Ухвала

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 391/1217/14-ц

провадження № 61-11197св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - прокурор Компаніївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави,

відповідачі: Мар`ївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2016 року в складі судді Червонописького В. С. та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Франко В. А., Фомічова С. Є., Черненко В. В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2014 року прокурор Компаніївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду з позовами

в інтересах держави до Мар`ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (далі - Мар`ївська сільрада), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення Мар`ївської сільради в частині надання дозволу відповідачам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, визнання недійсним рішення Мар`ївської сільради в частині затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та зобов`язання відповідачів повернути земельні ділянки територіальній громаді в особі Мар`ївської сільради.

Позовна заява мотивована тим, що в процесі проведеної прокуратурою перевірки встановлено прийняття Мар`ївською сільрадою незаконних рішень, внаслідок яких з комунальної власності вибули земельні ділянки на території с. Тернова Балка, під якими розташоване Юріївське золоторудне родовище, що

є власністю народу України.

Рішенням Мар`ївської сільради від 18 червня 2009 року № 296 відповідачам надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею по 0,25 га кожному у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на території с. Тернова Балка Мар`ївської сільради за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у землях запасу державної власності.

Рішенням Мар`ївської сільради від 18 листопада 2009 року № 360 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано у власність відповідачів земельні ділянки площею по 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

На підставі цих рішень відповідачі 28 грудня 2009 року отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, зареєстровані в установленому законом порядку.

Оскільки земельні ділянки надано для будівництва та обслуговування жилого будинку за рахунок земель сільськогосподарського призначення, рішення Мар`ївської сільради прийняті всупереч вимогам статей 22, 38, 39 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Крім того, на час прийняття оспорюваних рішень був відсутній генеральний план с. Тернова Балка, межі села встановлені не були, тому рішення прийняті

з порушенням пункту 12 Перехідних положень ЗК України.

Відповідачі всупереч вимогами статті 118 ЗК України особисто не зверталась до сільської ради з заявами про відведення земельних ділянок у власність, від їх імені діяла інша особа згідно з супровідним листом Всеукраїнської громадської організації «Господарі землі».

Прокурор вважав, що відповідачі не мали на меті задоволення за рахунок отриманих у власність земельних ділянок особистих потреб шляхом розміщення житлових забудов, а дійсною метою було подальше відчуження земельних ділянок та передача їх підприємству, яке буде здійснювати промисловий видобуток золота Юріївського родовища, що є прихованою угодою.

З урахуванням викладеного, частково відмовившись від позову, прокурор Компаніївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області просив суд визнати недійсним рішення Мар`ївської сільради

від 18 червня 2009 року № 296 в частині надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідачам, рішення Мар`ївської сільради від 18 листопада 2009 року № 360 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність відповідачів земельних ділянок площею по 0,25 га кожному для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, надані відповідачам.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2016 року у задоволенні позову прокурора Компаніївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що на час прийняття рішення про надання

у власність відповідачів земельних ділянок Мар`ївська сільрада діяла у межах своїх повноважень, передбачених ЗК України та Законом України «Про місцеве самоврядування», з додержанням вимог, встановлених чинним на той час законодавством, та виходив з недоведеності підстав позову прокурора. Окремою підставою для відмови у позові прокурора стало застосування судом позовної давності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову

у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у позові прокурора з підстав недоведеності позовних вимог. Разом

з тим у задоволенні позовних вимог прокурора слід відмовити у зв?язку зі спливом позовної давності.

Аргументи учасників справи

У грудні 2016 року заступник прокурора Кіровоградської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить ухвалені у справі рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що матеріали справи не містять доказів стосовно одержання органами прокуратури рішень Мар`ївської сільради, отже, прокурором доведено факт відсутності можливості дізнатися про порушене право держави на розпорядження спірними земельними ділянками.

У квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшов відзив ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 на касаційну скаргу, в якому заявник просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Рух справи

УхвалоюВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 03 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження

в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно з підпунктом 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені

в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення садівництва, будівництва

і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність - надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України) .

Порядком розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2004 року № 677 (чинним на час виникнення спірних правовідносин), передбачалося, що проект відведення земельної ділянки не розробляється лише у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається в користування або безоплатно передається у власність чи набувається у власність на підставі цивільно-правових угод без зміни її цільового призначення (пункт 2). В усіх інших випадках розроблення проекту землеустрою є обов`язковим.

Таким чином, у разі передання в приватну власність земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності, межі якої не встановлені в натурі або цільове призначення якої змінюється, обов`язковим є розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суди встановили, що за змістом оспорюваного рішення Мар`ївської сільради від 18 червня 2009 року № 296 відповідачам надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок площею по 0,25 га кожному у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у землях запасу державної власності.

Водночас рішенням Мар`ївської сільради від 18 листопада 2009 року № 360 затверджено проект землеустрою щодо відведення відповідачам у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибні ділянки) за рахунок земель житлової та громадської забудови Мар`ївської сільради в с.Тернова Балка Мар`ївської сільради.

На підставі цього рішення 28 грудня 2009 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_6 видано державні акти на право власності на земельні ділянки, розташовані

в с. Тернова Балка. Цільове призначення земельних ділянок - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Право власності на земельні ділянки зареєстровано відповідачами, земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери.

Згідно з довідкою відділу Держземагентства у Компаніївському районі Кіровоградської області від 27 жовтня 2014 року, наданій на запит прокурора, за цільовим призначенням земельні ділянки в с. Тернова Балка станом на

18 червня 2009 року, відносилися до земель житлової та громадської забудови (присадибні ділянки).

Відповідно до технічної документації з встановлення меж земель в межах Мар`ївської сільради, розробленої в 1991 та 1998 роках, на території с. Тернова Балка Компаніївського району Кіровоградської області землі житлової та громадської забудови відсутні.

Встановивши, що рішення органом державної влади чи органом місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень про віднесення наданих

у власність відповідачам земельних ділянок до земель категорії «землі забудови та громадської забудови» не приймалося, апеляційний суд зробив висновок, що земельна ділянка відповідачу надана у власність із земель, які відносяться до категорії «землі сільськогосподарського призначення».

У рішенні Мар`ївської сільради від 18 листопада 2009 року № 360 зазначено, що земельні ділянки передаються за рахунок земель житлової та громадської забудови, що є зміною цільового призначення земельної ділянки, тому потребує дотримання спеціальної процедури такої зміни, передбаченої Порядком зміни цільового призначення земельних ділянок, що перебувають у власності громадян та юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 502.

Однак Мар`ївською сільрадою цього Порядку не дотримано, проект землеустрою щодо зміни цільового призначення не розроблено, а у існуючому проекті землеустрою, який затверджено рішенням Мар`ївської сільради від 18 листопада 2009 року № 360, зміну цільового призначення не передбачено, можливість чи неможливість цього не обґрунтовано, втрати сільськогосподарського виробництва не розраховувались, що свідчить про невідповідність проекту землеустрою та рішення про його затвердження вимогам статей 20, 21 ЗК України та зазначеному Порядку, що є підставою для визнання оспорюваних рішень Мар`ївської сільради недійсними.

Згідно з довідками Мар`ївської сільради генеральний план забудови с. Тернова Балка відсутній. Відсутність генерального плану с. Тернова Балка (містобудівної документації) підтверджена довідкою Держземагентства у Компаніївському районі Кіровоградської області, листами Компаніївської районної державної адміністрації, листом Кіровоградської обласної ради, листом Держсілсьгоспінспекції в Кіровоградській області.

Відповідно до екологічної карти, затвердженої Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області

від 18 вересня 2007 року, у Компаніївському районі Кіровоградської області знаходиться Юріївське золоторудне родовище загальнодержавного значення. Родовище частково знаходиться в землях природоохоронного значення - ботанічна пам`ятка природи місцевого значення «Тернова Балка», загальною площею 10 га, біля с. Зелене Компаніївського району Кіровоградської області. Погоджено видачу ліцензії на геологічне вивчення Юріївського золоторудного району.

Встановлено, що земельні ділянки відповідачам передано без погодження

з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику

у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що доводи прокурора в цій частині є обґрунтованими.

Разом з тим, апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції щодо спливу позовної давності, про застосування якої заявлено стороною

у спорі, що є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зі статтями 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову, як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому, як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного

й того самого моменту, а саме коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Статтею 36-1 Закону України «Про прокуратуру» та частиною другою статті

45 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) передбачено право прокурора з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді в межах повноважень, визначених законом, звертатися до суду з позовною заявою, брати участь у розгляді справ за його позовом тощо.

Положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18).

Відмовляючи у задоволенні позову у зв?язку зі спливом позовної давності, суд першої інстанції зазначив, що прокурор протягом 2009-2014 років був наділений правом проводити перевірки будь-яких рішень сільських рад Компаніївського району, а також контролюючих органів, які здійснювали державні функцій при отриманні громадянами у приватну власність земельних ділянок. Отже, прокурор міг дізнатись про порушення прав держави, на захист яких подано позов, після винесення оскаржуваних рішень сільської ради та передання земельної ділянки відповідачам, тому судом не взято до уваги посилання прокурора про те, що про вказані рішення стало відомо лише після проведення перевірки в 2014 році.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції зазначивши, щопропуск позовної давності прокурором становить більше 2 років. Питання щодо поновлення строку позовної давності прокурором не ставилось.

Таким чином, у цій справі, за встановлення обґрунтованості позовних вимог прокурора, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з підстав пропущення прокурором позовної давності.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що оскаржувані рішення суду першої та апеляційної інстанції відповідають вимогам закону.

Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 21 березня 2018 року у справі № 391/1045/14-ц (провадження № 61-2163св18) у аналогічній справі за позовом прокурора Компаніївського району Кіровоградської області в інтересах держави, рішення суду апеляційної інстанції скасував, справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.Колегія суддів зробила висновок про те, що апеляційний суд у порушення вимог статей 257, 261 ЦК України та статей 60, 212-214, 303, 316 ЦПК України 2004 року належним чином не перевірив, коли держава в особі її органу як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, а не прокурор, довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

У наведеній справі зазначено, що апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції вказав про те, що прокурором не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянка територіально розташована саме на території Юріївського золоторудного родовища. […] Проте це не спростовує незаконність виділення земельної ділянки у цілому.

У іншій аналогічній справі № 39/1036/14-ц (провадження № 61-4892св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановою від 05 вересня 2018 року рішення судів попередніх інстанцій скасував та ухвалив у справі нове рішення, яким задовольнив позов прокурора в повному обсязі. Колегія суддів зробила висновок про те, що 15 січня 2012 року набув чинності Закон України від 20 грудня 2011 року № 4176-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства». Цим законом внесено зміни до ЦК України, зокрема, виключено пункт 4 частини першої статті 268 ЦК України. Згідно з підпунктом

3 пункту 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4176-VI протягом трьох років з дня набрання чинності Законом № 4176-VI особа має право звернутися до суду з позовом, зокрема, про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи. Відповідно до статей 13 та 14 Конституції України та статті 45 ЦПК України 2004 року на вимоги прокурора поширювалась дія пункту 4 частини першої статті 268 ЦК України. Закон № 4176-VI встановлює дату початку перебігу строку позовної давності для вимог, передбачених пунктом 4 частини першої статті 268 ЦК України. Сам строк позовної давності визначений статтею 257 ЦК України та обраховується за спеціальним правилом, встановленим підпунктом 3 пункту 5 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4176-VI. Суди попередніх інстанцій не застосували Закон № 4176-VI, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

У зазначеній справі Верховний Суд дійшов висновку, що в матеріалах справи містяться докази розташування спірних земельних ділянок на території Юр`ївського золоторудного родовища (наявність якого була визначена офіційно ще до відповідного звернення відповідачів про отримання спірних земельних ділянок), а також порушення спеціальних вимог законодавства щодо здійснення забудови площ залягання корисних копалин загальнодержавного значення, надані прокурором, яким суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки, зокрема, не вказано, що змусило суди попередніх інстанцій сумніватися

в беззаперечності таких доказів.

Зазначене свідчить про існування різного підходу до розуміння та тлумачення спірних правовідносин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає за необхідне відступити від зазначених висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів, у тому числі з іншої палати. Вирішення цих правових питань з урахуванням наведених правових позицій Верховного Суду у подібних правовідносинах викликає необхідність формування єдиної правозастосовної практики.

З урахуванням наведеного та згідно з частиною другою статті 403 ЦПК України наявні підстави для передачі справи на розгляд об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу 391/1217/14-ц, провадження № 61-11197св18, за касаційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 06 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 22 листопада

2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук