Провадження №2-з/359/105/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Наталія Миколаївна, про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на цей об`єкт нерухомого майна та визнання права власності на частку в земельній ділянці,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

1.1. ОСОБА_1 звернувся з вказаною заявою та посилається на те, що він пред`явив позов про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки, посвідченого29 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2839; скасування рішення №30704503 від 29 липня 2016 року про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером :04:006: НОМЕР_1 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану по АДРЕСА_1 ; а також визнання за позивачем права власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна. Після того, як ОСОБА_4 відчужить земельну ділянку у власність інших осіб, виконання рішення суду про задоволення позову стане неможливим. Тому ОСОБА_1 просить суд накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером :04:006: НОМЕР_1 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану по АДРЕСА_1

1.2. У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримують заяву та наполягають на її задоволенні.

1.3. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. не з`явились у судове засідання. Як вбачається з ч.1 ст.153 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду питання про забезпечення пред`явленого позову.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст процесуальних правовідносин.

2.1. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2017 року (а.с.10-14), залишеним без змін постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року (а.с.15-18), визнано земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером :04:006: НОМЕР_1 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану по АДРЕСА_1 , об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3

2.2. Однак рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Гнідинської сільської ради від 28 жовтня 2019 року (а.с.19) було відмовлено ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації права спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку у зв`язку з тим, що право власності на цей об`єкт нерухомого майна вже зареєстровано за ОСОБА_4

2.3. Тому ОСОБА_1 пред`явив до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.6-9), в якому він просить визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, посвідчений29 липня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М. та зареєстрований в реєстрі за №2839; скасувати рішення №30704503 від 29 липня 2016 року про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером :04:006: НОМЕР_1 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану по АДРЕСА_1 ; а також визнати за позивачем право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна.

2.4. Спірні процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права та стала судова практика, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

3.1. Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

3.2. Згідно з ч.3 ст.150 цього ж Кодексу заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

3.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

3.4. Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

3.5. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

4.1. З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №185055471 від 17 жовтня 2019 року (а.с.20-23) вбачається, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_4 В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відсутній актуальний запис про арешт земельної ділянки або оголошення заборони відчуження цього об`єкту нерухомого майна. Ці обставини переконливо свідчать про те, що ОСОБА_4 може в будь-який час відчужити земельну ділянку у власність інших осіб. Після цього виконання рішення суду про задоволення позову стане неможливим. Крім того, ОСОБА_1 буде вимушений додатково оспорювати договір відчуження спірної земельної ділянки. Це свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову також істотно ускладнить ефективний захист прав позивача.

4.2. Обраний позивачем захід забезпечення позову повністю відповідає змісту заявлених вимог та є співмірним їх розміру.

4.3. Безумовно, накладення арешту на спірну земельну ділянку призведе до втручання держави у право ОСОБА_4 на мирне володіння її майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й конче необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати земельну ділянку. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт земельної ділянки полягає у позбавленні ОСОБА_4 можливості лише розпоряджатись цим об`єктом нерухомого майна. Водночас, відповідач має право повноцінно користуватись та володіти ним. Це свідчить про те, що накладення арешту на спірну земельну ділянку не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

4.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення пред`явленого позову допустимо накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером :04:006: НОМЕР_1 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану по АДРЕСА_1 .

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером : 04:006: НОМЕР_1 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану по АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає в АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_4 , дата народження не відома, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживає в АДРЕСА_3 .

Повний текст ухвали суду складений 19 листопада 2019 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець