Постанова

Іменем України

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 132/3661/18

провадження № 61-5894св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Іванівська сільська рада Калинівського району Вінницької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року у складі судді Гуцола М. П. та постановуВінницького апеляційного суду від 22 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Якименко М. М., Ковальчука О. В., Сало Т. Б.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи - Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, про визнання заяви про відмову прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , з якою вона з 2001 року і до моменту смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті матері відкрилася спадщина, що складалася із земельної ділянки для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, розташованої на території Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

За життя мати склала заповіт на сестру позивача ОСОБА_2 , яким заповіла все майно. Позивач є інвалідом ІІ групи і на момент відкриття спадщини мала право на обов`язкову частку, однак згідно із заявою від 03 червня 2016 року вона відмовилась від своєї частки спадкового майна. Просила вказану заяву визнати недійсною та визначити додатковий строк для прийняття спадщини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не доведено факту існування обставин, щодо яких вона помилилася при підписанні заяви про відмову від своєї частки спадкового майна і які б існували на момент підписання такої заяви, а також існування помилки, яка б мала істотне значення. При вирішенні питання про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив із того, що існує відмова від прийняття спадщини, яка є дійсною, а тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Вінницького апеляційного суду від 22 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що розглядаючи спір, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не прийняли до уваги ту обставину, що позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання і її захворювання пов`язане з розладами психіки, тому, можливо вона і не розуміла деяких моментів під час вчинення відмови від спадщини; на час подачі заяви про відмову від спадщини позивач помилилась стосовно природи правочину та можливих наслідків відмови від спадщини; при написанні заяви відповідач та секретар сільської ради умисно приховали від неї, що при подачі такої заяви вона втратить спадщину.

У травні 2019 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за участю учасників справи.

Оскільки згідно з частиною першою статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, відсутні підстави для розгляду справи у судовому засіданні за участю учасників справи.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом першої інстанції було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 .

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила земельна ділянка для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що розташована на території Іванівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

За життя ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я своєї доньки ОСОБА_2 , яким заповіла їй все своє майно.

Згідно з пенсійним посвідчення № НОМЕР_1 позивач є інвалідом ІІ групи, тому на момент відкриття спадщини мала право на обов`язкову частку у спадщині.

03 червня 2016 року заявою засвідченою секретарем виконавчого комітету Іванівської сільської ради Калинівського району, яка була адресована Калинівській державній нотаріальній конторі Вінницької області, позивач відмовилась від своєї частки спадкового майна, яке залишилось після смерті її матері за законом. Зміст статей 1270, 1273-1275 ЦК України їй було роз`яснено. Позивач підтвердила , що в дієздатності не обмежена, під опікою та піклуванням, а також патронажем не перебуває та не знаходиться у алкогольному, токсичному, наркотичному стані.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У частині третій статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно із частинами першою, п`ятою і шостою статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини.

Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Однак правом на відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 не скористалась.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України та частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін, свідків, письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення.

З огляду на викладене, позивач згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України не довела належними та допустимими доказами тих обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не прийняли до уваги ту обставину, що позивач є інвалідом ІІ групи загального захворювання і її захворювання пов`язане з розладами психіки, тому, можливо вона і не розуміла деяких моментів під час вчинення відмови від спадщини; на час подачі заяви про відмову від спадщини позивач помилилась стосовно природи правочину та можливих наслідків відмови від спадщини; при написанні заяви відповідач та секретар сільської ради умисно приховали від неї, що при подачі такої заяви вона втратить спадщину, висновки судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 17 січня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко