Справа № 324/971/19
Провадження № 2/324/503/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року Пологівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кацаренко І.О.

за участю секретаря судового засідання Божко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Пологи цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, вказуючи, що публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке наразі змінило свою назву на акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі за текстом - Банк; АТ КБ «ПриватБанк»), та ОСОБА_1 24 грудня 2012 року уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт.

В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідно до Генеральної угоди ОСОБА_1 (далі за текстом - Відповідач) отримала кредит у розмірі 19642,61 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/rules, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у заяві.

Позивач зазначив у позові, що свої зобов`язання перед ОСОБА_1 Банк виконав, надавши їй кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Після отримання кредиту ОСОБА_1 свої кредитні зобов`язання не виконала належним чином, в результаті чого у неї перед Банком станом на 20 травня 2019 року утворилася заборгованість у сумі 47267,61 грн., яку просять стягнути з відповідача на користь Банку, а також 1921 грн. судового збору.

При подачі позову до суду представник Банку за довіреністю Савіхіна А.М. просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги банку підтримала у повному обсязі (а.с.4).

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, дату і час судового розгляду справи, звернулися до суду з письмовими заявами, в яких просять дану цивільну справу розглядати без їх участі без застосування засобів технічної фіксації, у зв`язку з чим на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

При цьому представник позивача за довіреністю Гей О.Д. наполягає на задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі із зазначених у позові підстав.

Відповідач ОСОБА_1 і її представник адвокат Богдан В.М. у своїх заявах зазначили, що вони позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 не визнають у повному обсязі. Просили застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, посилаючись на пропущений позивачем строк позовної давності, оскільки згідно розрахунку, наданого позивачем, останній платіж відповідачем було зроблено 25 квітня 2016 року. В свою чергу, банк звернувся із зазначеним позовом лише у червні 2019 року, тобто понад три роки після спливу встановленого законом трирічного строку позовної давності.

Суд, беручи до уваги підтримання позовних вимог позивачем, заперечення проти задоволення позову з боку відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ст.ст.12, 81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно ст.ст.207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, де відображена воля сторін.

Встановлено, що 24 грудня 2012 між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №ZPPVSE00000569 від 14 липня 2006 року. Відповідач ОСОБА_1 засвідчила підписом, що згодна з тим, що ця Генеральна угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком кредитний договір (а.с.10,54).

ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань за Генеральною угодою без номеру від 24 грудня 2012 року, у зв`язку з чим станом на 20 травня 2019 року має заборгованість перед Банком у сумі 47267,61 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 12410,28 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 9232,82 грн., заборгованості за пенею та комісією 18367,17 грн. та штрафу 7257,34 грн. відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с.8).

Пунктом 1.1.2 Генеральної угоди заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 21058,61 грн.

Пунктом 1.1.3 встановлено дату кінцевого повернення кредиту 31 грудня 2017 року.

Пунктом 1.2 Встановлено обов`язок позичальника мати на рахунку суму в розмірі 1416,00 грн.

Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди, Банком надано позичальнику кредит в сумі 19642,61 грн., на строк 60 місяців, з 12 грудня 2012 року до 31 грудня 2017 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі потреби в сумі 19642,61 грн., в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом у зазначені в заяві та Умовах і Правилах строки. Погашення заборгованості погоджено наступним шляхом: починаючи з «01» по «25» число кожного місяця позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячній платіж) в сумі 501,47 грн. для погашення заборгованості за Кредитом, процентами та іншими витратами згідно з Умовами та правилами. Дата останнього погашення заборгованості має бути не пізніше 31 грудня 2017 року.

Пунктом 2.2 зазначено, що при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, зазначених у Генеральній угоді, Умовах та правилах, більш як на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не наступив, сторони погодили, що строком повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32-го дня, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 7257,34 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, у разі порушення позичальником своїх зобов`язань, сторони, керуючись нормами цивільного законодавства України, домовилися про зміну строків та порядку повернення кредиту, які обумовлені в п.2.1 угоди, на менший строк, який за п.2.2. угоди становить 32 день з моменту виникнення порушення.

Згідно з розрахунком заборгованості, який додано до позовної заяви в якості доказу, останній платіж в розмірі 508,00 грн. позичальником був вчинений 25 квітня 2016 року, про що свідчить запис у стовпчику «сума погашення за наданим кредитом» (а.с.7, зворот).

Таким чином, з огляду на умови, викладені в пунктах 2.1., 2.2. Генеральної угоди від 24 грудня 2012 року, з 25 квітня 2016 року відповідач порушила зобов`язання щодо строків внесення щомісячних платежів в розмірі 501,47 грн., окрім цього, 25 квітня 2016 року відповідачем був здійснений останній платіж, що, в свою чергу було підставою до зміни зобов`язання та строку повернення кредиту в цілому.

Отже, керуючись п.2.2 Генеральної угоди від 24 грудня 2012 року слід провести розрахунок строків повернення кредиту: 25 квітня 2016 року - останній щомісячний платіж - момент виникнення порушення. 27 травня 2016 року - 32-й день з моменту виникнення порушення - день повернення кредиту та виконання зобов`язання в цілому.

Разом з тим, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України).

Таким чином, враховуючи вимоги ст.261 ЦК України перебіг строку позовної давності для АТ КБ «ПриватБанк» за Генеральною угодою від 24 грудня 2012 року розпочався з наступного дня після спливу строку виконання зобов`язання, тобто з 28 травня 2016 року.

За ст.257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, згідно з вимогами ст.257 ЦК України, строк позовної давності для пред`явлення вимог банком за Генеральною угодою від 24 грудня 2012 року до відповідача сплив через три роки з дня спливу строку виконання зобов`язань за вказаною угодою, а саме 28 травня 2019 року.

Згідно ч.6 ст.124 ЦПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Згідно реєстру відправки №8892696 на а.с.1 позивачем до суду позовну заяву було направлено поштою 31 травня 2019 року, тобто поза межами строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим вимогами ст.267 ЦК України, подала до суду заяву про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Відповідно до п.1 ст.32 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав-учасників Конвенції виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою №14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п.51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, враховуючи заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1, 3, 16, 207, 256, 257, 261, 267, 611, 651, 1055 ЦК України, ст.ст.11, 12, 13, 81, 133, 141, 247 ч.2, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Пологівський районний суд Запорізької області до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Кацаренко І.О.