КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №377/394/19 головуючий у суді І інстанції: Теремецька Н.Ф.
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Сліпченка О.І., Гуля В.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 09 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частки його доходів щомісяця на її утримання на період навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка - по 30 червня 2022 року включно, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є студенткою денного відділення геологічного факультету Львівського національного університету імені Івана Франка. В зв`язку з навчання потребує матеріальної допомоги батьків. Для забезпечення її учбовим матеріалом, харчуванням і придбанням одягу, взуття та засобів особистої гігієни, витрачаються досить значні кошти. Згідно рішення Славутицького міського суду Київської області з відповідача на її утримання з 2002 року стягувалися аліменти у розмірі 1/4 частки його доходів щомісяця. Дані стягнення проводилися по 02 червня 2019 року включно, тобто до досягнення нею повноліття. Оскільки вона ніде не працює та враховуючи денну форму її навчання, їй на даний час матеріально допомагає мати. Зважаючи на те, що на утриманні у матері перебуває ще її неповнолітня сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона не має змоги одна забезпечити їй належне утримання на період її навчання в університеті. Стипендії вона не отримує. Відповідач, не зважаючи на те, що має реальну можливість надавати їй матеріальну допомогу, добровільно відмовляється це робити, в зв`язку з чим вона була змушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 09 серпня 2019 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її утримання, аліменти в розмірі 1/6 частки платника аліментів щомісяця, починаючи з 05 червня 2019 року і на весь період її навчання у Львівському національному університеті імені Івана Франка, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, і порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати в частині визначення розміру аліментів і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 ј частину його доходів щомісячно на її утримання. Вказує, що ОСОБА_2 з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на її утримання на користь її матері було придбано у власність два транспортних засоби, що свідчить про отримання відповідачем за останні два роки істотного доходу від продажу квартири, що була у власності відповідача. Крім того, звертає увагу суду на те, що у її матері ОСОБА_3 розмір 1/6 частини щомісячного доходу складає лише 564 грн. 84 коп., а у ОСОБА_2 дохід за період січень-червень 2019 року складає 162346 грн. 15 коп., що вказує на те, що при рівній участі її батьків у наданні матеріальної допомоги на період навчання, розмір буде складати біля 3000,00грн., що не є достатнім з урахуванням витрат, які вона несе та про які добре відомо її батьку.

Позивач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Третя особа ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу задовольнити та стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі ј частки його доходів щомічно на її утримання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір і задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини, суд першої інстанції виходив з нормального стану здоров`я відповідача, оскільки доказів іншого суду не надано, матеріальне становище відповідача, який має постійний дохід у виді заробітної плати, стан здоров`я позивача, можливість надання третьою особою матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини, яка має тяжке захворювання та потребує довготривалого лікування, що беззаперечно впливає на можливість надання утримання відповідачем повнолітній дочці, яка продовжує навчання, розмір витрат, пов`язаних з навчанням.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення ј частини, суд першої інстанції виходив з того, що визначений розмір аліментів є недоведеним та належними доказами не підтверджений.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частин 1-5 статі 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (стаття 51 Конституції України, статті 150, 180 Сімейного кодексу України).

Згідно з положеннями частин першої, третьої статті 181, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька та/або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 - відповідач по справі, та ОСОБА_5 - третя особа у справі, перебували у шлюбі, зареєстрованому 28 серпня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, що підтверджено свідоцтвом про одруження. Шлюб було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 08 січня 2003 року зроблено актовий запис №03, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 15-16).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком якої є відповідач, а матір`ю - третя особа (а. с. 7).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 22 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , третьою особою у справі, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 232. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_8 , дружині - ОСОБА_8 (а. с. 17).

Згідно довідки № 270-13, виданої 15 квітня 2019 року Львівським національним університетом імені Івана Франка, ОСОБА_1 , позивач у справі, є студенткою першого курсу денного відділення геологічного факультету. Навчається на бюджетній формі навчання. Закінчує навчання 30 червня 2022 року (а. с. 19).

