Справа № 206/6521/17
Провадження № 2/206/52/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя Маштак К.С.

за участю:

секретаря с/з Гергіль Ю.І.

представника позивача ОСОБА_1

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про застосування наслідків нікчемного правочину, -

І. Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача та пояснення третьої особи.

Представник позивача звернулася до суду в інтересах ОСОБА_7 з позовною заявою, в якій з урахуванням уточненої позовної заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача - ОСОБА_8 . Під час прийняття спадщини позивачем, з`ясувалась, що померлим за життя було складено заповіт, яким він заповів все своє належне майно в рівних частках позивачу за справою, ОСОБА_4 , тобто відповідачу, яка була працівником патронатної служби Територіального центру обслуговування, яка, також, подала заяву про прийняття спадщини та ОСОБА_9 , яка померла у червні місяці 2017 року, та спадщину не приймала. Позивач вважала зазначений заповіт нікчемним, в зв`язку із чим, просила застосувати наслідки недійсного правочину до нього, посилаючись на наступні обставини. По-перше, Спадкодавець був інвалідом І групи по зору, не міг ні читати ні писати, та потребував сторонньої допомоги та догляду, а тому, під час підписання заповіту, були порушені приписи ч. 4 ст. 207 ЦК України та п. 5 глави 9 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, в редакції чинні на час посвідчення заповіту (розпорядження спадкодавця щодо права на підпис правочину іншій особі, якщо фізична особа у зв`язку із хворобою не може підписати документ власноручно). По-друге, під час життя позивач та померлий узгодили, що спірне нерухоме майно, а саме квартира, яка була власністю померлого та їх матері, частку якої за домовленістю було оформлено на померлого з метою економії грошей, мала в цілому перейти до доньки позивача, на випадок їхньої смерті. По-третє, в порушення ч. 1 ст. 28 ЦК України оскаржуваний заповіт містить запис друкованим шрифтом прізвища та ініціалів померлого, в той час як особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям (ім`я фізичної особи, складається із прізвища, власного імені та по батькові). По-четверте, в порушення ст. 1247 ЦК України під час складання заповіту, також, не було зазначено місце його складення, посвідчення та часу складання, що є порушенням форми заповіту. Не дотримано Правила ведення нотаріального діловодства, Наказ № 3253/5 від 22.12.2010, а саме відсутня інформація, що заповіт записано нотаріусом зі слів заповідача, не зазначено, через які фізичні вади заповідач не може сам прочитати заповіт, при тому що повна сліпота ОСОБА_8 не давала йому змоги не тільки читати, а й писати. По-п`яте, заповіт складено з порушенням абз. 3 п. 6.15 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.122010 № 3253/5. В зв`язку із цим, представник позивача просила застосувати наслідки недійсного правочину до заповіту НАЕ 172587, складеного 27.12.2014 року від імені ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М., зареєстрованого в реєстрі № 1-1418, в зв`язку з його недійсністю та нікчемністю (т. 1 а.с. 2-6, 134-139).

Відповідач подала до суду відзиви на позовні заяви, у яких зазначила, що позивач у своїй позовній заяві зазначала, що ОСОБА_8 щось міг частково бачити, таким чином, ОСОБА_8 у певні періоди свого життя міг щось бачити, хоча б і частково, а тому твердження позивача про повну сліпоту заповідача викликає сумніви у правдивості. На думку відповідача, якщо ОСОБА_8 мав можливість частково бачити, то можна вважати, що в нього не могло бути повної сліпоти, а отже він міг поставити підпис в заповіті самостійно без сторонньої допомоги. До того ж, позивач у порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України взагалі не наводить доказів того, що ОСОБА_8 був інвалідом І групи саме по зору та факт повної сліпоти також не підтверджується жодним доказом. Відповідач також зазначає, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачено, що підписом особи є власноручне написане ім`я (тобто ім`я, по батькові, прізвище), а тому вимоги ст. 28 ЦК України не були порушені, адже в тексті самого заповіту прізвище, ім`я по батькові заповідача зазначені повністю, а саме « ОСОБА_8 », тобто правочин був вчинений заповідачем під своїм ім`ям. Крім цього відповідач вказує на те, що «час складання заповіту» не відноситься до форми заповіту, оскільки форма будь-якого правочину відповідно до ст. 205 ЦК України може бути, або усною, або письмовою, а нормою ст. 1247 ЦК України прямо передбачено, що заповіт складається у письмовій формі. Крім того, як вбачається зі змісту самого заповіту, заповіт прочитано вголос та власноручно підписано у присутності нотаріуса о 12 год. 30 хв. Не погоджується відповідач і з твердженням, що час складання заповіту має бути зазначений в самому тексті заповіту (до підпису заповідача), а в посвідчувальному написі зазначається час підписання заповіту заповідачем, що має бути пізнішим, ніж час складання, адже така вимога не передбачена жодним діючим нормативно-правовим актом. Відповідач також не згоден з тим, що в заповіті не зазначено, через які фізичні вади заповідач не може сам прочитати заповіт, так як від нотаріуса не вимагається обов`язкового встановлення діагнозу заповідача, оскільки нотаріус не є лікарем і тому він не встановлює захворювання, а зазначає лише загальне визначення захворювання виключно зі слів заповідача. Доводи позивача, що в заповіті відсутня позначка стосовно того, що заповіт було записано нотаріусом зі слів заповідача спростовуються, на думку відповідача, самим змістом заповіту де прямо зазначено, що «заповіт записаний мною, нотаріусом, зі слів гр. ОСОБА_8 ». В зв`язку із вищевикладеним, відповідач вважає, що заповіт ОСОБА_8 повністю відповідає вимогам, встановленим ст. 1257 ЦК України щодо форми та посвідчення заповіту, а інших доказів того, що державним нотаріусом не додержано вимог щодо посвідчення заповіту, позивачем не надано, а волевиявлення ОСОБА_8 під час складання заповіту було вільним та відповідало його внутрішній волі, тому відповідач просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (т. 1 а.с. 123-125, 145-148).

Не погоджуючись з вказаними вище обставинам викладеними у відзиві, представник позивача ОСОБА_1. додатково у своїй письмовій відповіді на відзив зазначила, що І група інвалідності ОСОБА_8 була встановлена задовго до оформлення оспорюваного заповіту, сліпа особа не може самостійно підписувати будь-які документи, особливо надруковані дрібним шрифтом на спеціальному бланку, в силу того, що сліпа особа не бачить, що саме вона підписує, завдяки чому сам сенс підпису як засвідчення згоди, сходить нанівець. До того ж у матеріалах справи є копія медичного висновку, яка підтверджує, що ОСОБА_8 є інвалідом І групи по зору та отримує пенсію довічно. Представник позивача наполягала на тому, що акт підписання документа означає власноручне написання громадянином свого повного імені і тільки власноруч написане повне ім`я громадянина може бути визнано його підписом, інше використання, або іншим способом виконане позначення може у відповідних випадках бути розцінено лише як аналог підпису, однак використання такого аналогу допускається лише у випадках і в порядку, передбачених законодавством або угодою сторін. Також, представник позивача зазначила, що при посвідченні заповіту від нотаріуса не вимагається встановлення діагнозу, однак згідно затвердженої форми він повинний був зазначити, з якої ж причини особа не може прочитати заповіт (т. 1 а.с. 152-154).

Не погоджуючись з вказаними вище обставинам викладеними у відповіді на відзив, відповідач подала до суду письмові заперечення, згідно яких факт інвалідності по зору ОСОБА_8 нею не заперечується та не оспорюється, однак вона не погоджується із твердженням позивача про повну сліпоту ОСОБА_8 , оскільки позивач не наводить жодного аргументованого доказу факту повної сліпоти ОСОБА_8 і не можливості ним підписати власноручно оспорюваний заповіт. Ну думку відповідача, оскільки складення та посвідчення заповіту від імені ОСОБА_8 відбувалося у приміщенні Восьмої ДДНК, то не було необхідності зазначати адресу вчинення нотаріальної дії, в заповіті достатньо було лише вказати місто, а саме м. Дніпропетровськ (т. 1 а.с. 155-156).

Згідно змісту письмових пояснень державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М., оспорюваний заповіт було посвідчено в присутності свідків, запрошених ОСОБА_8 , у зв`язку із похилим віком та хворобою текст заповіту до підписання було прочитано йому запрошеними свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а потім, нотаріусом у його присутності, що виключає можливість зачитування заповіту іншого змісту. Заповідач мав можливість власноручно поставити підпис на заповіті, тому особу яка б за нього та від його імені підписувала заповіт він не призначав та не запрошував. Згодна з будь-яким рішенням суду (т. 1 а.с. 26).

У судовому засідання державний нотаріус Хорішко О.М. надала пояснення, згідно яких ОСОБА_8 самостійно підписав заповіт в присутності свідків. Заповіт був прочитаний нею та свідками ОСОБА_8 та він його самостійно підписав. Якщо людина самостійно не може підписати заповіт, то приходить особа, яка буде підписувати за нього, щоб рукою заповідача хтось керував заборонено. ОСОБА_13 пояснила, що вона поклала ОСОБА_8 документ для підписання та підвела його руку до місця, де потрібно ставити підпис. Заповіт спочатку зачитувала вона, потім свідки вголос заповідачу. Однак, у випадку якщо свідок не може прочитати, вона його повинна замінити. При зачитуванні вголос заповіту ОСОБА_8 , один свідок почав нервувати, не зміг читати заповіт та передав його іншому свідку, щоб прочитати. Час складання заповіту не може співпадати з часом посвідчення. Місце складання заповіту повинно зазначатися в заповіті. Час складання та підписання це один і той самий час. Бувають такі випадки, що при складанні заповіту може видалитися фраза, напевно при копіюванні тексту з цього заповіту видалилася фраза про місце складання заповіту, а те що у другому примірнику заповіту відсутній час, то це мабуть вона забула його поставити. Місцем складання заповіту має бути зазначене або нотаріальна контора або адреса на дому, якщо вона зазначається, то вона зазначається повністю.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

08.12.2017 у даній цивільній справі відкрито провадження та призначено судове засідання (т. 1 а.с. 23).

03.01.2018 на адресу суду надійшли письмові пояснення державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. (т. 1 а.с. 26).

16.01.2018 у судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів (нотаріальну справу). Клопотання задоволено, ухвалою суду витребувано документи (т. 1 а.с. 36).

31.01.2018 у судовому засіданні суд не виходячи до нарадчої кімнати, за наявності підстав, визначених у п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. 31.01.2018 ухвалено заочне рішення (т. 1 а.с. 85-87).

01.03.2018 до канцелярії суду надійшла заява відповідача ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення, розгляд якої було призначено на 13.03.2018 (т. 1 а.с. 95-98).

13.03.2018 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 31.01.2018 у цивільній справі № 206/6521/17 скасовано, призначено справу до розгляду в загальному позовному провадженні, підготовче провадження по справі № 206/6521/17 призначено на 12.04.2018 (т. 1 а.с. 109, 111).

12.04.2018 до канцелярії суду від ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 123-125).

24.04.2018 представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні подала уточнену позовну заяву (т. 1 а.с. 134-139).

03.05.2018 до канцелярії суду від ОСОБА_4 надійшов відзив на уточнену позовну заяву (т. 1 а.с. 145-148).

16.05.2018 у судовому засідання було долучено до матеріалів справи відповідь на відзив представника позивача ОСОБА_1 та заперечення відповідача ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 152-154, 155-157).

Того ж дня судом було задоволено клопотання про витребування доказів та заяву про виклик свідків представника позивача ОСОБА_1 , задоволено заяву представника відповідача ОСОБА_16 про виклик свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вирішення питання щодо заяви представника відповідача ОСОБА_16 про виклик свідка ОСОБА_7 та визнання її явки обов`язковою відкладено до вирішення питання щодо закінчення підготовчих дій (т. 1 а.с. 164-164).

29.05.2018 до канцелярії суду надійшла належним чином засвідчена копія особової медичної справи ОСОБА_8 , 1928 р.н. (т. 1 а.с. 170-184).

23.07.2018 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було зупинено провадження у цивільній справі, до з`ясування кола спадкоємців ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вирішення питання про їх залучення до участі у справі (т. 1 а.с. 199, 200).

12.02.2019 до канцелярії суду надійшло клопотання представника позивача про залучення до участі у справі правонаступника (т. 2 а.с. 3).

13.02.2019 поновлено провадження у цивільній справі, залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , - її дочку ОСОБА_3 , призначено судове засідання на 13.03.2019 (т. 2 а.с. 8).

13.03.2019 суддею Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштаком К.С. було витребувано з відділу реєстрації актів цивільного стану Самарського районного управління юстиції м. Дніпропетровська копія актового запису про смерть ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 2 а.с. 19, 20).

22.03.2019 до канцелярії суду з Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 2 а.с. 22-69).

25.03.2019 до канцелярії суду з Самарського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану надійшов актовий запис про смерть ОСОБА_9 № 730 від 09.06.2017. (т. 2 а.с. 70-71).

26.03.2019 до канцелярії суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про залишення позовної заяви без розгляду, в задоволенні якого було відмовлено ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2019 (т. 2 а.с. 73, 77).

26.03.2019 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було залучено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до участі у даній цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про застосування наслідків нікчемного правочину, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору (т. 2 а.с. 76, 80).

12.04.2019 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська заяву представника позивача ОСОБА_1 про призначення експертизи задоволено частково, призначено по даній цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, витребувано необхідні документи для проведення експертизи та закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08.05.2019 (т. 2 а.с. 91-92).

06.05.2019 на адресу суду від адміністрації КНП «ДЦПМСД № 10» ДМР надійшла копія амбулаторної картки громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а.с. 103-116).

08.05.2019 було заслухано вступне слово представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , з`ясовано обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, допитано свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 119-122).

16.05.2019 було допитано свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , досліджено письмові докази, які містилися в матеріалах справи на той час та поставлено ухвалу про витребування доказів (т. 2 а.с. 132-134, 135).

29.05.2019 на виконання ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від Восьмої дніпровської державною нотаріальною конторою на адресу суду надійшла копія витягів з реєстру нотаріальних дій за 2008 рік, інформаційна довідка № 56317592 від 28.05.2019 зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи після ОСОБА_19 , яку закрито 15.10.2002, оригінал другого примірника шлюбного договору, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_20 13 серпня 2008 року за реєстровим № 2-3470, оригінал другого примірника заповіту від імені ОСОБА_8 , посвідченого 27 грудня 2014 року за реєстровим № 1-1418 (т. 2 а.с. 147-156з).

31.05.2019 у судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 було надано для дослідження експертом при проведенні експертизи оригінал довіреності на ім`я ОСОБА_21 від 01.02.2005 та судом витребувано з Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області належним чином засвідчену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_19 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 2 а.с. 156е, 162).

31.05.2019 на адресу суду надійшло повідомлення з управління з питань виплати пенсій Головного територіального управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, згідно якого надати реєстри (відомості) про отримання пенсії ОСОБА_8 не має можливості (т. 2 а.с. 163)

31.05.2019 на адресу суду надійшло повідомлення від директора філії АТ «Укрпошта», згідно якого відомості на виплату пенсії ОСОБА_8 за виплатний період з 2013 по 2015 рік в Дніпропетровській дирекції відсутні (т. 2 а.с. 165).

03.06.2019 Самарським районним судом м. Дніпропетровська було надіслано копію ухвали про призначення експертизи та матеріали даної цивільної справи № 206/6521/17 до експертної установи - для виконання (т. 2 а.с. 167)

12.06.2019 на адресу суду від адміністрації КНП «ДЦПМСД № 10» ДМР надійшов оригінал амбулаторної картки громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , яка 25.06.2019 було додатково надіслана до ДНДІСЕ для використання при проведенні судової почеркознавчої експертизи (т. 2 а.с. 183, 184).

11.07.2019 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було зупинено провадження у даній цивільній справі на час проведення експертизи (т. 2 а.с. 186).

18.07.2019 Самарським районним судом м. Дніпропетровська було додатково надіслано до ДНДІСЕ копію спадкової справи після смерті ОСОБА_22 для долучення до матеріалів справи та дослідження під час проведення експертизи (т. 2 а.с. 189).

17.07.2019 до канцелярії суду надійшов акт № 2649-19 попереднього розрахунку вартості висновку експерта по цивільній справі № 206/6521/17 за ухвалою від 12.04.2019 та рахунок на оплату за № 440 від 26.06.2019, згідно яких попередня ціна висновку експерта складає 9043, 20 грн. (т. 2 а.с. 190-192).

22.07.2019 до канцелярії суду надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи, у зв`язку з чим Самарським районним судом м. Дніпропетровська було поновлено провадження у цивільній справі, судове засідання призначено на 29.07.2019 (т. 2 а.с. 194, 195).

29.07.2019 судом вислухано думку представника позивача та представника відповідача щодо неможливості надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи та постановлено ухвалу, якою вирішено: клопотання судового експерта ОСОБА_23. про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи залишити без задоволення, направити матеріали цивільної справи № 206/6521/17 судовому експерту ДНДІСЕ ОСОБА_23. для проведення судової почеркознавчої експертизи за наявними матеріалами та зупинити провадження у цивільній справі на час проведення експертизи (т. 2 а.с. 198-200).

01.08.2019Самарський районним судом м. Дніпропетровська було надіслано повторно копію ухвали про призначення експертизи та матеріали цивільної справи № 206/6521/17 - для виконання експертизи (т. 2 а.с. 202).

12.09.2019 до канцелярії суду надійшов висновок експерта № 2649-19 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи, у зв`язку із чим 16.09.2019 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська було поновлено провадження у даній цивільній справі та призначено судове засідання на 01.10.2019 (т. 3 а.с. 10-19, 20).

01.10.2019 судове засідання було відкладено на 17.10.2019 у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, викликано сторони (т. 3 а.с. 29).

17.10.2019 судом було задоволено клопотання представника відповідача щодо виклику нотаріуса Хорішко О.М. для надання пояснень, задоволено заяви про виклик експерта ОСОБА_23 та відкладено розгляд справи на 23.10.2019 (т. 2 а.с. 37-38).

23.10.2019 у судовому засіданні заслухано пояснення державного нотаріуса Хорішко О.М., досліджено висновок експерта, допитано судового експерта ОСОБА_23. щодо роз`яснення і доповнення висновку експерта (т. 3 а.с. 42-46).

23.10.2019 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про призначення посмертної судово-медичної експертизи у даній цивільній справі відмовлено повністю (т. 3 а.с. 47, 50-52).

30.10.2019 заслухано виступи представників позивача та відповідача у судових дебатів та проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення (т. 3 а.с. 60, 62).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Квартира АДРЕСА_2 ) (далі - квартира) на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_8 та ОСОБА_19 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23.01.2001, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів (т. 1 а.с.7).

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.10.2002 ОСОБА_8 набув права власності на 1/2 частину квартири, належної ОСОБА_19 після її смерті (т. 1 а.с.8). Відповідно до медичного висновку № 882 від 26.10.2011 ОСОБА_8 є інвалідом І групи по зору (т. 1 а.с. 81).

Згідно довідки Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська № 359/06/22 від 07.02.2013 ОСОБА_8 перебував на обліку в управлінні пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська та отримував пенсію по першій групі інвалідності від загального захворювання по зору з 06.08.1988 і довічно (т. 1 а.с. 81).

27.12.2014 державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. складено заповіт, згідно змісту якого ОСОБА_8 , у зв`язку із хворобою та похилим віком у присутності свідків, які особисто незацікавлені у складанні заповіту, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належне йому рухоме та нерухоме майно де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належатимуть йому на день смерті (кожному в рівних частках) ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Заповіт посвідчено при свідках: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . У зв`язку із хворобою та похилим віком ОСОБА_8 , заповіт прочитано вголос особисто свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та власноруч підписано у присутності нотаріуса о 12 годині 30 хвилин. На прохання ОСОБА_8 , заповіт виготовлено нотаріусом за допомогою загальноприйнятих технічних засобів та прочитаний нотаріусом вголос ОСОБА_8 Заповіт має три графи: де надруковано прізвище та ініціали ОСОБА_8 та підпис, також власноручно зазначено ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , їх підписи. Наявна відмітка, що заповіт записаний нотаріусом зі слів ОСОБА_8 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не може особисто прочитати текст заповіту у голос, за його дорученням, в його та нотаріуса присутності текст заповіту до його підписання зачитаний уголос запрошеними свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Заповіт власноручно підписаний заповідачем ОСОБА_8 Заповіт складено та підписано в двох примірниках, один з яких залишається в справах держнотконтори, а другий видається заповідачу (т. 1 а.с. 13-14).

Згідно другого примірника заповіту, який залишається в справах держнотконтори, останній не містить часу (година та хвилина) підписання заповіту свідками (т. 1 а.с. 55).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане 03.05.2017 Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 12, 42).

17.05.2017 ОСОБА_24 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її брата, ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 15, 40). 16.05.2017 відповідач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 41).

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . при проходженні огляду МСЕК 28.02.2005 було поставлено діагноз відкритоугольна глаумока 4 ступню правого ока та відкритоугольна глаукома 2 ступеню з ускладненням катаракти лівого ока (Vis OD = 0, Vis OS = 0,04). Медико-соціальний анамнез: хворий скаржився на відсутність зору на обидва ока, що підтверджується актом огляду № 323/5 від 28.02.2005, направленнями, витягом із акту огляду МСЕК до довідки Сер. МСЕ-ДНА-01 № 232357, висновком консультанта, випискою, епікризом, оглядами окуліста, терапевта, доповненнями до направлення, амбулаторною карткою (т. 1 а.с. 172-184, т. 2 а.с. 104-116).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що 04.06.2018 було складено відповідний актовий запис № 564, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1 а.с. 197).

ОСОБА_3 вступила у спадщину після смерті ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, зареєстрованому в реєстрі за № 297 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 54541858 (т. 2 а.с. 4-5).

ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла, про що 09.06.2017 складено відповідний актовий запис № 730, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (т. 2 а.с. 38, 71).

13.06.2017 ОСОБА_25 та ОСОБА_5 звернулися до Восьмої ДДНК із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 23-24).

16.02.2019 ОСОБА_26 звернулася до Восьмої ДДНК із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 37).

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вступили у спадщину після смерті ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, зареєстрованому в реєстрі за № 2-279 (т. 2 а.с. 68).

Згідно висновку експерта № 2649-19 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 206/6521/17 від 22.08.2019, у разі виконання досліджуваного підпису особою із сформованим почерком, як на момент виконання цього підпису мала обмеження або виключення зорового контролю при письмі, у почерговому об`єкті відображаються діагностичні ознаки (збиваючі фактори), що за симптомокомплексами-еталонами, що викладені у методиці відноситься до природних зовнішніх збиваючих факторів. Підписи від імені ОСОБА_8 в графі «Заповідач: ОСОБА_8 » у двох примірниках заповіту, складеного 27.12.2014 від імені ОСОБА_8 , що посвідчений державним нотаріусом Хорішко О.М. та зареєстровані в реєстрі за № 1-1418 - виконані ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 11-17).

З метою доповнення та роз`яснення висновку експерта № 2649-19 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 206/6521/17 від 22.08.2019, допитана в суді судовий експерт ОСОБА_23 надала відповіді на запитання сторін та зазначила, що якщо на момент виконання підпису в особи вже сформований підпис, він може здійснити підпис документів. ОСОБА_8 міг самостійно здійснити підпис документів, оскільки вади не впливають на підпис. Перше питання - суто діагностичне, все що в людей сформовано в голові, вони зможуть відобразити, але будуть деякі особливості та вони вплинуть на координацію рухів та його підпис. Жоден судовий експерт не зможе відповісти на питання чи самостійно ОСОБА_8 підписав документи, чи йому допомогли підписати (підвели до документу, навели ручку на потрібне місце тощо). В даному випадку наявні фактори, які свідчать, що підпис виконав саме ОСОБА_8 ОСОБА_8 не бачив документ, у нього 0 % зору, скоріш за все йому показали, де треба поставити підпис. Жоден експерт не відповість на питання чи підвели ОСОБА_8 до документу чи він сам підійшов. ОСОБА_8 без сторонньої допомоги не підпише самостійно конкретний документ у потрібному місці, оскільки йому потрібна в цьому стороння допомога.

Також, під час допиту свідків у судовому засіданні, свідок ОСОБА_11 показала суду, що ОСОБА_8 попросив її та ОСОБА_28 бути свідками при заключні заповіту, тому що він не бачив. Події відбувались 27 грудня 2014 року приблизно з 11 до 12 години. Вона зачитала йому особисто заповіт, після цього у ОСОБА_8 запитали чи все йому зрозуміло та чи зможе він розписатися у заповіті на що він відповів, що йому все зрозуміло та він зможе сам розписатися. Вона надала йому ручку та вказала, де треба поставити підпис, підпис у заповіті був дуже схожий на його. У заповіті було зазначено, що ОСОБА_8 заповідає своє майно трьом жінкам. В приміщені у нотаріуса вони були втрьох. Заповіт підписував ОСОБА_8 , вона, ОСОБА_29 та після цього нотаріус. ОСОБА_8 сказав, що підпише сам, якщо покажуть де. Заповіт надавала для підпису нотаріус, а ручку вона. Руку ОСОБА_8 на місце, де потрібно ставити підпис поставила саме вона. Також свідок зазначила, що ОСОБА_8 не зміг би самостійно підписати заповіт, якщо б йому не поставили ручку, тому що нічого не бачив. Він заповіт не прочитав.

Допитаний свідок ОСОБА_31 показав суду, що він зі ОСОБА_8 був знайомий більше 10 років та він попросив бути присутнім при оформленні заповіту. ОСОБА_11 показала ОСОБА_8 де розписатись, після цього розписалися вони - свідки. 27.12.2014 при оформленні заповіту, його зміст ОСОБА_8 зачитувала ОСОБА_11 , він спробував читати, але він погано володіє українською мовою, тому ОСОБА_11 зачитувала заповіт, нотаріус не читала заповіт. Чи роз`яснював йому щось нотаріус він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_17 показала суду, що працювала поштарем, носила ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 пенсію. Вона ставила його руку на місце розпису. Бувало, що ОСОБА_32 розписувалась за нього за отримання пенсії. Приблизно 4 місяці за нього пенсію отримувала його сестра, ОСОБА_8 був згоден на це. ОСОБА_17 наполягала, що підпис у заповіті не ОСОБА_8 , у шлюбному договорі підпис схожий на підпис ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_18 зазначив, що ОСОБА_8 завжди приваблював жінок, які за ним доглядали, а він їм обіцяв за це квартиру. Деякий час за нього отримувала пенсію його сестра ОСОБА_7 , оскільки він часто пропивав гроші. ОСОБА_8 дзвонив у два дзвоники, один його, а другий ОСОБА_7 Кнопку дзвоника він не бачив, натискав її на дотик. ОСОБА_8 самостійно додому не приходив, його приводили. ОСОБА_8 почав сліпнути років 15 потому, а перестав взагалі бачити за 6-7 років до його смерті. ОСОБА_18 помітив, що ОСОБА_8 почав сліпнути, тому що він не міг читати.

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, відповідачем її представником, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1244 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Так, чинним законодавством України передбачено, що кожна дієздатна особа може за життя визначити долю належного їй майна, залишивши заповіт.

Заповіт обов`язково складається за життя людини та набуває чинності лише після її смерті. Заповідач має право вільно розпоряджатися своїм майном, вільно обирати та призначати спадкоємців, в будь-який час скасовувати, змінювати та доповнювати вже посвідчений заповіт. Частиною 1 ст. 1257 ЦК України передбачено, що порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту, є нікчемним.

Стаття 215 ЦК України регламентує, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

На момент складення та посвідчення заповіту (27.12.2014), зареєстрованого в реєстрі за № 1-1418, посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М. діяв «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 в редакції від 12.12.2014 (далі - Порядок).

Статтею 1247 ЦК України встановлені загальні вимоги до форми заповіту, серед яких: заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Положення ст. 207 ЦК України передбачають, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до п. 5, 6 Глави 9 Розділу 1 Порядку, якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка.

Так, в оскаржуваному заповіті не зазначено причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії (вади зору) не мала змоги підписати та прочитати документ, натомість містить посилання, що у зв`язку із похилим віком та хворобою ОСОБА_8 , заповіт прочитано вголос особисто ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Медичними документами, які містяться в матеріалах справи, показами свідків та судового експерта ОСОБА_23 було встановлено, що ОСОБА_8 мав вади зору та він самостійно не міг підписати документ, оскільки не міг бачити його зміст та йому потрібно було б поставити ручку на місце, де потрібно ставити підпис, а тому посвідчення заповіту мало б відбуватися саме за правилами, встановленими ч. 4 ст. 207 ЦК України.

Виходячи з викладеного, спираючись на встановлені судом обставини з досліджених матеріалів справи, в тому числі і отримані експертні висновки, суд встановив, що оспорюваний позивачем заповіт від 27 грудня 2014 року всупереч положенням ст.ст. 207, 1247 ЦК України містить підпис від імені ОСОБА_8 особисто, в той час як особа у зв`язку із сліпотою була позбавлена можливості здійснювати читання та бачення написаної інформації, в тому числі - бачити написане, а також поставити власноручний підпис в тексті документу без стороннього втручання. Такі обставини ставлять під обґрунтований сумнів законність форми та порядку посвідчення заповіту та вільність волевиявлення померлого та бажання настання відповідних правових наслідків.

Аналогічного висновку дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 521/16333/14-ц.

Відповідно до п. п. 1.3, 1.8 Глави ІІІ Розділу ІІ Порядку, у заповіті зазначаються місце і час складення заповіту, дата та місце народження заповідача. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою.

Згідно п. 2 Глави 1 Розділу І Порядку нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу.

Так, з аналізу ст. 1247 ЦК слід прийти до висновку, що час складення заповіту слід розуміти як термін. Це зумовлює висновок про те, що він повинен містити дату (день, місяць, рік), годину, хвилину. Додатковим аргументом на користь того, що слід вказувати саме годину та хвилину складення заповіту є вживання в ч. 1 ст. 1247 ЦК України слова «складення», яке характеризує процес завершення вираження і викладення волі заповідача. Таким чином, «час складення заповіту» має містити дату (день, місяць, рік), годину, хвилину його складення, що належить до форми заповіту.

В той же час, як вбачається безпосередньо із оспорюваного заповіту, останній не містить годину, хвилину його складення та підписання, а отже дана обставина свідчить про недотримання загальних вимог до форми заповіту.

До того ж, в оспорюваному заповіті відсутня вказівка, що заповіт складений у нотаріальній конторі із зазначенням адреси такої контори та нотаріального округу, в ньому не зазначено точний час складання такого заповіту (година та хвилини), отже такий заповіт складено з порушенням форми заповіту, а відтак, згідно з вимогами ч. 1 ст. 1257 ЦК України, такий заповіт є нікчемним.

Аналогічного висновку дійшов ВССУ у своїй ухвалі від 10.12.2015 по справі № 6-10369ск15.

До того ж, державний нотаріус Восьмої ДДНК Хорішко О.М. , яка посвідчувала заповіт ОСОБА_8 зазначила у судовому засіданні, що у заповіті повинно було бути зазначено місце, а саме нотаріальної контори, однак в оспорюваному заповіті це не зазначено, тому що вона випадково це не зазначила.

Згідно з п. 2.1, 2.2., 2.3. Глави І Розділу ІІ Порядку, письмові правочини, що посвідчуються нотаріально, виготовляються нотаріусом не менше ніж у двох примірниках, один з яких залишається у матеріалах нотаріальної справи. Усі примірники підписуються учасниками правочину та мають силу оригіналу, у тому числі примірник, який зберігається у справах нотаріуса. Посвідчувальний напис вчинюється на всіх примірниках правочину.

Натомість лише один примірник оскаржуваного заповіту містить час підписання заповіту свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а інший часу підписання свідками взагалі не містить, що свідчить про те, що він не відповідає формі, а оскільки він має силу оригіналу, то наслідки не дотримання форми в одному з примірників мають застосовуватися до всього заповіту вцілому.

До того ж, державний нотаріус Восьмої ДДНК Хорішко О.М., яка засвідчувала цей заповіт зазначила у судовому засіданні, що мабуть забула записати час підписання заповіту свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у другому примірнику.

Статтею 1248 ЦК України передбачено, що посвідчення заповіту має відбуватись наступним чином: нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 ЦК України).

П. 1.11 Глави ІІІ Розділу ІІ Порядку наголошує на тому, що на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Однак, як було встановлено в судовому засіданні з показів свідка ОСОБА_12 він особисто не зміг прочитати заповіт вголос повністю та передав іншому свідку та вже вона прочитала заповіт, оскільки ОСОБА_12 не знав української мови. Таким чином свідок ОСОБА_12 взагалі не міг бути залучений як свідок, при якому посвідчено даний заповіт, що суперечить нормам діючого на той час законодавства.

До того ж, державний нотаріус Восьмої ДДНК Хорішко О .М. у своїх поясненнях в судовому засіданні зазначила, що свідок ОСОБА_12 перенервувався, коли почав зачитувати заповіт, а тому і передав його іншому свідку.

Таким чином, при посвідченні заповіту було порушено вимоги обов`язкові щодо такого посвідчення при свідках, що ставлять під обґрунтований сумнів вільність волевиявлення померлого та бажання настання відповідних правових наслідків.

П. 6.15 «Правил ведення нотаріального діловодства», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22.12.2010 передбачено, що текст нотаріально оформлюваного документа та посвідчувальний напис можуть бути викладені як на лицьовому, так і на зворотному боці спеціального бланка нотаріального документа. Якщо посвідчувальний напис викладається на звороті оформлюваного документа, то на лицьовому боці останньої сторінки документа зазначається частина посвідчувального напису, починаючи з найменування міста (селища, району), де знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце приватного нотаріуса, а на його зворотний бік переноситься інша частина найменування. Наприклад: "місто До" і далі на звороті документа - "нецьк".

При цьому обидва примірника оспорюваного заповіту містять посвідчувальний напис на звороті оформлюваного документа, однак на лицьовому боці не зазначена частина цього посвідчувального напису, як того вимагають Правила ведення нотаріального діловодства, затверджені наказом Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22.12.2010.

Також, згідно Форми № 47, встановленої «Правилами ведення нотаріального діловодства», затверджені наказом Міністерства юстиції України № 3253/5 від 22.12.2010, посвідчувальний напис на заповіті від імені особи, яка не може сама прочитати текст заповіту уголос має містити прізвище, ім`я, по батькові заповідача та причину, з якої заповідач не може особисто прочитати текст заповіту, однак посвідчувальний напис оскаржуваного заповіту містить лише прізвище, ім`я, по батькові заповідача без зазначення причини з якої заповідач не може особисто прочитати текст заповіту.

Ст. 28 ЦК України передбачено, що фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Між тим, як вбачається із заповіту останній містить у відповідній графі, після розпорядження заповідача, прізвище, ініціали та параф, а саме: " ОСОБА_8 параф", замість парафу та підпису, як написано свідками у своїх графах.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що посвідчення заповіту відбувалось з грубими порушеннями чинного на той час законодавства.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 17 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. З урахуванням вищевикладеного та враховуючи всі встановлені обставини щодо порушення вимог до форми та посвідчення даного заповіту у їх сукупності, суд приходить до висновку про нікчемність заповіту ОСОБА_8 , та можливість задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про застосування наслідків нікчемного правочину

Суд відхиляє доводи відповідача з приводу того, що заповідач мав можливість власноручно поставити підпис на заповіті, тому особу, яка б за нього та від його імені підписувала заповіт він не призначав та не запрошував з огляду на таке.

За змістом п. 2.1. Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 7 квітня 2004 року N 183, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 квітня 2004 року за № 516/9115 (діяла у момент призначення інвалідності) підставою для встановлення першої групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженим дефектом, що призводять до значного обмеження життєдіяльності людини, неспроможності до самообслуговування і викликають потребу в постійному, що не регулюються, сторонньому нагляді, догляді чи допомозі. До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю нездатні до самообслуговування, потребують повного постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду, абсолютно залежні від інших осіб або, які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування, потребують постійного стороннього догляду, допомоги або нагляду, залежні від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій.

Пунктом 4.1. Інструкції передбачено, що перша група інвалідності: відсутність очей; уроджені рудиментарні очні яблука; сліпота (гострота зору з переносною корекцією менше 0,05 або концентричне звуження поля зору до 10 градусів від точки фіксації) на обидва ока чи око, що краще бачить.

Під самостійним «підписанням» правочину в правовому аспекті необхідно розуміти, що це не просто «механічна дія» особи внаслідок якої утворюється підпис (параф, розчерк) цієї особи, який сформований роками в головному мозку. «Підписання» правочину - це комплекс послідовних дій, який починається з подачі імпульсів з головного мозку особи, внаслідок яких особа самостійно, вільно, за своїм внутрішнім переконанням, яке узгоджується з його внутрішньої волею без сторонньої допомоги підходить до документу, який необхідно підписати, бере документ, читає (бачить) його зміст, фактично відображення його волевиявлення на аркуші паперу, знаходить на всьому документі місце для підпису, бере ручку, самостійно наводить ручку на місце підпису та робить сформований підпис. Тільки з дотриманням комплексу всіх послідовних дій можна дійти висновку, що особа може самостійно підписати документ.

Отже, такі доводи відповідача, наведені вище спростовуються встановленими під час судового розгляду обставинами, які підтверджуються дослідженими письмовими доказами, показами свідків та роз`ясненнями судового експерта та навпаки підтверджує той факт, що спадкодавець ОСОБА_8 на момент складання заповіту був сліпий, тобто не міг прочитати заповіт а отже і «підписати» його в правовому аспекті також без сторонньої допомоги не міг.

Посилання позивача на існуючу домовленість, щодо квартири, яка мала в цілому перейти до доньки позивача, на випадок їхньої смерті, нічим об`єктивно не підтверджена, та по своїй суті не свідчить про наявність сумнівів у волевиявленні заповідача за оспорюваним правочином, тому дані доводи суд відкидає.

Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 80 ЦПК України презюмує, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, рішення ЄСПЛ в справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010).

Враховуючи встановлені судом обставини справи, вищевикладені норми матеріального та процесуального права, вислухавши доводи та пояснення представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позов підлягає задоволенню, судовий збір необхідно покласти на відповідача.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було понесено по справі судові витрати, пов`язані з проведенням судової почеркознавчої експертизи № 2649-19, - у розмірі 9043,20 грн., що підтверджується актом № 2649-19 здачі-приймання висновку експерта (т. 3 а.с. 18), що в силу вимог ч. 6 ст. 139 ЦПК України є належним та достатнім доказом понесення позивачем вказаних витрат.

З огляду на це, в силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги, що позов задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, - у розмірі 9043,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 28, 202, 203, 207, 215, 1233, 1244, 1247, 1248, 1257 ЦК України, ст.ст. 1-4, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, 280-282, п. 15, п.п. 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ) треті особи: Восьма дніпровська державна нотаріальна контора (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, 3), ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ), ОСОБА_6 (місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_6 ) про застосування наслідків нікчемного правочину - задовольнити повністю.

Застосувати наслідки недійсного правочину до заповіту НАЕ 172587, складеного 27.12.2014 від імені ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченого державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М., зареєстрованого в реєстрі № 1-1418, в зв`язку із його недійсністю та нікчемністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати, пов`язані із проведенням судової почеркознавчої експертизи № 2649-19 у розмірі 9043,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції, що відповідає приписам пункту 15, підпункту 15.5 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 08.11.2019.

Головуючий суддя: К.С. Маштак