Справа № 457/356/16-ц
провадження №2/457/20/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2019 року м. Трускавець

Трускавецькийміський суд Львівськоїобласті

У складі: головуючогосудді - Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурика В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в містіТрускавціцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко Анжела Дмитрівна про усуненнявід права на спадкування за законом та визнання права на спадкування всього спадкового майна,-

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко Анжела Дмитрівна про усуненнявід права на спадкування за законом та визнання права на спадкування всього спадкового майна. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно проживала з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 21/50 ідеальної частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних господарських будівель та земельної ділянки, на якій вони розташовані. Спадкова справа після смерті покійної ОСОБА_7 відкрита приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д. 07 грудня 2015 року за заявою ОСОБА_2 01 лютого 2016 року він звернувся з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на спадщину. Він постійно проживав разом за спадкодавцем, з ним також проживала його сім`я. 31 березня 1969 року 1/2 частина будинку житловою площею 51,6 кв.м. була подарована ОСОБА_7 , власником якого була ОСОБА_8 (мама ОСОБА_7 ), інша 1/2 частина будинку та відповідна частина надвірних господарських будівель, належних до будинку житловою площею 123,8 кв.м., перейшла у власність ОСОБА_7 за свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 17 травня 2001 року. Після смерті ОСОБА_9 було два спадкоємці: ОСОБА_7 (дочка) та ОСОБА_10 (син), який відмовився від спадщини на користь ОСОБА_7 . На підставі рішень міжвідомчої комісії Трускавецького міськвиконкому № 62 від 26 червня 1990 року, № 93 від 18 вересня 1990 року, № 59 від 19 червня 1990 року, № 36 від 28 березня 1990 року, № 109 від 20 листопада 1990 року затверджено проект на прибудову розміром 3,9*8,3 м (замовник ОСОБА_7 ). 17 травня 2001 року ОСОБА_7 стала власником всього будинку. 17 липня 2001 року ОСОБА_2 подаровано 29/50 ідеальних частин житлового будинку, а за ОСОБА_7 залишилося 21/50 ідеальних частин. Він разом з матір`ю ОСОБА_7 , дружиною ОСОБА_3 , сином ОСОБА_11 проживали однією сім`єю. Проживаючи разом з матір`ю, він за кошти своєї сім`ї, за кошти, отримані в кредит у Кредитній спілці «Бойківщина», замінив вікна у будинку, вхідні та внутрішні двері. За кошти з його сімейного бюджету зроблено зовнішній ремонт у будинку, спільно з мамою облаштовано кухню, ванну кімнату, туалет. У червні 2015 року у матері виявлено онкологічне захворювання, у зв`язку з чим вона постійно потребувала піклування та моральної підтримки. Під час хвороби спадкодавця відповідачка часто їздила до дочки до Львова, а він доглядав хвору матір. Він з дружиною доглядав хвору матір, постійно перебував з нею, опікувався нею, годував, купував ліки. Вже знаючи, що вона захворіла, мама хотіла подарувати йому решту будинку, оформивши на нього договір дарування, однак не змогла цього зробити, тому що документи на будинок та Державний акт на приватизацію землі був у сестри. І покійна мати, і він неодноразово просили ОСОБА_2 дати документи на землю та будинок, однак відповідачка щоразу вигадувала різні причини, щоб їх не дати. Відповідачка постійно чинила перешкоди та унеможливлювала оформлення мамою договору дарування. Упродовж хвороби мати зазнавала і душевних страждань у зв`язку з поведінкою відповідачки. Відповідачка після смерті матері без його згоди забрала всі материні вироби з дорогоцінних металів, прискладані нею гроші на поховання, обідній стіл, телевізор, тюнер. Вона першою у грудні 2015 року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вимагає, щоб він віддав їй велику кімнату, де фактично проживає його сім`я, кухню, ванну, туалет, всі проведені ним комунікації. Таким чином, відповідачка ставить його у невигідне становище, намагаючись збільшити розмір своєї частки. Вважає, зо відповідачку ОСОБА_2 , спадкоємця першої черги, слід усунути від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 та визнати за ним право на спадкування на все спадкове майно.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення, у якому відповідачка просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Позивач за матір`ю не доглядав, грошей на лікування не виділяв, на поховання матері надав незначну суму коштів. Матір доглядала вона, а не позивач зі своєю дружиною. Коли мати ще була жива, вона часто готувала їсти і для позивача. Позивач вихідні та відпустку проводив у м. Рудки на Самбірщині у матері дружини, тому вона піклувалася за їхньою матір`ю. Позивач часто конфліктував з матір`ю. У червні 2015 року у матері виявили лейкемію, тому вона перебувала у цей час у Львові, де в лікарні лікувалася матір. Вона ж частково і оплатила лікування, а також займалася похороном, оплатила усі витрати: копання ями, поминки, купівля продуктів, домовини, хреста. Що стосується твердження позивача про те, що він отримав кредит для встановлення вікон, то це не відповідає дійсності, оскільки їхня мати встановила вікна задовго до того, як брат отримав кредит для встановлення вікон на своїй половині. Твердження про те, що мати хотіла подарувати будинок позивачу є надуманим, оскільки вона мала всі правовстановлюючі документи, однак не бажала нічого дарувати синові, а також відмовлялася ставити свій підпис у відсутності дочки.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що в дитинстві, коли ще будинок належав його бабусі - ОСОБА_8 Коли мама - ОСОБА_7 - хотіла добудувати будинок, бабуся переписала половину будинку на ОСОБА_7 Після перебудови ОСОБА_7 подарувала 21/50 ОСОБА_2 , а 21/50 ідеальну частину залишила собі. Йому про це стало відомо, коли він отримав довідку з ЖЕКу. Перед смертю мама хворіла. Він займався її лікування, сам забирав з лікарні зі Львова. Перед смертю, коли мамі стало легше, мати хотіла подарувати йому належну їй частину будинку. Він займався з мамою покращенням та ремонтом будинку. Для цього ОСОБА_1 запросив приватного нотаріуса. У той момент його сестра перебувала у м. Львів. Коли почали збирати документи, виявилося, що акт приватизації був у ОСОБА_2 , яка відмовилася надавати документ. Позивач підтвердив наведені обставини, будучи допитаним у якості свідка.

Представник позивача - адвокат Потічна Н.Ю. у судовому засіданні пояснила, що покійна мати мала намір передати своє майно саме синові. ОСОБА_7 була свідомою, активною, зверталася у різні інстанції, ставила свій підпис на документах. Після добудови будинку, частину якої вона подарувала дочці, ОСОБА_7 стару частину хотіла подарувати синові. Оскільки сім`я ОСОБА_12 перебувала у черзі для покращення житлових умов, укладення договору дарування було недоцільним. Перед смертю ОСОБА_7 хотіла подарувати належну їй частину будинку, для чого запросила нотаріуса Ломакіну О .Я. , однак вчинити такий правочин було неможливо у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів. ОСОБА_7 хотіла, щоб син став власником будинку при її житті.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що її брат вкрав у неї свідоцтво про отримання спадщини мамою у 2001 році, тому вона не змогла оформити спадщину у нотаріуса ОСОБА_14 . Державний акт про право власності на землю виданий на її ім`я, тому вона тримала його в себе. У період з 1996 по 1998 роки ОСОБА_1 з сім`єю проживав на орендованій квартирі. Він повернувся додому після смерті бабусі ОСОБА_8 Прибудову до будинку вона робила за її кошти та за кошти чоловіка, при цьому допомагала родина чоловіка. Причиною проведення перебудови була відсутність санвузла. ОСОБА_2 пропонувала після смерті матері досягнути згоди поділу будинку: вона пропонувала виділити їй 1/3 будинку, на що він не погоджувався. Коли ОСОБА_7 хворіла, позивач інколи приїжджав у лікарню. У Львові у лікарні ОСОБА_2 дала дозвіл виписати ОСОБА_7 з лікарні. Коли ОСОБА_7 виписали з лікарні у Львові 19 серпня 2015 року вона повернулася з мамою до Трускавця маршруткою. У ніч перед смертю біля ліжка матері була вона та її чоловік. Документів про право власності на будинок вона не забирала, оскільки їй належала частина будинку. Вона не повідомляла брата про те, що вона йтиме до нотаріуса, оскільки не зобов`язана цього робити. Вказані обставини підтвердила, будучи допитаною у якості свідка.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д. пояснила, що до неї звернулася ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. ОСОБА_2 повідомила про наявність ще одного спадкоємця. Вона приняла заяви, відкрила спадщину, повідомила про строки видачі свідоцтва про право на спадщину.

Будучи допитаною у якості свідка, представник позивача - ОСОБА_3 пояснила, що, даючи нотаріусу довідку про склад сім`ї, ОСОБА_2 ввела нотаріуса в оману, тому що у цій довідці було вказано, що будинку проживала тільки мама. На її думку, ОСОБА_2 мала намір усунути брата від спадкування. Напередодні вони домовлялися, що підуть разом до нотаріуса, однак ОСОБА_2 пішла до нотаріуса сама. Коли ОСОБА_2 не була вдома, то не виникало жодних конфліктів. Померла ОСОБА_7 не хотіла, щоб дочка ночувала поруч з нею. Коли померла свекруха, вона перебувала в м. Рудки, куди їздила час від часу допомагати матері. У той день вона поїхала на півдня допомогти мамі копати картоплю. Вона та її чоловік постійно перебували поруч з ОСОБА_7 Перед смертю її чоловік постійно перебував біля ОСОБА_7 . На світанку ОСОБА_1 ліг трохи перепочити, тому що втомився протягом ночі. Крім цього, ОСОБА_2 взяла гроші, які тепер покійна ОСОБА_7 за життя приготувала собі на похорон, за що і організувала похорон. Коли вона запитала ОСОБА_2 , чи брала вона ті гроші, то ОСОБА_2 спочатку промовчала, а потім сказала, що то будуть гроші на пам`ятник.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснила, що 15 липня 2015 року вона ходила на виклик до ОСОБА_7 . У ході консультації з`ясувалося, що вона хоче подарувати належну їй частини земельної ділянки та будинку своєму синові. ОСОБА_7 сказала, що у неї відсутні правовстановлюючі документи. Ці документи знаходяться у її дочки. Розмова була особистою та конфіденційною. ОСОБА_7 була біля будинку. Син та невістка присутніми при розмові не були. ОСОБА_7 казала, що бажає передати синові майно безоплатно при житті. Усвідомлюючи, що фактичним власником майна буде її син, вона з цим погодилася. Виклик зробила ОСОБА_3 . При виклику вказала, що свекруха хоче проконсультуватися з приводу передачі майна синові. ОСОБА_7 озвучила намір подарувати належну їй частину будинку ОСОБА_7 . Про дочку ОСОБА_7 казала, що певна частка майна їй вже належить, тому свою частку вона бажає передати синові. Повідомляти ОСОБА_2 про таку консультацію необхідності не було. Договір дарування оформляти у той момент ніхто не збирався, оскільки на виклик вона ходила всього лиш на консультацію.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснила, що вона працює лікарем загальної практики - сімейним лікарем. Вона спостерігала покійну ОСОБА_7 з 2004 року. До ОСОБА_7 вона приходила дуже часто. До 2014 року на виклики вона приходила раз на півроку, однак ОСОБА_7 щомісяця приходила на прийом. У 2015 році виклики почастішали. У липні 2015 року у 5-ій Львівській лікарні ОСОБА_7 був виставлений остаточний діагноз - мієлоплазний синдром (онкозахворювання). ОСОБА_7 усвідомлювала, що вона є важко хворою. У вересні 2015 року стан ОСОБА_7 погіршився. Від госпіталізації родичі відмовилися. Згодом її госпіталізували самостійно. З цього приводу їй телефонував ОСОБА_7 Коли вона приходила до ОСОБА_7 , то здебільшого спілкувалася з сином та невісткою. У поліклініку приводив син. Дочку вона бачила тричі, зокрема, після виписки з псхоневродиспансеру та при виписці довідки про смерть. ОСОБА_7 завжди була забезпечена ліками.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що вона працює начмедом у санаторії «Шахтар». Чоловік ОСОБА_2 - її двоюрідний брат. На обстеження до санаторію ОСОБА_7 останні 10 років привозила ОСОБА_2 . Також ОСОБА_2 показувала результати аналізів з інших установ. Лікування, наскільки їй відомо, займалася ОСОБА_2 ОСОБА_1 до неї ніколи не телефонував. Коли вона приходила додому, то вдома була ОСОБА_2 , яка її запрошувала прийти. Про майно з ОСОБА_7 вона не розмовляла.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 була її троюрідною сестрою. Перед смертю ОСОБА_7 була достатньо матеріально забезпеченою, сама робила ремонт, викликала майстрів. З дітьми стосунки були нормальні. Лікуванням ОСОБА_7 , наскільки їй відомо, займала ОСОБА_2 та її дочка. Їй невідомо, хто купував ліки, хто сплачував комунальні послуги, хто саме займався похороном. Зі слів родичів на поминках, онучка теж давала гроші на похорон.

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні пояснив, що він є дівером відповідачки. У 1987 році його батько та він допомагали проводити каналізацію до будинку АДРЕСА_1 . У кінці 80-х прибудову починав будувати його батько, допомагали їхні родичі. Інколи допомагав ОСОБА_1 Похованням ОСОБА_7 , наскільки йому відомо, займалася його братова. Стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мирними назвати не можна було. Про намір покійної щодо належного їй майна йому нічого невідомо.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні пояснила, що її покійний чоловік - рідний брат ОСОБА_7 Родину ОСОБА_22 вона знає з 1964 року. У дитинстві ОСОБА_1 тяжко хворів понад 10 років, тому мама за нього постійно переживала. Перед смертю ОСОБА_7 казала, щоб після її смерті ОСОБА_1 віддасть свою велику кімнату ОСОБА_2 , а сам житиме на половині ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_8 її чоловік відмовився від майнових претензій у м. Трускавець з умовою, що його умовна частка у батьківському будинку перейде ОСОБА_1 Детально про метраж будинку їй невідомо, їй відомо тільки про волю померлої. Про заповіт ОСОБА_7 їй нічого не говорила.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні пояснив, що він працює лікарем санаторію «Алмаз», позивач ОСОБА_1 є його кумом. Удома в кума він бував часто, пам`ятає його маму, яка часто хворіла. Разом з кумом проживала також його мама. Відповідачка проживала у тому самому будинку зліва. Інколи його просили оглянути ОСОБА_7 Її стан був середньої важкості, вона довго хворіла. ОСОБА_1 їй часто допомагав. За життя ОСОБА_7 говорила, що після її смерті « ОСОБА_24 буде зліва, а ОСОБА_25 буде справа». Часто він їздив разом з ОСОБА_1 купувати ліки. Про відсутність чи наявність документів на будинок у померлої йому нічого невідомо.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Стаття 1223 ЦК України передбачає,що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 1224 ч. ч. 3, 5 та 6ЦК України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 19 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 /арк. справи 4, Т. 1/.

Відповідно до довідки про причину смерті № 103 від 19 вересня 2015 року, причиною смерті ОСОБА_7 , яка померла у віці 77 років ІНФОРМАЦІЯ_1 була ішемічна хвороба серця /арк. справи 54, Т. 1/.

Судом встановлено, що сторони є дітьми померлої ОСОБА_7 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання вбачається, що з запитом до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області щодо реєстрації смерті зверталася ОСОБА_2 /арк. справи 55, Т. 1/.

Сам факт звернення ОСОБА_2 до державного органу з метою реєстрації смерті матері не може свідчити про її піклування та матеріальне забезпечення ОСОБА_7 Стороною відповідача долучено до матеріалів справи документи, з яких вбачається, що саме ОСОБА_2 замовила та оплатила пам`ятник на могилу матері /арк. справи 243-245, Т. 1/. Вказана обставина також не може бути доказом того, відповідачка здійснювала постійний догляд та піклування за ОСОБА_7 . Крім цього, у судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила, що взяла гроші, які за життя ОСОБА_7 приготувала собі на похорон.

Організацію та проведення його поховання здійснювавОСОБА_1. , що підтверджується відповіднимиматеріалами справи. Доводи сторони відповідачки про те, що вона оплачувала поминки, понесла витрати на викопування ями, купували продукти для організації поминок, не заслуговують на увагу з огляду на те, що вони нічим не підтверджені. Надані фіскальні чеки /арк. справи 56, Т. 1/, рахунок № 788 /арк. справи 57, Т. 1/, на якому не міститься дати, місця складання не підтверджують вказану обставину, оскільки на цих документах відсутні відомості про платника.

07 грудня 2015 року до приватного нотаріуса Трускавецького міського нотаріального округу Скрипченко А.Д. звернулася ОСОБА_2 з заявою про прийняття спадщини /арк. справи 80, Т. 1/. На підставі її заяви було заведено спадкову справу № 9/2015, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі /арк. справи 87, Т. 1/. 01 лютого 2016 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 /арк. справи 88, Т. 1/.

Згідно з Розділом IV«Прописка» будинкової книги для прописки громадян, що проживають у квартирі АДРЕСА_1 у вказаному помешканні проживають наступні особи: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /арк. справи 9-11, Т. 1/. Відповідно до довідки № 2024 від 15 березня 2015 року, виданої ТОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс», ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , склад сім`ї: дружина - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_11 , мати - ОСОБА_7 (до дня смерті була зареєстрована за цією адресою) /арк. справи 12, Т. 1/. У матеріалах справи міститься аналогічна довідка, видана на ім`я ОСОБА_2 , де вказано, що у будинку АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_27 /арк справи 85, Т. 1/. Саме таку довідку ОСОБА_2 надала нотаріусу при зверненні з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Встановлено, що померла була особою похилого віку, часто хворіла. Останні роки не могла сама себе обслуговувати та потребувала постійної сторонньої допомоги, не могла самостійно пересуватися. Забезпеченням догляду за нею, придбанням ліків, продуктів, побутовим самообслуговуванням займався позивач та його дружина. Вказану обставину підтвердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_28 , яка була сімейним лікарем ОСОБА_7 . Крім цього, свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні підтвердив, що разом з позивачем купував ліки для ОСОБА_7 .

З показів свідків вбачається, що відповідачка свідомо, умисно перешкоджала спадкодавцю надати правовстановлюючі документи на майно з метою звернення до нотаріуса для складення заповіту. Будучи допитаною у якості свідка, відповідачка підтвердила, що сама звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Крім цього, свідок ОСОБА_21 вказала у судовому засіданні, що покійна ОСОБА_7 мала намір передати належне їй майно синові ОСОБА_1 , про що було також відомо ОСОБА_2 .

Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Той факт, що позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу піклувався, матеріально забезпечував та надавав іншу допомогу спадкодавцю ОСОБА_7 , у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_23 .

У ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_7 потребувала сторонньої допомоги через свій безпорадний стан.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення сторони позивача та відповідача, керуючись цивільним законодавством України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо надання йому права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , оскільки матеріали справи містять докази здійснення позивачем опіки над спадкодавцем, яка останні роки потребувала постійного медичного догляду. Саме позивач та його дружина здійснювали постійний щоденний догляд за ОСОБА_7 з огляду на наявність у спадкодавця ряду хронічних захворювань, зокрема, гострої анемії, взявши на себе також весь тягар щодо поховання спадкодавця, вбачається з матеріалів справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 23, 1222, 1224, 1258, 1261, 1267-1270, 1278,1296 ЦК України, ст. ст. 141, 263, 265, 273 ЦПК України, с у д,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Усунути відповідача ОСОБА_2 , спадкоємця першої черги за законом від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , спадкоємцем першої черги за законом, право на спадкування всього спадкового майна після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 грн.20 коп. та 275 грн 60 коп. судових витрат за заяву про забезпечення позову.

Повний текст рішення буде виготовлений протягом десяти днів із дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд Львівської області протягом 30 днів із дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення у повному обсязі виготовлено 03 жовтня 2019 року.

Суддя: В. І. Марчук