Відповідно до розрахунку, складеного власноруч позивачем, який долучений до позовної заяви, остання понесла наступні витрати: в грудні 2018 року - транспорт - 80-100 грн.; плата за оренду квартири - 1250 грн.; житлово-комунальні послуги - 500-600 грн.; продукти харчування та предмети особистої гігієни - 1600 грн.; ліки - 300-400 грн.; витрати, пов`язані з поїздкою додому - 600 грн.; одяг - 800 грн.; в січні 2019 року - плата за оренду квартири - 1250 грн.; продукти харчування та предмети особистої гігієни - 300 грн.; взуття - 1000 грн.; одяг (куртка) - 600 грн.; косметика - 300-400 грн.; канцелярські товари - 200 грн.; в лютому 2019 року - транспорт - 80-100 грн.; плата за оренду квартири - 1250 грн.; житлово-комунальні послуги - 500-600 грн.; продукти харчування та предмети особистої гігієни - 1600 грн.; ліки - 300 грн.; канцелярські товари - 200 грн.; одяг - 500-600 грн.( а.с. 83).

Виходячи із даного розрахунку середній розмір витрат на утримання позивача за вказаний період становив приблизно також 4500 гривень.

Згідно довідки Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 15.04.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , третя особа, та ОСОБА_1 , позивач. Крім них, в даній квартирі зареєстровані також наступні особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а. с. 8).

Як вбачається з ордеру на вищезазначене житлове приміщення, виданого 07 квітня 1988 року на підставі рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради народних депутатів № 35, ОСОБА_11 отримав у користування квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на склад сім`ї: ОСОБА_12 - дружина; ОСОБА_9 - син; ОСОБА_13 - син; ОСОБА_5 - дочка, третя особа у справі (а. с. 18).

Згідно довідок про доходи № 352, № 353, виданих 16 квітня 2019 року Львівським національним університетом імені Івана Франка, стипендія ОСОБА_1 не призначена. Загальна сума доходів за період з вересня 2018 року по березень 2019 року складає 0 гривень (а. с. 81-82).

З договору майнового найму № 3/06, укладеного 04 червня 2019 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_1 , вбачається, що остання отримала в строкове платне користування квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , для чотирьох осіб. Вартість найму об`єкту становить 6500 гривень, з кожної особи 1625 гривень (а. с. 78-80).

Відповідно до довідки амбулаторії загальної практики та сімейної медицини КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради від 08.05.2019 року, ОСОБА_1 встановлено діагноз: хронічний тонзиліт, рецидивуючий бронхіт (а. с. 99).

Відповідно до свідоцтва про шлюб, ОСОБА_2 , відповідач, та ОСОБА_15 08 липня 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 79. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_16 , дружині - ОСОБА_17 . ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_18 , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 55, 55- зворот).

Неповнолітньому сину відповідача ОСОБА_18 встановлено діагноз: абсансна епілепсія, що підтверджується консультативним висновком дитячої поліклініки ДУ «Інститут ПАГ НАМН України» № 2396 від 03.05.2017 року, а також довідкою КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради від 19.07.2019 року. Відповідно до вказаної довідки ОСОБА_18 знаходиться на обліку в Славутицькій міській лікарні від народження. У березні 2017 року після обстежень у Чернігівському діагностичному центрі та ДУ «Інститут ПАГ НАМН України» йому було встановлено діагноз «Абсансна епілепсія». З приводу даного захворювання він потребує довготривалого комплексного лікування (а. с. 56-57).

Згідно довідки № 131 від 03.07.2019 року, ОСОБА_2 , відповідач, працює слюсарем 4 р. ЦРТМО у ВП «Атомремонтсервіс» ДП НАЕК «Енергоатом». Середня заробітна плата за останні 6 місяців складає 15220,18 гривень. Відрахування із заробітної плати працівника проводилися на користь ОСОБА_3 (аліменти у розмірі 25 %), по 02.06.2019 року включно (а.с. 47).

З трудової книжки ОСОБА_19 , дружини відповідача, серії НОМЕР_3 , копія якої долучена до справи, вбачається, що ОСОБА_19 з 01.06.2005 року працює в дитячому будинку «Центр захисту дітей» на посаді старшої медсестри (а. с. 60-61).

Відповідно до довідки № 419 від 16.07.2019 року, копія якої долучено до справи, ОСОБА_19 працює в дитячому будинку «Центра захисту дітей» Управління освіти і науки Славутицької міської ради та займає посаду медсестри. Посадовий оклад становить 1740,62 гривень. Заробітна плата за 6 місяців складає 24702,50 гривень (а. с. 63).

Згідно договору безвідсоткової пільгової позики № 127-АРС від 14.12.2016 року, укладеного між ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі директора відокремленого підрозділу «Атомремонтсервіс» «НАЕК «Енергоатом» ОСОБА_20 , та ОСОБА_2 , відповідачем по справі, останній отримав безвідсоткову цільову позику у розмірі 250000 гривень для придбання квартири у м. Славутичі (а. с. 64-65).

Графіком виконання основного зобов`язання по сплаті щомісячного внеску по поверненню безвідсоткової цільової позики, копія якого долучена до справи, визначено щомісячний платіж, який вираховується із заробітної плати ОСОБА_2 та складає 1041,67 гривень (а. с. 66).

Для забезпечення договору безвідсоткової цільової позики № 127-АРС від 14 грудня 2016 року, між ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі директора відокремленого підрозділу «Атомремонтсервіс» «НАЕК «Енергоатом» Шикуна В.А., та ОСОБА_2 , відповідачем по справі, укладено іпотечний договір, посвідчений 19.01.2017 року державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області. Предметом іпотеки є двокімнатна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 67-68).

Згідно довідки Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області від 03.08.2019 року, за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані: ОСОБА_19 ; ОСОБА_21 ; ОСОБА_2 ; ОСОБА_18 (а. с. 96).

На підтвердження оплати відповідачем житлово-комунальних та інших послуг, пов`язаних з утримання квартири надано копії квитанцій (а. с. 91-95).

Довідкою від 18.04.2019 року підтверджено, що ОСОБА_3 , третя особа у справі, працює у суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_22 на посаді комірника і її дохід становить: листопад 2018 р. - 687,27 грн.; грудень 2018 р. - 3780 грн.; січень 2019 р. - 4210 грн.; лютий 2019 р. - 4210 грн.; березень 2019 р. - 4210 грн. (а. с. 20).

Крім того, ОСОБА_1 надала до суду пояснення в якому зазначила, що відповідач приховує інормацію щодо набуття у спільну сумісну власніть із дружиною транспортного засобу марки Chevrolet AVEO2004 року випуску, зареєстрованого за ОСОБА_19 04.07.2018 року.

Проте, суд апеляційної інстанції не вважає, що наявність зареєстрованого транспортного засобу за дружиною відповідача може слугувати доказом про матеріальне становище відповідача.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази у сукупності із вище переліченими нормами законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, врахувавши, розмір заробітної плати, стан здоров`я відповідача та наявність у нього малолітнього сина, дійшов вірного висновку про те, що 1/6 частка доходу відповідача щомісяця буде необхідною та достатньою участю батька в утриманні повнолітньої дочки за період її навчання.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на її утримання на користь її матері було придбано у власність два транспортних засоби, що свідчить про отримання відповідачем за останні два роки істотного доходу від продажу квартири, що була у власності відповідача, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки позивачем не надано суду належних доказів про наявність у власності відповідача двох транспортних засобів.

Доводи апеляційної скарги про те, що у її матері ОСОБА_3 розмір 1/6 частини щомісячного доходу складає лише 564 грн. 84 коп., а у ОСОБА_2 дохід за період січень-червень 2019 року складає 162346 грн. 15 коп., що вказує на те, що при рівній участі її батьків у наданні матеріальної допомоги на період навчання, розмір буде складати біля 3000,00грн., що не є достатнім з урахуванням витрат, які вона несе та про які добре відомо її батьку, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при визначенні розміру аліментів суд першої інстанції вірно врахував матеріальне становище платника аліментів, стан його здоров`я та наявність на його утриманні малолітнього сина.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 09 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «12» листопада 2019 року.

Головуючий суддяЛ.П. Сушко
СуддіО.І. Сліпченко В.В. Гуль