Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 754/5026/16-ц

провадження № 61-31487св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., , Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року у складі судді Клочко І. В. та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня

2017 року у складі колегії суддів: Махлай Л. Д., Мазурик О. Ф., Кравець В. А.,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір

№ К2А3АУ00002305, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 доларів США строком до 20 грудня 2011 року зі сплатою за користування кредитом 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. У забезпечення цього договору того ж дня між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки

№ К2А3АУ00002305/1 та № К2А3АУ00002305/2 відповідно.

Через неналежне виконання відповідачами зобов`язань щодо своєчасного й повного погашення кредиту виникла заборгованість, розмір якої станом на 25 січня 2016 року складає 40 549,55 доларів США, з яких 4 978,34 доларів США - заборгованість за кредитом, 8 186,79 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 856,07 доларів США заборгованість за комісією за користування кредитом та 26 528,35 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, що еквівалентно

1 005 223 грн 34 коп.

З урахуванням викладеного, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути вказану суму заборгованості з відповідачів в солідарному порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що звертаючись до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника, АТ КБ «ПриватБанк» пропустило строк позовної давності щодо такої вимоги, і як наслідок, підстави для стягнення кредитної заборгованості з поручителів також відсутні, оскільки порука є похідною від основного зобов`язання.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» відхилено, рішенняДеснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, який всебічно та повно з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши доводи та заперечення сторін, дослідивши надані сторонами докази, ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не пересвідчилися, чи мало місце переривання строку позовної давності відповідно до вимог статті 264 ЦК України, не звернули уваги на те, що договором поруки встановлено строк дії поруки, який не припинився на час звернення банку до суду з даним позовом, а також дійшли помилкового висновку про те, що пеня може бути стягнута лише в національній валюті.

Короткий зміст відзиву (заперечення) на касаційну скаргу

У поданому 30 листопада 2017 року запереченні, ОСОБА_3 просить касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, посилаючись на те, що суди дійшли обґрунтованого та законного висновку щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності до позовних вимог, на підставі відповідного клопотання сторони відповідача.

13 грудня 2017 року подали заперечення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у яких просять відхилити касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», яку вважають необґрунтованою та не підтвердженою доказами, а оскаржувані судові рішення, які є правильними по суті і справедливими, ухваленими із додержанням норм матеріального і процесуального права, залишити без змін.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній вище справі за касаційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк», витребувано справу № 754/5026/16-ц з Деснянського районного суду м. Києва.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

29 травня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 07 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві Бурлакову С. Ю.

Ухвалою Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 липня 2019 року справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 20 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № К2А3АУ00002305, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 доларів США строком до 20 грудня 2011 року зі сплатою за користування кредитом 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Того ж дня у забезпечення цього договору між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були укладені окремі договори поруки № К2А3АУ00002305/1 та № К2А3АУ00002305/2 відповідно.

Пунктами 12 вказаних договорів поруки передбачено, що порука за цими договорами припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Відповідно до наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованість за кредитним договором № К2А3АУ00002305 від 20 грудня 2006 року станом на 25 січня 2016 року складає 40 549,55 доларів США, з яких

4 978,34 доларів США - заборгованість за кредитом, 8 186,79 доларів США -заборгованість за відсотками за користування кредитом, 856,07 доларів США - заборгованість за комісією за користування кредитом та

26 528,35 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, що еквівалентно 1 005 223 грн 34 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга АТ КБ «ПиватБанк» підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Оскаржувана ухвала апеляційного суду вказаним вимогам статті 263 ЦПК України відповідає не в повній мірі.

Статтею 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК Українипередбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК Україниперебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК Українизі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Частиною четвертою статті 267 ЦПК Українивстановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до боржника ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку позовної давності, з огляду на те, що строк дії кредитного договору визначено сторонами до 20 грудня 2011 року, перебіг строку позовної давності почався з 13 червня 2012 року, коли боржник передав банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором предмет застави, після 13 червня 2012 року останній не вчиняв будь-яких дій, які свідчили б про визнання ним боргу, а з позовом банк звернув до суду лише

12 квітня 2016 року, тобто поза межами установленого законом строку позовної давності, навіть з урахуванням його переривання.

Разом з тим, не можна погодитися з висновком судів про відсутність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів, з огляду на наступне.

Статтею 546 ЦК Українивстановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до статті 553 ЦК Україниза договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частин першої, другої статті 554 ЦК Україниу разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК Українипорука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом.

Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.

При цьому за загальним правилом порука припиняється саме після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, і лише у разі, якщо такий строк не визначено в договорі, то застосовується шестимісячний строк для припинення поруки.

Сторони встановили строк дії договору поруки, а саме визначили, що порука припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції не перевірив доводів банку щодо строку дії поруки, передбаченого пунктом 12 договорів поруки, укладених із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , та дійшов передчасного висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині визнання припиненою поруки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і як наслідок - висновку про відмову в задоволенні пред`явленого до них позову про стягнення кредитної заборгованості.

Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає скасуванню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

В силу положень статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи касаційним судом установлення фактичних обставин у справі, дослідження доказів і надання їм правової оцінки не належить до компетенції Верховного Суду, тому ухвала суду апеляційної інстанції в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до поручителів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Верховним Судом взято до уваги тривалий час розгляду судами вказаної справи, однак з метою дотримання принципів справедливості, добросовісності та розумності, що є загальними засадами цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України), а також основоположних засад (принципів) цивільного судочинства (частина третя статті 2 ЦПК України), суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до апеляційного суду для повного, всебічного та об`єктивного дослідження і встановлення фактичних обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи.

Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, розглянути справу в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін, і ухвалити законне та справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так як касаційний суд дійшов висновку про передачу справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнить частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 скасувати в частині вирішення позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Справу № 754/5026/16-ц в частині позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором направити на новий апеляційний розгляд.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 жовтня 2017 року в частині вирішення позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:М. Є. Червинська С. Ю. Бурлаков А. Ю. Зайцев
В. М. Коротун
В. П. Курило