Дата документу 13.11.2019 Справа № 329/790/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 329/790/18 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/3414/19 Ломейко В.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

За участю секретаря: Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Істамової Ірини Володимирівни на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 23 серпня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року АК КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 28 грудня 2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № ZPCHG0.

Згідно договору банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 37625,00 грн. на термін до 29.06.2019 року, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором.

Вказує, що відповідач свої зобов`язання своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого станом 20.08.2018 року утворилась заборгованість в розмірі 101310,82 грн., яка складається з: 23205,95 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 36876,46 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 41228,41 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Зазначає, що відповідач в добровільному порядку заборгованість не сплачує.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 101310,82 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 23 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZPCHG0 від 28.12.2007 року в розмірі 23 205,95 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), а також 403,50 грн. - витрати по сплаті судового збору, а всього: 23 609,45 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

У апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - Істамова І.В. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом в повній мірі не досліджено та не встановлено дійсних обставин справи щодо зобов`язань відповідача перед банком, не надана оцінка наданим доказам по справі, результаті чого суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення заборгованості за відсотками та пенею. Просить скасувати рішення суду в частині відмови заявлених вимоги та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 28 грудня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ZPCHG0, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти у розмірі 37 625 грн. Окрім того 28 грудня 2007 року між сторонами було укладено договір про іпотечний кредит № ZPCHG0, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти у розмірі 189 375 грн. Кінцевий строк виконання зобов`язання з обох договорів - 28 червня 2019 року. Свої зобов`язання позивач виконав належним чином. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № ZPCHG0 утворилася заборгованість у сумі 101 310 грн. 82 коп.

Задовольняючи позовні вимоги банку в частині стягнення з відповідача основної суми заборгованості за кредитом, суд першої інстанції виходив з того, що вважав вимогу позивача про стягнення основної суми боргу обґрунтованою та доведеною. Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд виходив з їх недоведеності та необґрунтованості банком.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із матеріалів справи вбачається, що за двома кредитними договорами, укладеними між сторонами 28 грудня 2007 року, ОСОБА_1 від банку було отримано 227 000 грн. кредитних коштів, з кінцевим строком погашення заборгованості - 28 червня 2019 року. Для виконання зазначених договорів банк відкрив відповідачу рахунок № НОМЕР_1 .

Позивачем та відповідачем до матеріалів справи надано дві виписки, аналогічні за змістом (а.с. 73-93 т. 1; а.с. 4-46 т. 2). Згідно з наявною в них інформацією, на виконання договору про іпотечний кредит № ZPCHG0 та спірного кредитного договору № ZPCHG0, протягом січня 2008 року - липня 2018 року ОСОБА_1 вніс на вищезазначений розрахунковий рахунок 699 557 грн. 95 коп.

Колегія суддів відхиляє довід скаржника, викладений в апеляційній скарзі про неналежне вивчення судом першої інстанції виписки за рахунком № НОМЕР_1 та залишення без уваги рахунків щодо зарахування сум на погашення складових кредиту, оскільки, відповідно до підпункту 4 пункту 7.2 розділу 7 спірного кредитного договору ОСОБА_1 доручив банку провадити погашення по даному кредитному договору в передбачені договором строки за рахунок коштів, розміщених на рахунку. А отже банк сам, на власний розсуд розподіляв внесені відповідачем кошти між рахунками на погашення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та пені.

Окрім того, в даних виписках чітко зазначено, що відповідач вносив кошти на вищезазначений рахунок з метою виконання зобов`язання як по кредитному договору № ZPCHG0, так і по спірному договору кредиту № ZPCHG0.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що позивач на власний розсуд обирає на виконання якого договору зараховувати сплачені ОСОБА_1 кошти, а тому колегія не бере до уваги посилання скаржника на не вчинення відповідачем дій з метою виконання умов спірного кредитного договору.

Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - Істамової Ірини Володимирівнизалишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 23 серпня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 18 листопада 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко