н/п 2/490/319/2019 Справа № 490/1508/19
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А.

при секретарі Дудник Г.С.,

за участю позивача, відповідача та представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, третя особа: Служба у справах дітей Центрального району Миколаївської міської ради, в якому просить уснути перешкоди щодо участі батька у виованні дитини шляхом визначення участі батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкування з дитиною сином ОСОБА_4 наступним чином: щовівторка та щонеділі з 13.00 до 14.00 годин під час перебування батька на території України у присутності матері з правом змінни часу за взаємною згодою батьків та врахуванням інтересів дитини; зобов`язати відповідача не чинити йому перешкод у спілкуванні із малолітнім сином ОСОБА_4 .

Мотивуючи вимоги тим, що від зареєстрованого шлюбу народилась дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте через декілька місяців після народження сина вони припинили шлюбні стосунки і з того часу почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та відповідачка забороняє йому приймати участь у вихованні сина , добровільним шляхом з в нею домовитися неможливо.

Позивач зазначає, що вчиняє дії для відновлення емоційного зв`язку із сином, хоче приймати участь у вихованні дитини та приймати активну участь у його житті, для чого звертався у службу у справах дітей , де було встановлено певний графік побачень з дитиною , при чому саме за бажанням відповідачки. Проте навіть на ці призначені нею самою зустрічі вона не приводить сина, постійно переносить зустрічи , мотивуючи хворобою сина . Проте у тих випадках, коли він перебуває у рейсі за межами України, відповідачка тут же звертається до служби у справах дітей Центрального району з заявами, щоб спеціалісти служби вплинули на нього, чому він не виконує батьківські обовязки.

25 квітня 2019 року року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву. Зі змісту якого убачається, що вона зазначає про безпідставність, необгрунтованість та недоведеність позовних вимог, зазначаючи , що сам позивач не бажає зустрічатися з дитиною та не попереджає її , коли надовго за характером своєї роботи перебуває за межами Миколаєва, в звязку з чим вона бьагаторазово зверталася до спеціалістів Служби у справах дітей, навіть дор уповноваженого з прав дитини Адміністрації Президента України, щоб вони пояснили їй та відібрали пояснення у відповідача, чому він неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Просила встновити наступний графік зустрічей позивача з синои - кожного другого та четвертого вівторка місяця з 16.00 до 10.00 год у присутності матері з правом зміни часу за взаємною згодод батьків та врахуванням інтересів дитини; зобовязати позивача на зимовий час та у непогоду (дощ, сніг , ожеледь тощо) надавати закрите та тепле місце пригодне для зустрічей з дворічним сином; зобов`язати позивача "письмово інформувати заявою Службу у справах дітей Адміністрації Центрального району м.Миколаєва та відповідача ОСОБА_3 , що він йде у рейс, а саме дату уходу до рейсу та приблизно термін перебування за межами України"; зобов`язати позивача "письмово інформувати заявою Службу у справах дітей Адміністрації Центрального району м.Миколаєва та відповідача ОСОБА_3 , що вінповернувся з рейсу"; зобовязати позивача "письмово інформувати заявою Центральний відділ ДВС м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та відповідача ОСОБА_3 , що він йде у рейс, а саме дату уходу до рейсу, приблизнимй термін перебування за межами України та дату, коли він повернувся з рейсу".

У судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву у повному обсязі та просив суд вимоги задовольнити з підстав, якими вони обгрунтовуються. Вважав, що запропонований ним графік спілкування з сином відповідає інтересам дитини, але при цьому і не заперечував проти графіку спілкування, запропонованого у відзиві відповідачкою. Додатково заначив, що відповідачка багаторазово і постійно звертається з різними заявами до Служби у справах дітей з приводу того, що він ніби-то не зявляється на побачення з дитиною, но при цьому сама скасовує ці зустрічі нчи не бажає з ним домовлятися завчасно телефоном.

У судовому засіданні відповідач та її представник підтримали свої вимоги, викладені у відзиві, до того ж відповідачка не чинить батьку перешкоди у спілкуванні з сином і позивачем не доведено такі твердження належними та допустимими доказами, в той час як вона сама кожного разу звертається до Сдлужби у справах дітей, щоб вони зафіксували факт того, що батько не з`явивися на зустріч з дитиною згідно рішення органу опіки тат піклування. Оскільки фактично вона визнала, що вони не можуть мирно дійти згоди з позивачем , то наполягає, що про всі свої дії щодо перебування за межами України позивач завчасно і обовязково письмово повідомляв Службу у справах дітей , а вона в сою чергу буде від них також письмово отримувати ці повідомлення.

Представник третьої особи просила ухвалити рішення суду з урахуванням інтересів дитини. Зазначила, що сторони дійсно не можуть дійти добровільної згоди щодо виховання дитини, про що свідчасть багаторазові та багатомісячні звернення відповідачки до Служби з відповідними заявами.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 25 жовтня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ценетрального районного суду м. Миколаєва від 14.11.2018 року.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 21 липня 2017 року року Миколаївським міським відділом реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 18 травня 2018 року задоволено частково позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаїв, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 7500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 06.10.2017 року до досягнення ним повноліття, допустивши негайне виконання рішення в розмірі суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання у розмірі 1800 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 06.10.2017 року до досягнення сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 , допустивши негайне виконання рішення в розмірі суми платежу за один місяць.

Сторонами не заперечується, що дитина проживає разом із відповідачем за адресою АДРЕСА_1 , а тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України дані обставини доказуванню не підлягають.

Відповідно до рішення органу опіки та піклування виконкому ММР від 13 квітня 2018 року № 276 з подальшо. зміною, внесеною рішенням № 953 від 12.10.2018 року визначено участь батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_6 , надавши йому можливість спілкуванняч з дитиною щовівторка та щонеділі з 13.00 до 14.00 під час перебування батька на території україни у присутності матері з правом зміни часу за взаємною згодою батьків та врахуванням інтересів дитини.

Під час судового розгляду встановлено, що батько дитини не заперечує проти такого графіку спілкування, за мате просить встановити зустрічі з дитиною з 16 до 17 годин, оскільки дитина спить у обідній час , а аткож перенести ці побачення з неділі на суботу.

Статтею 153 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (ч.ч. 1, 2 ст. 159 СК України).

Згідно із ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В силу ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини.

Згідно із ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Під час судового розгляду судом достеменно встановлено, що між сторонами виник спір щодо участі батька у спілкуванні із малолітнім ОСОБА_4 , з приводу якого позивач звертався до органу опіки та піклування, проте добровільно вирішити цей спір сторони не можуть через неприязнені стосунки між собою.

Разом з тим, очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне вирішення порядку та способу спілкування батьків, такий спосіб та порядок участі у спілкуванні та вихованні визначає суд.

Згідно із ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Вирішуючи спір щодо способу участі у спілкуванні батька із малолітнім ОСОБА_4 , суд в першу чергу враховує інтереси дитини, приймає до уваги його вік, умови життя батьків, їхнє ставлення до дитини . Надаючи оцінку способу та порядку спілкування сина з батьком, визначений висновком органу опіки та піклування та запропоновані сторонами, суд приходить до висновку, що запропонований відповідачкою порядок та спосіб спілкування з дитиною відповідатиме інтересам дитини, враховуючи її вік та фактичне погодження батьків. При цьому, враховуючи характер роботи позивача , а також малолітній вік дитини та стан його здоров`я, суд вважає за необхідне надати сторонам право зміни часу та порядку побачень за попередньою домовленістю між сторонами за їх взаємною згодою, зобов`язавши кожного завчасно попереджати один одного про таке.

Крім того, враховуючи численні звернення відповідачки до різних державних установ з приводу неповідомлення її про час , коли батько не сможе прийти до дитини у встановлений час, враховуючи характер роботи позивача, а саме перебування його у тривалих рейсах за межами України, обгрунтовані вимоги ОСОБА_3 стосовно того, що її слід попереджати завчасно про ті періоди, коли зустрічі з дитиною не будуть відбуватися через відсутність позивача, - зобов`язати ОСОБА_2 завчасно повідомляти ОСОБА_3 про час його перебування за межами України.

При цьому суд не вбачає підстав зобов`язувати позивача письмово повідомляти про таке кожного разу Службу у справах дітей Адміністрації Центрального району та Центральний ВДВС , оскільки, по-перше, такий обов`язок не передбачений нормами дючого законодавства, по-друге , фактично покладаючи таким чином обовязок на ці державні органи після отримання цих пповідомлень від батька - тут же направляти їх на адресу матері, що призведе до невиправданого витрачання державних коштів - адже відповідачка не позбавлена можливості приймати такі повідомлення самостійно від позивача засобами телефонного, електронного та поштового зв`язку. Небажання сторін особисто спілкуватися між собою не може впливати на роботу державних органів у непередбачений законом спосіб, а аткож не повинно зашкоджувати інтересам їх спільного малолітнього сина, який має гарантоване право на участь у його вихованні та турботі про нього з боку як матері, так і батька, які в свою чергу через свої неприязнені стосунки не повинні позбавляти свого сина таких прав, про що неодноразово зазначалося у рішеннях Європейського суду з прав людини.

З огляду на означене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задволення позову з відповдачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12,79-81,141, 259-265,273 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визначити участь батька ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши наступний порядок побачень з дитиною : під час перебування батька на території України щовівторка та щосуботи з 16.00 год до 17.00 год у присутності матері , з правом зміни часу за попередньою домовленістю між сторонами та з врахуванням інтересів дитини. .

Надати право ОСОБА_2 та ОСОБА_3 змінювати порядок побачень з малолітнім сином ОСОБА_5 , за їх взаємною згодою, при цьому зобов`язавши кожного завчасно попереджати один одного, зобов`язати ОСОБА_2 завчасно повідомляти ОСОБА_3 про час його перебування за межами України.

Зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначений судом спосіб.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 768 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 05 квіьня 1996 року, ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Центральним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 26 березня 2009 року, ІПН НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду виготовлено 13 листопада 2019 року.

СУДДЯ Гуденко О.А.