Житомирський апеляційний суд
Справа №296/2266/18 Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р.А.
Категорія 48 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

у цивільній справі №296/2266/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", про визнання частини майна спільною сумісною власністю подружжя, частини майна особистою приватною власністю чоловіка

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 травня 2019 року, яка постановлена під головуванням судді Галасюка Р.А. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив забезпечити його позов до ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Заяву обґрунтовував тим, що в суді на розгляді знаходиться його позов до ОСОБА_2 про визнання частини квартири спільною сумісною власністю подружжя та частини майна особистою приватною власністю чоловіка. Зокрема зазначив, що перебував із ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. У період спільного проживання придбали квартиру, яку оформили на відповідачку. Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався, що 31 травня 2018 року ОСОБА_2 продала квартиру своїй близькій подрузі ОСОБА_3 , яка висловила намір відчужити квартиру іншій особі. Жодних повноважень на продаж даної квартири він не надавав. Окрім того відповідач весь час приховала від нього, що вищевказана квартира вже продана. З метою запобігти утрудненню виконання у подальшому рішення суду вважає, що на спірну квартиру необхідно накласти арешт.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08 травня 2019 року заява ОСОБА_1 задоволена. До розгляду справи по суті накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. Зазначає, що суд не з`ясував, чи дійсно між сторонами існує спір про право власності на квартиру. Власником квартири є ОСОБА_3 , яка не є стороною або учасником даної справи. Вважає, що предмет спору між сторонами відсутній, оскільки власником спірної квартири є третя особа, яка до участі в справі не залучена. Окрім того, суд не взяв до уваги те, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою і невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в майбутньому. Також матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття таких заходів. Посилання у заяві про забезпечення позову на потенційну можливість її ухилення від виконання судового рішення без відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема зазначає, що ухвала про забезпечення позову ніяким чином не порушує права ОСОБА_3 , оскільки не позбавляє її права власності, а лише обмежує її право на продаж квартири. ОСОБА_2 також не зверталася до Корольовського районного суду м. Житомира із клопотанням про скасування забезпечення позову. Окрім того, відповідач продала квартиру після його звернення із позовною заявою до суду, щоб у подальшому ухилитися від виконання рішення суду в даній справі. Отже, судом першої інстанції ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що у березні 2018 року ОСОБА_1 , з урахуванням уточнених 18 червня 2018 року позовних вимог, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати та встановити факт спільного проживання його та відповідача однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2011 року; визнати об`єктом спільної сумісної власності чоловіка та дружини Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ним право спільної сумісної власності на ј вказаної квартири; визнати Ѕ частину квартири об`єктом його особистої приватної власності та визнати за ним право особистої приватної власності на Ѕ частину квартири. Позов обґрунтовував тим, що під час спільного проживання сторін, як однією сім`єю із веденням спільного господарства, загальним побутом та спільним бюджетом, 30 липня 2013 року відповідачем було придбано вищевказану квартиру. Зазначена квартира, була придбана частково за його власні кошти в розмірі 20 000 доларів США, а також частково за кредитні кошти, отримані ОСОБА_2 у ПАТ «Ощадбанк». Однак, йому стало відомо про те, що відповідач має намір відчужити спільне нерухоме. Добровільно розділити дане майно відповідач відмовлялася, а тому він вимушений був звернутися до суду за захистом свого права.

Зі змісту договору купівлі-продажу вбачається, що 30 липня 2013 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (продавці) передали, а ОСОБА_2 (покупець) прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5 виділених матеріалів).

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.130 виділених матеріалів).

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 08 травня 2019 року вищевказана заява задоволена.

Відповідно до частин першої та другої ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом першим частини першої ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходиться у нього чи в інших осіб. Стаття 150 ЦПК України не мітить вичерпного переліку видів забезпечення позову.

Також із матеріалів справи вбачається, що згідно з посвідченим у нотаріальному порядку договором купівлі-продажу від 31 травня 2018 року квартира АДРЕСА_1 ОСОБА_2 була відчужена ОСОБА_3 (а.с.131 виділених матеріалів).

Разом із тим, із матеріалів справи вбачається, що у травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про уточнення та збільшення його позовних вимог і, окрім заявлених раніше вимог, заявив також вимогу про визнання недійсним із моменту його укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 31 травня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Одночасно у цій заяві позивач також просить залучити в якості співвідповідача - ОСОБА_3 (а.с.143-144 виділених матеріалів).

Суд першої інстанції наразі не повернув заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, а також не відмовив у її прийнятті. Також не відмовлено й у задоволенні клопотання про залучення в якості співвідповідача ОСОБА_3 . Отже, процесуальні рішення судом першої інстанції щодо заяви про уточнення та збільшення позовних вимог ще не прийняті.

За таких обставин, скасування ухвали про забезпечення позову є передчасним, оскільки невжиття таких заходів у майбутньому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі відчуження нерухомого майна ОСОБА_3 , чим можуть бути порушені права або інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, з огляду на вищевикладене доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому ухвала суду першої інстанції залишається без змін, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 08 травня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 11 листопада 2019 року.