Провадження № 2/742/1459/19
Єдиний унікальний № 742/3552/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді - Павлова В.Г.,

секретаря - Тищенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Прилуки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. 21.10.2019 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

2. Позов обґрунтований тим, що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час відповідач по справі зареєстрований в даному будинку, проте не проживає в ньому з 2017 року.

3. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подавав, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог /23/.

ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.

4. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила про небажання стягнення судового збору з відповідача, оскільки він являється її сином /а.с.22/.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

5. У судове засідання сторони не з`явились, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, які містять клопотання про ухвалення рішення в судовому засіданні, з огляду на визнання відповідачем позовних вимог /22,23/.

6. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

7. Позивачу на праві приватної власності у відповідності до договору купівлі-продажу належить Ѕ будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого будинку від 30.03.2004 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інша Ѕ даного будинку належить ОСОБА_1 на праві свідоцтва про право власності від 25.12.2003 року /а.с.5-6, 8/.

8. Зміна прізвища позивача з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 /а.с.25/.

9. Відповідач по справі зареєстрований за вище вказаною адресою, що підтверджується записами в домовій книзі для прописки громадян, та довідкою №257 від 26.09.2019 року, довідкою №195 від 08.11.2019 року, виданих виконкомом Краслянської сільської ради /а.с.10-11, 12,21/.

10. Згідно довідками, виданими виконкомом Краслянської сільської ради Прилуцького району, №257 від 26.09.2019 року та №195 від 08.11.2019 року ОСОБА_2 , 22.07.1994 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 не проживає за даною адресою з 2017 року /а.с.12,21/.

V. Оцінка суду.

А. Загальні принципи.

11. Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

11. Згідно з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, "втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла". "Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється "згідно із законом" та не може розглядатись як "необхідне в демократичному суспільстві..." («Кривіцька та Кривіцький проти України» § 41,42, ЄСПЛ, від 02.12.2010 року).

Враховуючи фактичні обставини справи, суд повинен встановити відповідність визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням критеріям, що викладені в п.2 ст.8 Конвенції.

Б. Застосування вказаних принципів в даній справі.

1. Чи здійснювалось втручання «згідно з законом»?.

12. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто, в даному випадку втручання у право відповідачів здійснюється згідно з законом.

2. Чи відповідало втручання цілям передбаченим в п.2 ст.8 Конвенції?

13. Позивач, обґрунтовуючи позовну заяву, вказав, що вимоги мотивовані усуненням перешкод у реалізації ним права користування та розпоряджання належного йому нерухомим майном, тобто - метою втручання останнього є захист інтересів власника, що підпадає під виняток передбачений п.2 ст.8 Конвенції.

3. Чи було втручання «необхідним в демократичному суспільстві» (пропорційним)?.

14. Аналізуючи баланс інтересів між власником майна та відповідачем по справі, суд враховує, що позивачеві належить спірний будинок на праві приватної власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 317 ЦК, проживання у будинку, що є об`єктом права приватної власності, за своєю юридичною природою є складовою права користування нею як об`єктом власності.

Відповідно до ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

15. Відповідач по справі є сином позивача, і його вселення до будинку мало місце як члена його сім`ї. Будь-яких угод про порядок користування жилим приміщенням між сторонами не укладалось. Відповідач, згідно наданих в розпорядження суду доказів, не проживає за даною адресою з 2017 року, а відтак позбавлення його права користування спірним будинком не становитиме надмірного тягаря.

16. Згідно приписів ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З обставин, які предметом доказування в даній справі, є тривалість відсутності відповідачів в спірному домоволодінні. Згідно наданих в розпорядження суду доказів, ОСОБА_2 не проживає в належному позивачеві будинку з 2017 року /див.п.10/.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета доказування, логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для визнання відповідачів, такими що втратили право на користування житловим приміщенням.

Разом з тим, відповідачами, всупереч процесуального обов`язку, визначеного ч.1 ст.81 ЦПК України жодних доказів ані щодо її фактичного проживання в спірному будинку, ані щодо наявності поважних причин не проживання в даному будинку в розпорядження суду не надано.

17. Суд звертає увагу і на той факт, що тривалість відсутності відповідача в належному позивачеві будинку, об`єктивно свідчить про зміну його місця проживання, а тому визнання за ОСОБА_2 втрати права на користування жилим приміщенням не буде свідчити про втрату ним житла взагалі і в свою чергу буде захищати права власника спірного житла - позивача по справі.

Вказані обставини свідчать, що «втручання у право відповідача» є співрозмірним із переслідуваною законною метою, а відповідно є «необхідним у демократичному суспільстві», а відтак - позовні вимоги підлягають задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 768 грн 40 к. /а.с.1/, позивачем в своїй позовній заяві до суду зазначено про покладення судових витрат на неї.

Керуючись ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.4,12,13,81,247,265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду

Чернігівської області В.Г.Павлов