Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/2076/19
2/705/1616/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Коваля А.Б.

секретаря судового засідання Остропольської О.В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Уманської райдержадміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Уманської райдержадміністрації, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про те, що до органу опіки та піклування райдержадміністрації надійшли документи щодо позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно їх малолітнього сину: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як таких, що злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

З пояснень та документів встановлено, що малолітній ОСОБА_1 майже з моменту народження проживає з бабусею ОСОБА_4 , по АДРЕСА_1 , відвідує дошкільну установу.

ОСОБА_2 проживає у с. Громи Уманського району Черкаської області, за місцем проживання характеризується незадовільно, не працює, часто міняє місце проживання.

ОСОБА_1 проживає у с. Доброводи, має іншу сім`ю, не працює, зловживає алкогольними напоями. Крім того, із довідки Паланської сільської ради встановлено, що батько участі у вихованні сина не бере з моменту його народження. Жодного разу на території села ОСОБА_5 його не було.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не забезпечують малолітньому належних умов для проживання, виховання та лікування. Здоров`ям малолітнього не цікавляться.

Працівниками служби у справах дітей райдержадміністрації, ювенальної превенції, Доброводівської та Громівської сільських рад неодноразово проводилася профілактична робота з батьками щодо виховання малолітнього.

На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Уманської райдержадміністрації, яке відбулося 05.03.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували щодо того, що не беруть участі у вихованні і утриманні дітей та не заперечували щодо позбавлення їх батьківських прав. Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали письмові згоди на позбавлення їх батьківських прав.

Просить суд ухвалити рішення, яким позбавити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з громадянки ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 813 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України.

Стягнути з громадянина ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у сумі 813 гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України.

Малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , передати органу опіки та піклування Уманської райдержадміністрації для подальшого влаштування.

Представник позивача, вона ж представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у відсутність їх представника, позовні вимоги в частині позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_6 батьківських прав відносно їх малолітнього сина підтримують повністю та просять суд задоволити позов в цій частині. Від інших позовних вимог відмовляються.

Представник третьої особи ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у відсутність їх представника, підтримує позовні вимоги в частині позбавлення відповідачів батьківських прав.

Відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшли письмові заяви, у яких просять суд справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Умані реєстраційної служби Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є: батьком ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_9 . Актовий запис № 400 від 03 липня 2014 року.

Згідно висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав від 08.02.2019 року № 1-8-2019, на їх адресу надійшли документи щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_9 та ОСОБА_3 відносно їх малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як таких, які злісно ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Ними було встановлено, що малолітній ОСОБА_1 майже з моменту народження проживає з бабусею ОСОБА_4 та на цей час відвідує дошкільний заклад. Мати дитини ОСОБА_9 за місцем проживання (с. Громи Уманського району) характеризується негативно. Батько дитини, ОСОБА_3 проживає у с. Доброводи Уманського району Черкаської області, має іншу сім`ю, не працює, зловживає алкогольними напоями. Взагалі батьки не забезпечують малолітньому належних умов для проживання, виховання та лікування.

Працівниками служби у справах дітей райдержадміністрації, ювенальної превенції неодноразово проводилася профілактична робота з батьками щодо виховання малолітнього. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Уманської райдержадміністрації, яке відбулося 08.02.2019 року ОСОБА_9 та ОСОБА_3 погоджилися з тим, що не беруть участі у вихованні і утриманні дитини, та не заперечували щодо позбавлення їх батьківських прав. Крім того, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 надали письмові згоди на позбавлення їх батьківських прав.

Орган опіки і піклування Уманської райдержадміністрації діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вбачає за доцільне порушити клопотання перед Уманським міськрайонним судом Черкаської області про позбавлення матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та батька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав.

Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимога ст. 150 СК України.

Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів.

Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача.

Відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що виражається у відсутності забезпечення її матеріально, з дитиною не спілкуються, турботи та уваги до неї не проявляють, самі не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина проживає разом з бабусею.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачів слід позбавити батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 4, 76, 81, 89, 206, 247, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 155, 160, 161, 164 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. Б. Коваль