Ухвала

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа №759/2987/18

провадження №61-19042ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

Висоцької В. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 лютого

2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментам та пені,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, у якому просила збільшити розмір раніше присуджених аліментів, стягнутих з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі, з 500 грн до 4 000 грн щомісячно, стягнути заборгованість по аліментах у розмірі 13 000 грн та пеню у розмірі

12 310 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 лютого

2019 року позов задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, визначених рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року, та стягнуто з

ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 013,50 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення аліментних виплат з грудня 2014 року по вересень 2018 року, призначених йому за виконавчим листом Святошинського районного суду м. Києва № 2/759/1560/15 від 03 лютого 2015 року у розмірі

3 936,32 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині збільшення розміру аліментів та ухвалено в цій частині нове рішення, яким збільшено розмір аліментів, стягнутих Святошинським районним судом м. Києва

від 22 січня 2015 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з

500 гривень до 1 500 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2019 року, ОСОБА_1 просить ухвалені у справі судові рішення змінити, шляхом збільшення розміру аліментів та стягнення аліментів з відповідача в сумі 4 000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду - з 02 березня 2018 року і до повноліття дитини, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

У пунктах 1, 6 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; а у позовах про зменшення або збільшення платежів або видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня

2019 року визначено в розмірі 1 921 грн.

З урахуванням положень наведеної норми Закону, а також, враховуючи, що позивач просила збільшити розмір раніше присуджених аліментів, стягнутих з відповідача на утримання дитини в твердій грошовій сумі з 500 грн до 4 000 грн щомісячно, стягнути заборгованість по аліментах у розмірі 13 000 грн та 12 310 грн пені у розмірі, ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 * 100 = 192 100).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене судове рішення ухвалене у малозначній справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій в межах своїх повноважень, заявник не переконав у наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду

м. Києва від 14 лютого 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментам та пені.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя В. С. Висоцька