Провадження № 2-з/522/701/19

УХВАЛА

про забезпечення позову

13 листопада 2019 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б,

при секретарі судового засідання Маланчової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву представника позивача ПАТ « МТБ Банк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет слпру ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки розподілена судді Свяченій Ю.Б. для розгляду по суті.

Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку загально позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 07 жовтня 2019 року.

Підготовче засідання 07 жовтня 2019 року відкладено на 13 листопада 2019 року, з підстав перебування судді Свяченої Ю.Б. у відрядженні.

До суду надійшло клопотання представника позивача ПАТ « МТБ Банк» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме:

-Нежитлове приміщення АДРЕСА_1 87, 2 АДРЕСА_2 .м., яке АДРЕСА_3 : АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що в якості забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 00002F15, який був укладений між ПАТ « МТБ Банк» та ОСОБА_2 26 травня 2008 року між ними 26 травня 2008 року укладено договір Іпотеки предметом якого є нежитлове приміщення АДРЕСА_1 площею 87, 2 кв.м., яке розташоване АДРЕСА_4 адресою: АДРЕСА_1 . В процесі експлуатації вказаного приміщення ОСОБА_2 було проведено реконструкцію вказаного майна, що призвело до збільшення площі цього приміщення з 87, 2 кв.м. до 185 кв.м.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 лютого 2008 року визнано право власності на нежиле приміщення площею 185, 0 кв.м. Право власності зареєстровано КП « Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» в реєстрі прав власності на нерухоме майно 03.04.2008 року. В подальшому вказане рішення скасовано. За таких обставин ОСОБА_2 залишилось право власності на нежитлове приміщення, 14 площею 87, 2 кв.м., яке розташоване за адресо: АДРЕСА_1 . В подальшому рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2003 року визнано частково недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року нерухомого майна нежитлового приміщення № НОМЕР_1 площею, 87,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Визнано покупцем за договором купівлі-продажу від 20 вересня 2007 року вказаного нежитлового приміщення ОСОБА_1 , тому, на думку представника позивача, існує ризик, того, що відповідач може розпорядитися вищевказаним майном що в свою чергу зробить неможливим виконання рішення у випадку задоволення позову.

У підготовчому засіданні 13 листопада 2019 року пердставник позивача пітримав вищевказану заяву та просив суд задовольнити у повному обсязі.

У підгтовче засідання 13 листопада 2019 року відповідач не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся.

У підготовчому засіданні 13 листопада 2019 року представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 - ОСОБА_4 вирішення даного питання поклав на розсуд суду.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню входячи з наступного.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд, за заявою учасника справи, має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1-2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Предметом позовної заяви є звернення стягнення на предмет іпотеки предметом якої є нежитлове приміщення АДРЕСА_1 87, 2 АДРЕСА_2 .м., яке АДРЕСА_5 АДРЕСА_1 , тому суд вважає що заходи забезпечення позову є співмірними з предметом позову з підстав того, що наявність ризику вчинення відповідачами будь-яких дій стосовно вищевказаного майна, можуть в подальшому призвести до неможливості виконання відповідного судового рішення.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

Відповідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3-7ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про його часткове обгрунтування, тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, для відновлення прав позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а відтак й порушить права позивача на судовий захист, а забезпечення позову навпаки виступають запорукою виконання можливого рішення суду.

Виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а також з тим, що в суду є всі підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, суд вважає за можливим забезпечити позов шляхом накладенням арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_6 НОМЕР_1 , площею 87, 2 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

При цьому суд звертає увагу, що забезпечення позову направлений на охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, і не є обмеженням права власності особи в повній мірі та носить тимчасовий характер.

Стосовно застосування судом зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Судом при вжитті заходів забезпечення позову шляхом накладенням арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , площею 87, 2 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ,не обмежується право відповідача ОСОБА_1 користуватись вказаним майном, тому застосовані судом заходи забезпечення позову не спричинять в подальшому збитків відповідачу, тому суд вважає застосування зустрічного забезпечення не доцільним.

При викладених обставинах та керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ПАТ « МТБ Банк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ПАТ «МТБ Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

накладенням арешту на нежитлове приміщення АДРЕСА_6 НОМЕР_1 , площею 87, 2 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для виконання направити до Першого Приморського відділу ДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області ( 65026, м. Одеса, Польський узвіз, 6) та сторонам.

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її проголошення (підписання) суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Свячена Ю.Б.