Справа №265/5331/19
Провадження №2/265/1567/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Мельник І. Г.,

при секретарі судового засідання Муратової Д.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діють представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діють представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_5 , яка на день смерті була зареєстрована та постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті матері вона мешкала з нею. У 2015 році позивачка звернулась до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину. 14 травня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену квартиру, оскільки з наданих нею правовстановлюючих документів неможливо визначити долю померлої у спільному майні, про що була винесена відповідна постанова. Спірна квартира була придбана 2 листопада 1998 року за договором купівлі-продажу (біржовий контракт № 23305) власниками стали її мати ОСОБА_5 та її донька - ОСОБА_4 . Квартира була їх спільною власністю. Рішенням суду біржовий контракт був визнаний дійсним. Разом з тим, ні в біржовому контракті, ні в рішенні суду не було визначено саме долі ОСОБА_5 та відповідачки, що є перешкодою для отримання нею свідоцтва про право на спадщину. У зв`язку з чим просить визначити за відповідачкою ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 та визнати за нею право власності на 1/2 частку вищезазначеної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 грудня ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового засідання на 27 вересня 2019 року (а.с.45).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 вересня 2019 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 05 листопада 2019 року (а.с.58-59).

Позивач та її представники в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала суду відзив на позов, в якому зазначила, що позов визнає повністю та не заперечує проти визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування та визначення за нею права власності на 1/2 частку зазначеної квартири, просить справу розглянути за її відсутності.

Виходячи з викладеного, відповідно до вимог ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

У відповідності до ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 »), народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її матір`ю є ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до Біржового контракту № 23305 (договору купівлі продажу) квартири від 02 листопада 1998 року, посвідченого генеральним директором Маріупольської універсальної товарної біржі, продавці ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та покупці - ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , придбали квартиру АДРЕСА_2 . (а.с 6)

З біржового контракту вбачається, що під час придбання квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відповідачка по справі - ОСОБА_4 була неповнолітньою та фактично контракт від її імені підписала позивачка - ОСОБА_1 , була домовленість щодо рівності часток, були вкладені рівні частки у грошовому еквіваленті, тому і кожний з співвласників став власником 1/2 частки у спільній сумісній власності. Разом з тим, зазначена домовленість не була закріплена у біржовому контракті.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 квітня 2014 року за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 зареєстровано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . (а. с. 7).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16 липня 2007 року по справі № 2-2234, біржовий контракт № 23305 (договір купівлі-продажу) квартири АДРЕСА_2 , укладений АДРЕСА_3 листопада 1998 року зареєстрований на Маріупольської універсальної товарної біржі визнано дійсним. (а.с.8)

Згідно ст. 370 ЦК України у випадку виділення частки в праві спільної сумісної власності вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене за домовленістю співвласників або законом, або рішенням суду.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

Доказів щодо наявності домовленості між співвласниками щодо розміру їх часток суду не надано, у зв`язку з чим, суд виходить з презумпції рівності часток та визначає, що частка кожного співвласника ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , яка у спільній сумісній власності на квартиру є рівною і становить в даній справі по 1/2 частині квартири.

Враховуючи вищезазначене,суд вважає позовні вимоги щодо визначення часток співвласників квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , рівними, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на частку квартири, що належала її померлій матері ОСОБА_5 , суд встановив наступне.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 06 грудня 2014 року, виданого відділом реєстрації смерті у м.Києві, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 20826.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 травня 2019 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Трач Г.М., відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після померлої матері ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , до визначення частки померлої у праві власності на квартиру (а.с.19.)

Згідно витягу із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Трач Г.М. 04.06.2015 року заведено спадкову справу № 57527109.

Згідно зі ст. 1268 ч.5 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Аналізуючи вищевказані норми закону, суд вважає, що позивач позбавлений можливості іншим шляхом захистити своє право власності на спадщину за законом, до складу якої входить нерухоме майно, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в порядку ст. 1216, ст. 1217, ст.16 ЦК України, так як способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 328, 392, 1216-1217,1218, 1228, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 280, 288 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діють представники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити у повному обсязі.

Визначити за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка залишилася після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: І. Г. Мельник