Провадження №2/760/1291/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Усатової І.А.,

при секретарі: Мелешко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва ЖЕД №905 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

24 травня 2018 року на адресу Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва ЖЕД № 905 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказано, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не своєчасно вносять плату за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з них 1058,87 грн. заборгованості.

Зазначено, що Квартира АДРЕСА_1 належить відповідачам на праві приватної власності.

Позивач просить врахувати, що між КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва ЖЕД № 905 та відповідачами існують відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг. Відповідачі за отримані житлово-комунальні послуги кошти вносили не в повному обсязі, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.

Як вбачається з доданого до позовної заяви рахунку з 01 червня 2017 року по 1 лютого 2018 року сума заборгованості за спожиті комунальні послуги складає 1058,87 грн.

З огляду на викладене вважає, що відповідачі зобов`язані оплатити спожиті житлово-комунальні послуги та просить стягнути відповідно до часток у праві власності на майно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва ЖЕД №905 заборгованість по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01.06.2017 по 01.02.2018у розмірі 1058,87 грн.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05 липня 2018 року в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 29 серпня 2019 року залучено до участі у розгляді справи у якості правонаступника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача у судове засідання призначене на 29 серпня 2019 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання призначене на 29 серпня 2019 року не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд до відома не поставила.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання призначене на 29 серпня 2019 року не з`явився. 28.08.2019 подав до суду заяву, якою вказав що він є правонаступником ОСОБА_3 , просив у задоволенні позову відмовити у зв`язку із відсутністю заборгованості та розгляд справи проводити за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов до наступного.

У відповідності до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить стягнути відповідно до часток у праві власності на майно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва ЖЕД №905 заборгованість по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01.06.2017 по 01.02.2018 у розмірі 1058,87 грн.

Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про право власності на житло від 26 березня 1997 року квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних долях.

З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 серпня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 та отримав у спадщину Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 .

З наявного в матеріалах справи витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 95165427 від 21.08.2017 вбачається, що власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Так, за визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; такі послуги надаються індивідуальному споживачу - фізичній або юридичній особі, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника іншій особі, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Виконавець - це суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно з частиною другою статті 21 вказаного Закону виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень своєчасно проводити підготовку жилого будинку і його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

У частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 578 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Суд враховує, що позивачем не надано укладений із відповідачами договір про надання житлово-комунальних послуг, однак зауважує, що відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення від сплати вартості фактично отриманих споживачем житлово-комунальних послуг.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Таким чином, відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг.

З розрахунку позивача вбачається, що станом на 01 січня 2018 року заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій по кв. АДРЕСА_1 , з урахуванням 3% річних та індексу інфляції складає 1058,87 грн.

Однак, з наявної в матеріалах справи довідки від 01.08.2019 вбачається, що станом на момент видачі довідки, за адресою: кв. АДРЕСА_1 , відсутня заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, доведення відповідачами відсутності заборгованості з утримання будинку та прибудинкової території на момент розгляду справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.15, 16, 202, 205, 322,525, 526, 625-629, 633, 639 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. А. Усатова