Номер провадження: 22-ц/813/7666/19
Номер справи місцевого суду: 496/1161/19
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 496/1161/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», поданою представником - Криловою Оленою Леонідівною, на заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Пендюри Л.О. 22 липня 2019 року, повний текст заочного рішення складено 31 липня 2019 року,

встановив:

У березні 2019 року акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК (далі Банк) звернулося до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.05.2007 року станом на 11.03.2019 року в загальному розмірі 11 329,29 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 15.05.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 21 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Заяві.

Банк свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі.

На підставі п. 2.1.1.5.5 Договору відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 2.1.1.12.1 Договору сторонами погоджено, що зобов`язання клієнта з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість клієнта є борговими зобов`язаннями.

Згідно п. 2.1.1.12.2 Договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https//privatbank.ua/kredity/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору.

У разі виникнення простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування.

При непогашені суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує Банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https//privatbank.ua/kredity/. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом.

У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання в повному обсязі не виконував, у зв`язку з чим станом на 11.03.2019 р. виникла заборгованість у загальному розмірі 11 329,29 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 120,87 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту 2 422,80 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання 6 357,31 грн., - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 1 412,63 грн.; - штраф (фіксована складова) 500,00 грн.; - штраф (процента складова) 515,68 грн..

Відповідно до п. 1.1.7.11 Договору він діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання договору, він автоматично пролонгується на той же строк.

Пунктом 1.1.7.43 Договору сторони перебачили, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених Договором. За наявної у клієнта в момент закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія Договору закінчується після повного погашення заборгованості.

Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів Банку (а. с. 2 7 зворотна сторона).

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відзив на позов не подав.

Суд першої інстанції розглянув справу в заочному порядку.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2019 року вищезазначений позов Банку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.05.2007 року в розмірі 120,87 грн. та судовий збір у розмірі 1 921 грн..

В задоволенні решти позовних вимог Банку відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач, як клієнт банку, підписав надруковану Банком Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку про те, що він отримав банківську картку(а. с. 9). Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку не містить даних про отримання відповідачем суми кредиту, а також не зазначено яку саме карту, з наведеного переліку у анкеті-заяві, останнім було отримано у Банку. Разом з цим, у заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором б/н від 15.05.2007 року, станом на 11.03.2019 року, становить 11 329,29 грн., з яких: - заборгованість за тілом кредиту 120,87 грн.; - заборгованість за простроченим тілом кредиту 2 422,80 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; - пеня за прострочене зобов`язання 6 357,31 грн.; - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 1 412,63 грн.; - штраф (фіксована частина) 500 грн.; - штраф (процентна складова) 515,68 грн. (а. с. 5 - 8).

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив умови кредитного договору.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року по справі № 347/1910/15-ц, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Враховуючи вищевикладене, та те, що згдіно ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити. Встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв`язку з чим у задоволенні вимог про стягнення штрафів необхідно відмовити. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

У заяві позичальника від 15.05.2007 року зазначена сума кредитного ліміту 250 грн., базова процентна ставка 22,8% на рік, розмір комісії за кредитне обслуговування 1% від суми заборгованості. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Проте, в даній заяві відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді простроченого тіла кредиту, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, обґрунтовуючи право вимоги в розмірі і порядку нарахування простроченого тіла кредиту, пені, штрафів, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 15.05.2007 року, посилається на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідач ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Також не має підтверджень того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати заборгованості за простроченим тілом кредита, процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному розмірі і порядку нарахування.

Роздруківка із сайту позивача не є належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій позивача, який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Отже, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 422,80 грн., за пенею за прострочене зобов`язання у розмірі 6 357,31 грн. та пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 1 412,63 грн. у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, позивач дотримав вимоги, передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими позивач.

Своїми діями позивач зухвало поклав на відповідача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 120,87 грн., а в решті позовних вимог щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 2 422,80 грн., за пенею за прострочене зобов`язання у розмірі 6 357,31 грн., пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. у розмірі 1 412,63 грн., штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 515,68 грн. слід відмовити, оскільки позивачем не доведено законність їх нарахування (а. с. 45, 46 50).

Банк в апеляційній скарзі оскаржує заочне рішення суду першої інстанції тільки в частині відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту. Просить заочне рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в оскарженій частині заочне рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права,

Апелянт вказує на помилковість висновку суду про відмову в стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2 422,80 грн.. З наданого Банком розрахунку вбачається отримання відповідачем коштів, неналежне виконання останнім зобов`язань по сплаті заборгованості, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом. В розрахунку відображено нарахування та винесення на прострочку тіла кредиту, відсотків, комісії та пені. Заборгованість за тілом кредиту складається з поточної заборгованості та простроченої заборгованості. Платіж за договором включає частину заборгованості та плату за користування коштами. Прострочений кредит це кредитні кошти, які не були повернуті у строк, передбачений Договором.

ОСОБА_1 отримав копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копію апеляційної скарги. Правом надання відзиву не скористався. Відзив від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України дана справа відноситься до категорії малозначних.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., штрафу (фіксованої складової), штрафу (процентної складової) не оскаржується, а тому законність та обґрунтованість заочного рішення в цій частині не переглядається.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів суд вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищевказаного висновку про необхідність відмови у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 16, 192, 509, 524, 525, 526, 530, 533, 610, 611, 627, 1054 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

15.05.2007 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку та про те, що він отримав картку, про що свідчить його підпис у зазначеній анкеті-заяві (а. с. 9). Згідно вказаної анкети-заяви ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21 600,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 користувався кредитом, частково його погашав. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором, відповідач порушив умови кредитного договору.

У наданому Банком розрахунку вказано, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 11.03.2019 року становитьу загальному розмірі 11 329,29 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 120,87 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту 2 422,80 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками 0,00 грн.; заборгованість за нарахованою пенею за прострочене зобов`язання 6 357,31 грн., - заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. 1 412,63 грн.; - штраф (фіксована складова) 500,00 грн.; - штраф (процента складова) 515,68 грн. (а. с. 7 - 8).

Між сторонами виникли правовідносини з кредитного договору.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Згідно із ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

За змістом ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Оскільки беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 вищевказані зобов`язання за кредитним договором з повернення кредиту не виконав, правильним є висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь Банку заборгованості за тілом кредиту.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Згідно вимог, передбачених Умовами та правилами надання банківських послуг, кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) розмір коштів, що надаються Банком клієнту на строк, обумовлений у Договорі, на умовах платності та зворотності (п. 1.1.1.54.).

Мінімальний обов`язковий платіж розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісячно має оплачувати клієнт протягом терміну дії картки. Цей платіж розраховується як сума овердрафта і суми щомісячного платежу, що складається з нарахованих до сплати відсотків і частини заборгованості за кредитом. Залежно від виду платіжної картки розмір і порядок розрахунків щомісячного платежу зазначений у заяві та «Пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування» і виражений у процентному співвідношенні до здійсненних операцій з використання платіжних карток (п. 1.1.1.60.).

Овердрафт короткостроковий кредит, який Банк надає клієнту у разі, якщо сума операцій за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку, в розмірі ліміту кредиту кредитування (п. 1.1.1.63.).

Прострочений кредит кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті Банку в термін, передбачений Договором (п. 1.1.1.88.).

Форма надання кредиту: «Фінансовий» кредитний ліміт може бути використаний для отримання готівкових коштів з Картрахунку і безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги (п. 2.1.1.12.1.1.).

За користування кредитом Пільгового періоду клієнт сплачує Банку проценти в розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок Кредиту. В разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт оплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування відсотків. Сплату відсотків за користування Кредитом Клієнт здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих відсотків (договірне списання).

В разі, якщо дату нарахування відсотків згідно цих Умов, клієнт використав всю суму Кредиту, Сторони узгодили про збільшення розміру Кредиту на розмір боргових зобов`язань за Кредитом, що мала місце на дату нарахування відсотків. Згідно ст. 212 ЦК України, в разі якщо будь-яка прострочена заборгованість за Кредитом є більшою ніж 90 днів починаючи з 91-го дня вся (загальна) заборгованість за Кредитом є простроченою (п. 2.1.1.12.2).

Погашення кредиту поповнення Картрахунку Клієнтом в розмірі Мінімального обов`язкового платежу шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку, а так само шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі доручення Клієнта (2.1.1.12.3.).

Термін внесення Мінімального обов`язкового платежу по Кредиту (далі «Платіж»), а також овердрафту до 1-го числа місяця, наступного за розрахунковим, в розмірі, розрахованому згідно Тарифу від суми поточних боргових зобов`язань. Платіж включає відсотки за користування Кредитом, передбачені Тарифом, частину заборгованості по тілу кредиту, штраф, згідно цих Умов (2.1.1.12.4.).

Обов`язком позичальника за кредитним договором є - повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Як вказувалося вище обов`язком позичальника за кредитним договором є - повернути кредит та сплатити проценти.

Характерними рисами укладеного ОСОБА_1 з Банком кредитного договору є те, що ним не передбачено сплату щомісячних ануїтетних платежів, розмір якого встановлений у договорі, і у випадку наявності якого можна встановити наявність та розмір простроченої та строкової заборгованості з повернення тіла кредиту.

За кредитним договором по даній справі позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, з комісії, пені та штрафу на умовах, передбачених Договором (п. 2.1.1.5.5. Договору).

Загальною заборгованістю за кредитним договором (борговим зобов`язанням) є - тіло кредиту, проценти за користування кредитом, комісія, пеня та штрафи (п. 2.1.1.12.1 Договору).

У разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує Банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування (п. 2.1.1.1.12.2. Договору).

У разі виникнення простроченого кредиту Договору клієнт сплачує Банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування, та сплачує пеню та штраф (п. п. 2.1.1.12.2.1., 2.1.1.12.6.1. Договору).

Відповідно до вищевказаних вимог цивільно-процесуального законодавства підстави і предмет позову визначає позивач. Суд визначає правову природу відносин між сторонами спору (надає правову кваліфікацію відносинам сторін), визначає норму матеріального права, яка регулює правовідносини сторін.

Заявляючи вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту та заборгованості за простроченим тілом кредиту, Банк серед підстав позову, крім посилань на пункти Умов та правил надання банківських послуг, не вказує яким чином виникла заборгованість за простроченим тілом кредиту.

Банк у позові посилається на те, що ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 21 600,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також Банк вказує, що Банк має право встановлювати та змінювати кредитний ліміт відповідно до п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору (а. с. 2, 1-й абзац знизу). Ні зі змісту позовної заяви, ні з наданого Банком розрахунків заборгованості (а. с. 6 6 зворотна сторона, 7 8) не вбачається наявність щомісячних ануїтетних платежів, з якого вбачається наявність простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі - 2 422,80 грн., та строкової заборгованості по тілу кредиту в сумі 120,87 грн..

Таким чином, доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення заборогованості з простроченим тілом кредиту колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки з наданого Банком розрахунку заборгованості не вбачається, що прострочена заборгованість за кредитом у сумі 2 543,67 грн. становить собою заборгованість за тілом кредиту. До того ж, заборгованість на яку Банк посилається як на тіло кредиту (2 543,67 грн.) не може бути більшою за розмір фактично отриманої суми кредитних коштів, якими користувався ОСОБА_1 (1 20,87 грн.). При цьому, жодного належного доказу на підтвердження отримання відповідачем коштів у збільшеному розмірі позивач не надав ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду.

Таким чином, вимоги Банку про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту є недоведеними, а тому суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні цих вимог.

Таким чином, апеляційна скарга Банку є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», поданої представником - Криловою О.Л., а також для прийняття її доводів у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», подану представником - Криловою Оленою Леонідівною, - залишити без задоволення.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 22 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе