Справа №442/7083/19
Провадження №2/442/1813/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

розглянувши в судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності на земельну ділянку.

В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 02 травня 2018р. року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено Договір купівлі-продажу 39/100 часток у праві власності на житловий будинок, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Спариняк Л.В. Предметом Договору були 39/100 часток у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд під АДРЕСА_1 , які належали продавцю ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.04.2015р. Після укладення даного Договору внесено запис у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності про її право власності за №25957587. Так як придбаний нею житловий будинок знаходиться на огородженій земельній ділянці, якою користуються спільно інші співвласники будинку, то вона запропонувала спільно підготувати документи для приватизації цієї ділянки. Але саме тоді інші співвласники ОСОБА_3 і ОСОБА_4 повідомили, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 спільно приватизована співвласниками будинку у 2012 році. На момент приватизації власником 39/100 часток будинку була ОСОБА_2 , яка і стала співвласником земельної ділянки разом з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Як вбачається з технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, рішенням Дрогобицької міської ради від 06 березня 2012 року №510 затверджено уточнену площу земельної ділянки та передано у спільну сумісну власність ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 985 кв.м на АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :01:007:0019 та видано Державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЯМ №597679. У продавця за Договором, ОСОБА_5 , вона з`ясувала, що власником 39/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 вона стала після смерті свого батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він, у свою чергу, набув право власності на вказані частки будинку на підставі Договору купівлі-продажу 39/100 ідеальних часток житлового будинку від 07.12.2012 року, який був укладений між ним та ОСОБА_2 . Як вбачається із змісту даного правочину. предметом договору були лише частки житлового будинку, інформація про земельну ділянку відсутня. Так як власником частки житлового будинку АДРЕСА_1 являюся вона, а право власності на земельну ділянку належить лише попередньому власнику та іншим співвласникам, такий стан речей свідчить про порушення її прав співвласника житлового будинку. У зв`язку з тим вона змушена звернутися до суду за захистом свого права у судовому порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак від неї поступила заяви, в якій вона просять слухати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, а тому суд розглянув справу у відсутності позивача на підставі наявних доказів по справі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, однак від них поступили заяви, в яких зазначено, що вони просять проводити розгляд справи їх відсутності, не заперечують відносно задоволення заявлених позовних вимог, а тому суд розглянув справу у відсутності відповідачів на підставі наявних доказів по справі.

Відповідно до ст.247 ЦПК судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначена, норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України, суд виходив з чого, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності, а тому за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі за № 6-253цс16 від 13 квітня 2016р.

Крім того, судом взято до уваги той факт, що незважаючи на те, що ОСОБА_2 не являлася стороною правочину, згідно якого вона набула право власності на частку житлового будинку, однак згідно поданих суду доказів не оспорюється той факт, що позивачем ОСОБА_1 було придбано належну останній частку будинку ( 39/100).

Крім того, судом враховано те, що оскільки земельна ділянка на АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2 разом з іншими співвласниками на праві спільної сумісної власності, то після придбання позивачем ОСОБА_1 - 39/100 часток у праві власності на житловий будинок, вона відповідно набула право спільної сумісної власності з ними на дану земельну ділянку.

Як вбачається із копії Договору купівлі продажу 39/100 часток у праві власності на житловий будинок від 02.05.2018р., посвідченого нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 передала у власність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 39/100 часток у праві власності на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд під АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.05.2018р., ОСОБА_1 на праві спільної часткової приватної власності належить ( 39/100) в житловому будинку загальною площею 269 кв.м., житловою площею ( 138,4 кв.м.), який розташований за адресою : АДРЕСА_1 .

Як вбачається із копії Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №597679 від 07.08.2012р., ОСОБА_3 , який проживає в АДРЕСА_1 42,1 на підставі рішення Дрогобицької міської ради 12 сесії 5 скликання №414 від 08.10.2007р., 16 сесії 6 скликання №510 від 06.03.2012р. є власником земельної ділянки площею 0,0985 га.

Як вбачається із копії Договору купівлі продажу 39/100 ідеальних часток у праві власності на житловий будинок від 07.12.2012р., посвідченого нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 передала у власність ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 39/100 ідеальних часток житлового будинку під АДРЕСА_1 ; право власності на які зареєстровано у реєстрі прав власності на нерухоме майно за №38484838.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Порядок здійснення права спільної часткової власності встановлений статтею 358 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Аналізуючи викладене, судом взято до уваги ту обставину, що заявлені позовні вимоги позивача є підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, ч.1 ст.41 Конституції України, ст.ст.377 ЦК України, ст.120 ЗК України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 з ОСОБА_3 і ОСОБА_9 ОСОБА_10 право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 985 кв.м. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою : АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:007:0019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо;

Відповідач ОСОБА_3 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо;

Відповідач ОСОБА_4 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо;

Суддя Гарасимків Л.І.