ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2841/18
провадження № 2/753/3821/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

представник позивача - Савчак Я.О. ,

відповідачі - 1. ОСОБА_2 , 2. ОСОБА_3 ,

представник відповідача 2. - ОСОБА_4 ,

розглянув в судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У листопаді 2014 р. публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі за текстом - ПАТ «Дельта Банк», позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі по тексту - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відповідачі) про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 2 378 458,72 грн.

Позов обґрунтований такими обставинами.

На підставі кредитного договору від 27.09.2006 № 0 Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») надав позичальнику ОСОБА_2 кредит в розмірі 150 000 дол. США під 14,30% річних на строк до 27.09.2017.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було забезпечено порукою згідно з договором поруки від 27.09.2006 № 45294, відповідно до умов якого у випадку невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позичальник та поручитель ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність.

Згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за договорами, укладеними з відповідачами.

Зобов`язання за кредитним договором позичальник ОСОБА_2 належним чином не виконує, що обумовило виникнення заборгованості.

Неналежне виконання умов кредитного договору позичальником дає банку право вимагати дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором.

Станом на 10.10.2014 утворилась заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 2 378 458,72 грн., що включає заборгованість за кредитом в розмірі 1 491 958,29 грн. та заборгованість за відсотками в розмірі 886 500,42 грн.

Відповідач ОСОБА_2 про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем її проживання, проте в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав пославшись на те, що він не виступав поручителем за виконання позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору та не укладав з АКІБ «УкрСиббанк» договору поруки, а тому на нього не може бути покладено обов`язок сплачувати заборгованість за кредитним договором.

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якому виклав заперечення проти вищевказаних аргументів відповідача, які обґрунтовані тим, що наданий останнім висновок почеркознавчого дослідження не є належним і об`єктивним доказом, оскільки таке дослідження проведене по копії договору при відсутності методики дослідження почерку по копіям документів, жодних запитів щодо надання оригіналу договору до позивача не надходило та невідоме походження копії договору, яка досліджувалась експертом. Окрім того в період з 2012 по 2013 р. відповідач ОСОБА_3 неодноразово звертався до ПАТ «Дельта Банк» з пропозиціями відступити йому право вимоги за кредитним договором, при цьому визнавав факт укладення ним договору поруки.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду.

25.02.2015 суд ухвалив заочне рішення про задоволення позову ПАТ «Дельта Банк» в повному обсязі.

14.12.2017 відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

15.02.2018 суд постановив ухвалу про скасування заочного рішення та призначення справи до судового розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання на 27.03.2018.

05.03.2018 представник відповідача 2 подав відзив на позов.

25.04.2018 представник позивача подав відповідь на відзив.

03.05.2018 суд постановив ухвалу (протокольну) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.07.2018.

09.07.2018 представник позивача подав заяву про поставлення питань відповідачу.

19.07.2018 представник відповідача 2 подав клопотання про відкладення розгляду справи.

19.07.2018 розгляд справи відкладено на 22.10.2018.

22.10.2018 відповідач 2 подав клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

22.10.2018 суд залишив без розгляду заяву представника позивача про поставлення питань відповідачу, залишив без задоволення клопотання відповідача 2 про призначення почеркознавчої експертизи та оголосив перерву до 16.01.2019.

16.01.2019 відповідач 2 подав клопотання про відкладення розгляду справи.

16.01.2019 суд продовжив перерву до 18.04.2019.

18.04.2019 представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, а представник відповідача 2 - про відкладення розгляду справи. Зважаючи на те, що неявка відповідача в судове засідання є повторною, суд не встановив підстав для відкладення розгляду справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права та мотиви їх застосування.

27 вересня 2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (банком) та ОСОБА_2 (позичальником) укладено кредитний договір № 0, предметом якого є надання банком позичальнику споживчого кредиту в іноземній валюті в розмірі 150 000 доларів США під 12,30% річних на строк до 27 вересня 2017 р. (а.с. 5-15).

Сторони договору погодили, що сплата процентів буде здійснюватися відповідно до графіку погашення кредиту щомісячно, не пізніше 25 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були нараховані проценти.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором було забезпечено порукою.

Так, 27 вересня 2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» (кредитором) та відповідачами ОСОБА_2 (позичальником) і ОСОБА_3 (поручителем) було укладено договір поруки № 45294, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником усіх зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору, або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. (а.с. 16-18).

За договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 р. правонаступник АКІБ «УкрСиббанк» - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», продав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги в якості кредитора до позичальників за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за договорами, укладеним з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 23-24, 25).

Отже на підставі вищевказаного договору та згідно з приписом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України позивач ПАТ «Дельта Банк» набув права кредитора у зобов`язаннях, що виникли з кредитного договору та договору поруки, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Заперечення відповідача ОСОБА_2 проти позову обґрунтовані посиланням на висновок почеркознавчого дослідження № 23/01-2018, згідно з яким підпис від його імені у технічному зображенні (копії) договору поруки № 45294 від 27 вересня 2006 р. виконаний не ним, а іншою особою (а.с. 94-97).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, окрім іншого, висновками експертів.

За положенням частини 1 статті 78 цього Кодексу суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку встановленого законом.

Згідно з нормою статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності в Україні визначає Закон «Про судову експертизу», стаття 3 якого проголошує, що судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судову експертизу» законодавство України про судову експертизу складається із цього Закону, інших нормативно-правових актів.

До таких нормативно-правових актіввідноситься, зокрема, Інструкція про порядок призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 у редакції Наказу від 20.12.2012 № 1950/5 (далі - Інструкція).

За правилом, закріпленим у пункті 1.4. Інструкції, під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо.

Згідно пункту 1.1. Науково-медичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (Додатку 2 до Інструкції у редакції Наказу від 20.12.2012 № 1950/5) об`єктом почеркознавчої експертизи є почерковий матеріал, в якому відображені ознаки почерку певної особи у тому обсязі, в якому їх можна виявити для вирішення поставлених завдань. Для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів.

Дослідженням змісту наданого відповідачем висновку почеркознавчого дослідження встановлено, що вищевказаним законодавчим нормам та вимогам Інструкції він не відповідає, а саме: у висновку відсутня вказівка на те, що експерт ОСОБА_5 обізнана про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а застосована експертом Методика судово-почеркознавчої експертизи (реєстраційний код 1.1.54) не передбачає можливість надання висновку за результатами дослідження технічних зображень (копій) документів.

Посилання на застосування іншої методики, яка передбачає можливість дослідження технічних зображень (копій) документів, у наданому відповідачем висновку почеркознавчого дослідження відсутні.

Більш того з висновку вбачається, що в якості порівняльного матеріалу були використані вільні зразки підпису ОСОБА_3 , проте документи, які досліджувались експертом, суду не надані, також не були надані копії документів, які б дозволяли суду з`ясувати кваліфікацію та спеціальність експерта ОСОБА_5 .

Суд викликав експерта ОСОБА_5 для роз`яснення висновку та зобов`язував відповідача, який надав цей доказ, сприяти явці експерта, проте експерт в судове засідання повторно не з`явився без повідомлення причин неявки.

Окрім того зі змісту наданої позивачем переписки ОСОБА_3 з банком вбачається, що в період 2012-2013 рр. поручитель неодноразово звертався до банку з пропозиціями щодо врегулювання спору шляхом відступлення йому права вимоги за кредитним договором за умови сплати 65 000 (60 000) дол. США, при цьому визнавав факт укладення ним договору поруки і навіть долучав до своїх звернень його копію (а.с. 168-181).

З огляду на вищенаведене, суд відхиляє наданий відповідачем висновок почеркознавчого дослідження як недопустимий і недостовірний доказ та вважає доведеним, що ОСОБА_3 виступив поручителем ОСОБА_2 за укладеним нею з АКІБ «УкрСиббанк» кредитним договором.

Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 порушила зобов`язання за кредитним договором, а тому з чим банк відповідно до пункту 7.3. кредитного договору набув право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів і комісій

За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів.

Позивач скористався наданим йому договором та законом правом в одноособовому порядку змінити строк виконання основного зобов`язання і 18 липня 2014 р. направив позичальнику ОСОБА_2 та поручителю ОСОБА_3 досудові вимоги про дострокове повернення кредиту та сплату нарахованих процентів (а.с. 20, 21, 22).

Судом встановлено, що ні позичальник, ні поручитель, вимоги кредитора не виконали.

Згідно з наданою позивачем довідкою загальний розмір заборгованості по вищевказаному кредитному договору станом на 10 жовтня 2014 р. складає 183664,44 доларів США, що за курсом НБУ складає 2 378 458,72 грн., в тому числі: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 115208,93 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 491 958,29 грн., та заборгованість за відсотками в розмірі 68455,51 доларів США, що за курсом НБУ складає 886 500,42 грн. (а.с. 19).

Розмір заборгованості за кредитним договором відповідачами не оспорюється і жодних доказів на спростування наданої позивачем довідки суду не надано, а тому суд покладає її в обґрунтування рішення як об`єктивний доказ, що підтверджує розмір заборгованості відповідачів за кредитним договором.

Згідно з умовами, визначеними у договорі поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за кредитним договором, при цьому відповідальність поручителя та боржника є солідарною.

Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Враховуючи, що вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором позивач пред`явив відповідачам 18 липня 2014 року, а у листопаді 2014 р. вже звернувся до суду з даним позовом, порука не припинилася.

Отже, на підставі викладених у заявах по суті справи аргументів і оцінки наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» та задовольняє їх у повному обсязі.

ІV. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на результат розгляду справи, суд покладає на відповідачів в рівних частках сплачений позивачем судовий збір в сумі 3654 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2 378 458 гривень 72 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 1827 гривень з кожного.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Є.Коновальця, 36-Б, код юридичної особи: 34047020.

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач 2: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з пп. 15.5 п. 15 частини першої Перехідних положень Розділу XIII ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя: