Ухвала

11 листопада 2019 року

місто Київ

справа № 754/9525/18

провадження № 61-19496ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Київенерго», комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про визнання незаконними дій щодо нарахування плати за послугу з централізованого опалення і зобов`язання здійснити її перерахунок,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Київенерго» (далі - АТ «Київенерго»), комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

(далі - КП «Київтеплоенерго») про визнання незаконними дій щодо нарахування плати за послугу з централізованого опалення і зобов`язання здійснити її перерахунок.

Позов обґрунтовано тим, що він є споживачем житлово-комунальної послуги з централізованого опалення. Оплата за централізоване опалення, послугу з якого надавав виконавець, проводилася за показниками засобу обліку, встановленого на вводі в багатоповерховий будинок за адресою:

АДРЕСА_1 та становила в січні 2018 року 1 355,83 грн

за 1 Гкал. Проте, починаючи з лютого 2018 року по квітень 2018 року, з невідомих причин позивачу почали надходити рахунки на оплату послуги з централізованого опалення з розрахунку за 1 кв.м опалювальної площі квартири. Такі дії вважав незаконними та просив суд зобов`язати відповідача зробити перерахунок плати за послугу з централізованого опалення за лютий 2018 року, березень 2018 року.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано неправомірними дії

АТ «Київенерго» щодо нарахування плати за послугу з централізованого опалення ОСОБА_1 в період лютий 2018 року - березень 2018 року з розрахунку за 1 кв.м опалюваної площі. Зобов`язано КП «Київтеплоенерго» провести перерахунок плати за послугу з централізованого опалення ОСОБА_1 в період лютий 2018 року - березень 2018 року з розрахунку відповідно до середнього споживання за минулий опалювальний сезон. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року апеляційну скаргу КП «Київтеплоенерго» відхилено, а рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року залишено без змін.

У жовтні 2019 року засобами поштового зв`язку представник КП «Київтеплоенерго» - адвокат Комісар С. П. подав касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 04 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 вересня 2019 року у цивільній справі № 754/9525/18.

У відкритті касаційного провадження за скаргою КП «Київтеплоенерго» необхідно відмовити, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг із централізованого опалення.

Судами вирішено вимоги про визнання неправомірними дій щодо нарахування плати за послугу з централізованого опалення за

лютий - березень 2018 року та зобов`язання провести перерахунок оплати за вказану послугу за той же період.

Суди попередніх інстанцій визнавали справу № 754/9525/18 малозначною, про що свідчить зміст ухвали суду першої інстанції від 14 серпня 2018 року про відкриття провадження у справі та ухвали апеляційного суду

від 27 серпня 2019 року про призначення справи до розгляду.

Таким чином віднесення справи № 754/9525/18 до категорії малозначних для її учасників було передбачуваним.

Враховуючи предмет позову, характер спірних правовідносин, категорію та складність справи, значення справи для сторін, справа № 754/9525/18 є справою незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

КП «Київтеплоенерго» вважало, що має право на касаційне оскарження судових рішень у справі № 754/9525/18, оскільки оскарженими судовими рішення фактично встановлений факт його правонаступництва після

АТ «Київенерго», який комунальне підприємство буде позбавлено можливості спростувати в інших справах; справа № 754/9525/18 має виняткове значення для скаржника та становить значний суспільний інтерес, оскільки стосується інтересів понад 1 мільйона споживачів; касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Натомість судом не встановлено підстав передбачених пунктом 2

частини третьої статті 389 ЦПК України для касаційного оскарження судових рішень у малозначній справі № 754/9525/18.

КП «Київтеплоенерго» реалізувало своє право на апеляційний перегляд справи № 754/9525/18.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 05 квітня 2018 року (справа «Зубац проти Хорватії» (Zubac v.Croatia), № 40160/12) вказав на обмеженість доступу ratione valoris до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).

Крім того, Європейський суд з прав людини в Ухвалі щодо неприйнятності заяви № 26293/18 від 09 жовтня 2018 року у справі «Азюковська проти України» (Azyukovska v. Ukraine) зазначив, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Доводи КП «Київтеплоенерго» про те, що справа № 754/9525/18, щодо перерахунку плати за послуги з централізованого опалення за два місяці окремому споживачу - фізичній особі, має виняткове значення для скаржника або становить значний суспільний інтерес - є недоведеними.

Посилання КП «Київтеплоенерго» на неможливість спростування обставин, встановлених оскарженими судовими рішеннями у справі № 754/9525/18, при розгляді інших справ, є надуманими, оскільки розгляд справи № 754/9525/18 та висновки судів попередніх інстанцій у цій справі стосуються окремого споживача - фізичної особи ОСОБА_1 та заявлених ним конкретних вимог.

Незгода заявника із оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що впливає на визначення справи як такої, що має значний суспільний інтерес.

Підстав вважати, що касаційна скарга КП «Київтеплоенерго» у справі № 754/9525/18 стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, судом не встановлено.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Отже касаційну скаргу КП «Київтеплоенерго» подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі; віднесення справи до категорії малозначних було передбачуваним; справа № 754/9525/18 розглянута судами першої та апеляційної інстанцій, які мали повну юрисдикцію; наявність обставин передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, судом не встановлена, тому відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у цивільній справі

№ 754/9525/18 за касаційною скаргою комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на рішення Деснянського районного суду міста Києва

від 04 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду

від 17 вересня 2019 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович