Провадження № 2/756/6248/19
У х в а л а

4 листопада 2019 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Жук М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлобуд-1», Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго», треті особи ТОВ «Житлобуд-1», КЦ «Центр комунального сервісу», про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст. 175 ЦПК України.

За приписами п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Всупереч вищевказаним вимогам, позивачем не конкретизовано зміст позовних вимог.

Зокрема, у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд визнати незаконними дії відповідача в частині ненадання коректної інформації споживачу ОСОБА_1 в контексті прав, передбачених ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів». Проте позивачем чітко не вказано, які саме дії відповідача слід визнати незаконними, яка саме коректна інформація не була надана позивачеві.

Також позивач просить суд визнати дії комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» такими, що порушують та не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про стандартизацію», Закону України «Про теплову енергію», Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», яке використовує вузол комерційного обліку та вузли обліку встановлених у квартирах будинку для зняття кількісного показника комунальної послуги з центрального опалення, які не відповідають суттєвим вимогам, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюванням, які передбачені «Технічним регламентом законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки», враховує показання встановлених поквартирних лічильників вузлів обліку теплової енергії, які не затверджені належними сертифікатами перевірки типу засобу вимірювальної техніки та не відповідає оцінці відповідності та не обліковується у реєстрі затверджених засобів вимірювальної техніки, дані якого знаходяться на офіційному сайті ДП «Укрметртестстандарт», що призводить до некоректного відображення кількісного показника комунальної послуги за центральне опалення, спожитого об`єму теплової енергії квартирами з такими вузлами обліку, що в свою чергу порушує і дискримінує права ОСОБА_1 як споживача комунальної послуги з централізованого опалення.

Однак, позивачем не конкретизовано, в чому саме полягає незаконність дій комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та які саме права ОСОБА_1 як споживача комунальної послуги з централізованого опалення порушуються відповідачем. Також незрозуміло, що саме має на увазі позивач, зазначаючи про «некоректне відображення кількісного показника комунальної послуги за центральне опалення, спожитого об`єму теплової енергії квартирами з такими вузлами обліку».

Окрім цього, ОСОБА_1 просить суд визнати дії відповідача такими, що порушують та не відповідають вимогам розподільного обліку комунальних послуг, а саме п. 7 ст. 4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», в частині відсутності обладнання опалювальних приладів автоматичними регуляторами температури повітря у приміщенні відповідно до будівельних норм при встановлених поквартирних вузлах обліку теплової енергії та відсутності приладів розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах системи опалення будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що в свою чергу веде до неправильних нарахувань кількісних показників комунальних послуг, щодо визначення частки споживання теплової енергії окремим опалювальним приладом споживача у загальному споживанні відповідно до показань вузла комерційного обліку комунальних послуг та ставлення споживача ОСОБА_1 у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, у яких встановлені поквартирні вузли обліку теплової енергії, порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач, та дискримінує права споживача ОСОБА_1 ; визнати незаконними дії комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в частині загального перерозподілу об`єму теплової енергії, спожитої квартирою АДРЕСА_2 , від загального об`єму спожитої будинком теплової енергії за опалювальні сезони 2017-2018 роки та 2018-2019 роки.

Проте з указаних вимог неможливо зрозуміти, які саме дії відповідача слід визнати такими, що порушують та не відповідають вимогам розподільного обліку комунальних послуг, і яким чином такі дії порушують та дискримінують права позивача, які конкретно дії відповідача в частині загального перерозподілу об`єму теплової енергії є незаконними.

Відтак, позивачеві слід визначитись зі змістом позовних вимог.

Крім того, позивач заявляє вимогу про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди у розмірі 25 000 грн.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Позивач зазначеної вимоги постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" не дотримався, не зазначив, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди у сумі саме 25 000 грн., та якими доказами це підтверджується, не надано відповідного розрахунку розміру завданої моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинен подати до суду позовну заяву в новій редакції відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків у термін до 5 грудня 2019 року, але не пізніше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у встановлений строк не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя