ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1184/19
"15" жовтня 2019 р. смт Петриківка
Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Говорухи В.О., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Чабаненко В.Т. розглянувши в залі суду, у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи: Курилівська селищна рада Дніпропетровської області, ОСОБА_3 ,-
22.07.2019 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи: Курилівська селищна рада Дніпропетровської області, ОСОБА_3 .
У своїй заяві позивач посилається на те, що вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування житлового будинку від 22.06.2019. У вказаному будинку крім неї зареєстрований свекор ОСОБА_2 .
Відповідач ОСОБА_2 з липня 2017 року у вказаному будинку не проживає, на початку 2018 року виїхав за межі України на постійне місце проживання. В подальшому, для можливості оформити проїзний документ для виїзду за кордон, ОСОБА_2 звернувся до сім`ї позивачки з проханням тимчасово зареєструвати його за адресою належного позивачці будинку та 03.01.2018 був поставлений на реєстраційний облік за вказаною адресою.
Так як реєстрація відповідача за вище згаданою адресою, є для позивача вкрай тяжкою обставиною, оскільки утримувати такий великий будинок потребує значних витрат, які позивач на даний час не може собі дозволити та планує продати будинок, а відповідач самостійно знятися із реєстрації не бажає, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Чабаненко В.Т. позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання 12.09.2019 та 15.10.2019 не з`явився. Про місце, час і день слухання справи був повідомлений за адресою реєстрації належним чином, що підтверджується поштовими відправленнями, які повернулися до суду із відмітками «за закінченням терміну зберігання». Факт належного повідомлення про день, час та місце слухання справи також підтверджується судовим оголошенням на офіційному сайті судової влади України про виклик відповідачів в судове засідання. Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано.
Представник третьої особи - Курилівської селищної ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі.
Від третьої особи ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про розгляд даної справи без його участі через зайнятість на роботі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи повторну неявку у судове засідання відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи, зі згоди позивача, суд може ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити із наступних підстав.
Судом були встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них такі правовідносини.
Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з ст. 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного ним приміщення або обмежений у праві користуватись жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян.
Судом встановлено, що відповідно до копії довідки Курилівської селищної ради від 24.06.2019 за № 835 та копії домової книги по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 з 24.06.2019 та її свекор ОСОБА_2 з 03.01.2018.
Згідно Акту про проживання від 26.06.2019, складеного депутатом Курилівської селищної ради ОСОБА_4 Ю.О., підписаного двома сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та затвердженого селищним головою Гречановським С.І., в будинку АДРЕСА_2 дійсно зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично за вказаною адресою не проживає з липня 2017 року.
Факт не проживання ОСОБА_2 з липня 2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджено його сином ОСОБА_3 у клопотанні, яке надійшло до суду 05.09.2019.
Статтею 41 Конституції України визначено, що, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.
За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Приймаючи до уваги, що житловий будинок по АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, відповідач ОСОБА_2 за даною адресою не проживає більше одного року, суд вважає визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, шляхом зняття його з реєстраційного обліку, тим самим будуть усунуті перешкоди власнику в користуванні житловим приміщенням.
Щодо розподілу судових витрат, які складаються з судового збору.
Згідно ч. 1 та п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 10 378,20 грн., які складаються із сплаченого судового збору у сумі 768,40 грн. за подання до суду даного позову та витрат за надання правової допомоги по договору № 75-01/07-19 від 01.07.2019 на загальну суму 9610,00 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 264, 280-283 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи: Курилівська селищна рада Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 10 378,20 грн. (десять тисяч триста сімдесят вісім грн. 20 коп.).
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення буде складено 24 жовтня 2019 року.

Суддя: В. О. Говоруха