Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 719/49/17-ц

провадження № 61-33759св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач - ОСОБА_2,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 07 квітня 2017 року у складі судді Цицак В. Л. та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 13 червня 2017 року у складі колегії суддів: Міцнея В. Ф., Височанської Н. К., Владичана А. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору від 17 квітня 2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 24 763 грн 63 коп., яка складається з непогашеної суми кредиту - 469 грн 03 коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 18 548 грн 96 коп., комісії та пені - 4 090 грн 23 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 1 155 грн 41 коп.

Враховуючи вищевикладене ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 763 грн 96 коп.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 07 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 13 червня 2017 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 17 квітня 2007 року у розмірі 518 грн 67 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню. Разом зі тим, враховуючи те, що відповідачем було зроблено заяву про застосування строків позовної давності, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в межах строку позовної давності у розмірі 8 грн 31 коп.

Крім того, суди попередніх інстанцій стягнули на користь банку 9 грн 47 коп. процентів за користування кредитом. Також було стягнуто на користь позивача штраф у розмірі 500 грн (фіксована складова) та штраф у розмірі 0,89 грн (відсоткова складова).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити рішення, яким направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до Розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 07 червня 2019 року № 637/0/226-19 та Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що відповідач отримав платіжну картку, яка є лише спеціальним засобом для отримання та перерахування коштів. Строк дії картки не припиняє строку дії договору, а строк дії договору та строк дії картки не є тотожними поняттями. Судами залишено поза увагою, що відповідно до пунктів 9.3 та 9.5 Умов та Правил надання банківських послуг картковий рахунок відкритий на невизначений термін та може бути закритий на підставі заяви держателя. Більш того, відповідно до пункту 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, сторони домовились, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення, він автоматично пролонгується на такий же термін. Отже, з наведеного вбачається, що договір автоматично було пролонговано, оскільки жодна зі сторін не заявила про свій намір його розірвати.

Також вказано, що позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за процентами, які нараховані упродовж останніх трьох років, що передувало зверненню банку до суду з цим позовом, та неустойки підлягали задоволенню. Посилається на правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_2 , який вказує, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

17 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір шляхом підписання відповідачем заяви, яка разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг (далі - Умови), Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між сторонами кредитний договір.

Відповідно до умов цього договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов`язався щомісяця вносити платежі в розмірі 7 % від суми заборгованості.

Банк у зв`язку із закінченням строку дії відповідної картки видавав відповідачу картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 з кінцевим терміном дії останньої картки - грудень 2015 року.

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 31 грудня 2016 року ОСОБА_2 має заборгованість в розмірі 24 763 грн 63 коп., яка складається з непогашеної суми кредиту - 469 грн 03 коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом - 18 548 грн 96 коп., комісії та пені - 4 090 грн 23 коп., штрафу (фіксована частина) - 500 грн, штрафу (процентна складова) - 1 155 грн 41 коп.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому частиною першою статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судами встановлено, що банк у зв`язку із закінченням строку дії відповідної картки видавав відповідачу картки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 з кінцевим терміном дії останньої картки - грудень 2015 року.

ОСОБА_2 здійснив останній платіж щодо погашення кредитної заборгованості 21 грудня 2012 року.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

З огляду на такі обставини, слід зазначити, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за тілом кредиту в межах трирічного строку у розмірі 8 грн 31 коп. та проценти за користуванням кредитом у розмірі у розмірі 9 грн 47 коп.

Відносно доводів касаційної скарги про те, що судами не враховано правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, відповідно до якої проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, то Верховний Суд зазначає, що постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики здійснено відступлення від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 2 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15.

Виходячи з того, що позичальником було порушено зобов`язання щодо своєчасного внесення платежів за кредитним договором, суди попередніх інстанцій стягнули на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_2 штраф у розмірі 500 грн (фіксована складова) та 0,89 грн (відсоткова складова). Оскільки в касаційні скарзі, поданій ПАТ КБ «ПриватБанк», законність судових рішень в цій частині не оскаржується, а ОСОБА_2 касаційна скарга подана не була, керуючись частиною першої статті 400 ЦПК України, колегія суддів судові рішення в цій частині не перевіряє.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Отже, вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясували обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановили правовідносини, що склалися між сторонами, й обґрунтовано задовольнили частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Новодністровського міського суду Чернівецької області від 07 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович