Постанова

Іменем України

08 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 712/3502/17

провадження № 61-33962св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Черкаська міська рада, комунальне підприємство «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси, у складі Романенко В. А.,

від 16 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області,

у складі колегії суддів: Пономаренка В. В., Гончар Н. І., Ювшина В. І.,

від 26 липня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» (далі - Центр), Черкаська міська рада (далі - ЧМР, міська рада) про відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 09 квітня 2014 року Соснівський районним суд м. Черкаси ухвалив рішення по справі № 712/1400/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Центру про стягнення заборгованості та вирішив стягнути з Центру на користь ОСОБА_1 4 490, 56 грн, з яких

4 376, 80 грн - основний борг, 113, 76 грн - 3 % річних від простроченої суми.

Вказане рішення суду набрало законної сили 06 червня 2014 року та на його виконання 17 липня 2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси було видано виконавчий лист, який неодноразово знаходився на виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції (далі - Центральний ВДВС ЧМУЮ) та Соснівському відділі державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції

(далі - Соснівський ВДВС ЧМУЮ). Однак, протягом більше ніж двох років Центр не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на виконання судового рішення по справі № 712/1400/14-ц.

20 серпня 2015 року Черкаська міська рада, яка є засновником Центру, прийняла рішення № 2-1471 «Про припинення комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» шляхом ліквідації».

Позивач вважав, що бездіяльністю Центру та неправомірними діями міської ради йому завдано значної моральної шкоди, оскільки він тривалий період намагався відновити свої порушені права, його життя було перенасичене негативними емоціями, переживаннями, він був позбавлений можливості реалізувати свої звички і бажання.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути солідарно на його користь із Центру та Черкаської міської ради 5 184 грн на відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2017 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем пред`явлених вимог.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2017 року залишено без змін.

Постановляючи ухвалу від 26 липня 2017 року, колегія суддів погодилася з висновком суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просив рішення судів попередніх інстанцій скасувати, ухвалити нове рішення.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження і витребувано матеріали цивільної справи № 712/3502/17 з місцевого суду.

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

12 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 712/3502/17 передано судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що подавши заяву про проведення без його участі лише одного судового засідання 16 травня

2017 року, він мав правомірні сподівання на подальший розгляд справи.

Не відклавши розгляд справи на іншу дату суд фактично не дослідив його правову позицію та надані ним докази, а ухвалене 16 травня 2017 року судове рішення не забезпечило захист його прав, гарантованих Конституцією України та практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ його право на відшкодування моральної шкоди у випадку надмірно тривалого невиконання остаточного рішення, за що держава несе відповідальність, презюмується.

Вважав, що у разі відсутності у Центру коштів для виконання покладених на нього зобов`язань за ними відповідає міська рада, як засновник комунального підприємства.

Судами першої та апеляційної інстанцій не надано належної оцінки його доводами, викладеним в позовній заяві та апеляційній скарзі.

Учасниками справи відзив (заперечення) на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 09 квітня 2014 року Соснівським районним судом

м. Черкаси ухвалено рішення по справі № 712/1400/14-ц за позовом

ОСОБА_1 до комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» про стягнення заборгованості в зв`язку із поверненням поворотної фінансової допомоги, яким стягнуто із Центру на користь ОСОБА_1 4 490, 56 грн, з яких 4 376, 80 грн - основного боргу, 113, 76 грн - 3 % річних від простроченої суми. Рішення суду набрало законної сили 06 червня 2014 року.

17 липня 2014 року Соснівським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист на виконання рішення у справі № 712/1400/14-ц. Зазначений виконавчий лист неодноразово знаходився на виконанні у Центральному та Соснівському ВДВС м. Черкаси, однак дій, спрямованих на виконанні рішення суду у справі № 712/1400/14-ц, Центр не вчиняв.

20 серпня 2015 року Черкаська міська рада, яка є засновником Центру, прийняла рішення № 2-1471 «Про припинення комунального підприємства «Центр адміністрування та моніторингу Черкаської міської ради» шляхом ліквідації».

На час розгляду справи судами попередніх інстанцій Центр перебував в стані припинення.

ОСОБА_1 звертався до Черкаської міської ради з приводу визнання його кредитором Центру.

Розглянувши заяви ОСОБА_1 від 24 вересня 2015 року № 5541-2 та

від 30 листопада 2015 року № 6981-2 щодо визнання його кредитором Центру на загальну суму 108443,84 грн міська рада повідомила позивача про відсутність на балансі Центру майна та коштів на рахунках.

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України (в редакції, що діяла на час ухвалення оскаржуваних судових рішень) рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно частини третьої статі 10 ЦПК України (2004 року) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом (частина четверта статті 10 ЦПК України).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди обґрунтовано виходили з того, що позивачем не доведено наявність передбачених законом правових підстав для покладення на відповідачів обов`язку відшкодувати моральну шкоду, пов`язану із невиконанням рішення Соснівського районного суду

м. Черкаси від 09 квітня 2014 року.

Черкаська міська рада не була стороною у справі № 712/1400/14-ц та не є боржником у виконавчому провадженні відкритому на виконання рішення у вказаній справі.

В касаційній скарзі ОСОБА_1 також посилається на порушення судом першої інстанції положень статті 169 ЦПК України 2004 року, стверджуючи, що в своїй заяві від 11 травня 2017 року надавав згоду на проведення без його участі одного судового засідання, призначеного на 16 травня 2017 року, а не на ухвалення судового рішення у його відсутність.

Колегія суддів відхиляє зазначені доводи з огляду на те, що позивач надаючи згоду на проведення судового засідання 16 травня 2017 року без його участі не навів обставин, які б свідчили про неможливість вирішення судом справи по суті в даному судовому засіданні.

За таких обставин касаційний суд дійшов висновку, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, з повним з`ясуванням судами обставин, що мають значення для її вирішення, відповідністю висновків судів обставинам справи, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Доводи позивача були предметом розгляду судів та додаткового правового аналізу не потребують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди із висновками судів попередніх інстанцій та необхідності переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень

статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи касаційним судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіВ. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта