Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/451/19
Провадження № 2/494/376/19
УХВАЛА

12 квітня 2019 року Суддя Березівського районного суду Одеської області Дєтков О.Я., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

До Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на земельну ділянку.

Вивчивши зміст позовної заяви та додатки до неї, суд доходить висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У позовній заяві позивач заявила клопотання про відстрочення оплати судового збору посилаючись на скрутний матеріальний стан.

Щодо вказаного клопотання про відстрочення оплати судового збору, то суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного.

В клопотанні заявник просить відстрочити сплату судового збору на підставі того, що крім заробітної плати у розмірі 5745 грн. доходів більше не має, а сплата судового збору за дві вимоги немайнового характеру становить 1536.8 грн., що складає більше третини її місячного доходу.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові Пленуму № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначив, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя№ R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України , Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до Закону України «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України, п. 29 Постанови передбачено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Безробітні не віднесені Законом України «Про судовий збір» до категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Більш того, регулярне отримування заробітної плати позивачем свідчить про можливість сплати нею судового збору у встановленому Законом розмірі.

Оскільки заявником не надано доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, а посилання на те, що вона отримує лише заробітну плату не може вважатися достатньою підставою для зменшення, звільнення, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, а тому у задоволенні даного клопотання необхідно відмовити.

Відтак, враховуючи положення ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» та роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, позивачу необхідно надати до суду підтвердження щодо сплати судового збору за подання позову до суду.

Отже, встановлено підстави для залишення позовної заяви без руху та надання строку для усунення вказаних недоліків.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, її необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк, що не перевищує десяти днів з дня вручення йому ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ст.ст.175, 185, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення оплати судового збору.

Заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в здійсненні права власності на земельну ділянку залишити без руху.

Надати заявнику строк, що не перевищує десяти днів з дня вручення йому ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Роз`яснити, що при невиконанні вимог даної ухвали у встановлений строк, заява бути вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя :