УХВАЛА

15 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 759/16734/15-ц

провадження № 61-22252св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Артем-Банк»,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року у складі судді Ключника А. С. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року у складі колегії суддів Білич І. М., Болотова Є. В., Поліщук Н. В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» про захист прав споживачів та стягнення неустойки,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

23 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» (далі - ПАТ «Артем-Банк») про захист прав споживачів та стягнення неустойки.

Обґрунтовуючи позов вказувала, що 27 вересня 2010 року між нею та ПАТ «Артем-Банк» було укладено договір № 577 про участь у фонді фінансування будівництва, відповідно до умов якого позивач зобов`язалась передати відповідачу грошові кошти в розмірі 840 057,40 грн з метою отримання у власність об`єкта інвестування - квартиру АДРЕСА_1 . Плановий термін введення будинку в експлуатацію - ІV квартал 2010 року.

28 листопада 2011 року ОСОБА_1 на виконання вимог пункту 2.3.7 договору додатково сплатила ПАТ «Артем-Банк» 60 660,60 грн, згідно квитанції 164_16 та отримала від відповідача згідно пункту 2.1.6 договору № 577 довідку № 577 про сплату повної вартості квартири в розмірі 900 718 грн.

02 серпня 2012 року позивачем було передано забудовнику документи для оформлення свідоцтва про право власності на об`єкт інвестування, що підтверджується актом прийому-передачі.

17 вересня 2013 року ОСОБА_1 отримала від відповідача лист № 24/05-258-02 із повідомленням про укладення договору з новим забудовником - товариством з обмеженою відповідальністю «Під ключ» (далі - ТОВ «Під ключ»), яким було передбачено зобов`язання ТОВ «Під ключ» привести об`єкт інвестування у стан, придатний для заселення та проживання. При цьому, позивач, у відповідності до пункту 2.3.7 договору № 577, сплатила відповідачу 9 191 грн та отримала виписку з особового рахунку про те, що позивач сплатив повну вартість квартири в розмірі 909 909 грн.

24 вересня 2013 року позивач передала новому забудовнику ТОВ «Під ключ» оригінал довідки № 577.1 для оформлення свідоцтва про право власності на об`єкт інвестування.

Невиконання забудовником ТОВ «Під ключ» зобов`язань змусило позивача звернутись до відповідача з вимогою спонукати забудовника здійснити необхідні роботи у будинку.

Станом на момент звернення до суду з цим позовом об`єкт інвестування не приведений до належного для проживання стану, не підключено тепло- та електропостачання, що вказує на порушення визначеного договором терміну завершення будівництва.

Посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просила стягнути з відповідача неустойку за прострочення виконання зобов`язань за договором № 577 про фінансування фонду будівництва від 27 вересня 2010 року в розмірі 2 975 400 грн.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою звернулась ОСОБА_1 , в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 червня 2017 року за вказаною касаційною скаргою було відкрито касаційне провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

У відповідності до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

11 червня 2019 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.

Позиція та висновки Верховного Суду

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» про захист прав споживачів та стягнення неустойкипризначити до судового розгляду.

Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська