Клопотання обґрунтувала тим, що вона не працює, є вагітною і не має грошових коштів для сплати судового збору.
Відповідачка також подала письмове клопотання про витребування у позивача оригіналу розписки від 02 квітня 2018 року, посилаючись на те, що самостійно отримати зазначений доказ у неї немає можливості.
Вислухавши відповідачкута їїпредставника, які просили прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом та підтримали заявлені клопотання; думку позивача та його представника, які не заперечували проти прийняття зустрічного позову та об`єднання його з первісним позовом, а також щодо задоволення заявлених відповідачкою клопотань, суд приходить до наступного.
За положеннями частини 6 ст. 30 ЦПК України зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, незалежно від їх підсудності пред`являються в суді за місцем розгляду первісного позову. Це правило не застосовується, коли відповідно до інших визначених у цій статті правил виключної підсудності такий позов має розглядатися іншим судом, ніж тим, що розглядає первісний позов.
Отже, зустрічна позовна заява підсудна Саратському районному суду, за місцем розгляду первісного позову, її зміст і форма відповідають вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.
Підстав для залишення зустрічної позовної заяви без руху або її повернення відповідачці передбачених ст.185 ЦПК України, не встановлено.
Статтею 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.
Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.
Оскільки первісний позов та зустрічний позов є взаємопов`язаними, виникають з одних правовідносин, спільний їх розгляд є доцільним, тому суд вважає за необхідне об`єднати зазначені позови в одне провадження.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" наголошується, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.
Частина 1 ст. 136 ЦПК України передбачає, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
Згідно зі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
В пункті 29 Постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Підпунктом 2.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання до суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже відповідачці належить сплатити судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.
Згідно довідки Розівської сільської ради Саратського райjну Одеської області від 18.11.2019 року за № 286, ОСОБА_2 не працює на протязі 6 місяців. Як вбачається з медичного висновку від 08.11.2019 року, відповідачка є вагітною, термін вагітності 25 тижнів.
За таких обставин клопотання відповідачки про відстрочку сплати судового збору є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст.84 ЦПК України клопотання відповідачки про витребування у позивача доказів є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Пунктом 3 частини 2 ст. 198 ЦПК України визначено, що суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.
Отже, підготовче засідання належить відкласти для надання відповідачу за зустрічним позовом часу для підготовки відзиву на зустрічну позовну заяву.
Керуючись ст.ст. 84, 93,136, 198, 258-261 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
клопотання ОСОБА_2 про розстрочку сплати судового збору задовольнити.
Розстрочити ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення у справі сплату судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за подання зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсною окремої частини договору позики.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсною окремої частини договору позики - прийняти до спільного розгляду та об`єднати в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, присвоївши справі номер 513/929/19.
Відповідачу за зустрічним позовом роз`яснити, що згідно з ч.1 ст. 278 ЦПК України він має право протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії зазначеної ухвали надіслати: суду - письмовий відзив на зустрічну позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти зустрічного позову; а позивачці за зустрічнім позовом - копію відзиву та доданих до нього документів.
У разі ненадання відповідачем за зустрічним позовом відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Позивачу за зустрічним позовом роз`яснити, що протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання письмового відзиву відповідача він має право надіслати: суду - письмову відповідь на відзив; відповідачу - копії письмової відповіді на відзив.
Клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів задовольнити. Витребувати у ОСОБА_1 оригінал розписки ОСОБА_2 від 02 квітня 2018 року.
Докази надати у підготовче засідання, яке відкласти на 20 січня 2020 року на 11 годину 30 хвилин.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення.
Суддя А. І. Бучацька