У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Брагіної І.В.,розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,про заміну сторони виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі за текстом ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача.

В заяві зазначає, що 06.12.2010 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено.

Вказаним рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 45164 (сорок п`ять тисяч сто шістдесят чотири) грн. 17 коп., державне мито у розмірі 451 (чотириста п`ятдесят одна) грн. 64 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. (МФО 351005, ).

18.09.2019 року між ПАТ «Дельта Банк та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги відповідно до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором № 761-К/Р 0) від 14.05.2004 року, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Посилаючись на те,що в зв*язку із заміною кредитора до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія`перейшли всі права та обов*язки за вищезазначеним договором, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження, та з підстав визначених ст. 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», 442 ЦПК України, просить суд замінити стягувача за виконавчим листом № 2-3998/10.

В судове засідання сторони не з*явились про розгляд справи повідомлялися шляхом направлення судової повістки.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов*язковими до виконання на всій території України.

Статтею 18 ЦПК України також встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов*язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст. 6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним (рішення у справі «Іммобільяре Саффі», заява № 22774/93, п.74, ЄСПЛ 1999-V).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2010 року було ухвалено рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено.

Вказаним рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором 45164 (сорок п`ять тисяч сто шістдесят чотири) грн. 17 коп., державне мито у розмірі 451 (чотириста п`ятдесят одна) грн. 64 коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. (МФО 351005, ).

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

18.09.2019 року між ПАТ «Дельта Банк та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги відповідно до умов якого, право грошової вимоги за кредитним договором № 761-К/Р 0) від 14.05.2004 року, перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 5 статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора, в цьому випадку ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 5 ст. 442 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи,докази надані до заяви, суд встановив, що заявник обґрунтовано звернувся до суду із заявою, оскільки на підставі договорів укладених з ПАТ «Дельта Банк» про відступлення прав вимог набуло усі права та обов*язки за договором № 761-К/Р 0) від 14.05.2004 року, а тому заміняє стягувача за виконавчим листом № 2-3998/10 виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Керуючись ч. 5 ст.442, 353 ЦПК України,ст.8,15 Закону України «Про виконавче провадження»,суд-

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити

Замінити стягувача за виконавчими листами № 2-3998/10 виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, Акціонерне товариство «Укрсиббанк», на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (, м. Київ, вул.. Ігоря Сікорського, б. 8, поверх 6, оф. 34).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.А. Галущенко