12.11.2019 Справа № 363/1773/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Котлярової І.Ю.

при секретарі - Палій Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування, -

ВСТАНОВИВ:

Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за опалення місць загального користування, вказавши, що відповідно до ч. 4 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ВРКП «Вишгородтепломережа» надає послуги з централізованого опалення (враховуючи послуги з опалення місць загального користування) споживачам в оселі їх будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , в межах балансової належності. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , проживає за даною адресою та користується комунальною послугою з централізованого опалення місць загального користування. У 2011 році відповідач звернулася до позивача із заявою у якій просила зафіксувати факт самовільного відключення її квартири від централізованого опалення та припинити нарахування за послуги з централізованого опалення її квартири. Підприємством було складено відповідний акт обстеження квартири відповідача, у якому було зафіксовано, що в квартирі відсутні транзитні стояки та вхідні труби. Квартира обігрівається газовим котлом та від`єднана від системи централізованого теплопостачання. Проте згідно з пунктом 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні системи опалення, повинні оплачувати послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку. Свої обов`язки з теплопостачання житлового будинку позивач виконує належним чином. Опалювальні періоди 11-12 рр., 12-13 рр., 13-14 рр., 14-15 рр., відповідач сплачувала у повному обсязі. У листопада 2014 року відповідачу було проведено новий розрахунок кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування для визначення плати за їх опалення по квартирі відповідача, оскільки у відповідності до акту обстеження житлового будинку де проживає відповідач, було встановлено, що в приміщенні його під`їзду було самовільно відрізано два чавунні радіатори. Однак не зважаючи на це, споживачі повинні платити за опалення місць загального користування, оскільки формула розрахунку оплати складається з двох частин, і якщо послуги з опалення окремого приміщення місць загального користування (в даному випадку під`їзду) не надаються, то залишається друга частина формули, згідно якої нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі є обов`язковими. Проте відповідач не оплачує за отримані комунальні послуги з централізованого опалення місць загального користування, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 788, 57 грн. Тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за опалення місць загального користування у розмірі 788, 57 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 30.08.2019 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого зазначив, що відповідач позов не визнає у повному обсязі, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що у під`їзді, в якому проживає відповідач відсутні радіатори опалення. Послуга з опалення у під`їзді відповідача у вигляді, передбаченому Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами відповідачу не надавалася, підстави вимагати у відповідача оплати таких послуг на підставі цих актів законодавства у позивача відсутні. Витрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі, Методикою передбачені лише як складова формули розрахунку кількості теплової енергії на опалення місць загального користування, окремого розрахунку зазначених витрат Методикою не передбачено. Така позиція відповідача збігається з судовою практикою, викладеної у рішенні Апеляційного суду Черкаської області від 04.03.2016 у справі № 703/4959/15-ц. Позивач не наводить жодних розрахунків заявленої ним суми заборгованості, не наведено жодного розрахунку місячних сум оплат, а лише вказано самі суми, які щомісяця є різними. З розрахунку, на який посилається позивач, лише вбачається, що розраховані позивачем додаткові теплові втрати, які не враховуються лічильником будуть складати 0,178 Гкал, тобто в сталому розмірі. З таких обґрунтувань позивача не можливо зрозуміти, якими чином позивач розрахував помісячні суми заборгованості відповідача. В розрахунку позивача втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами систем опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі розраховано за СНиП 2.04.05-91 «Отопление, вентиляция и кондиционирование», приложение 12, 1991г., які згідно з наказом Мінрегіонбуду від 25.01.2013 № 24 «Про затвердження ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» визнані такими, що не застосовуються на території України з 01.01.2014 року. А тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити, та стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 2 750, 00 грн.

В свою чергу, представником позивача було подано до суду відповідь на відзив, згідно якого вказав, що категорично не погоджується із твердженням відповідача, зазначив, що квартира відповідача була від`єднана від систем централізованого опалення будинку. При обстеженні під`їзду житлового будинку, в якому проживає відповідач було встановлено самовільне зняття радіаторів опалення. У відповідності до вимог Методики, підприємством було проведено розрахунок частки витрат місць загального користування відповідача в майні будинку. Була застосована саме формула розрахунку відповідно до підпункту 2.1.4 пункту 2.1. Методики, яка включає в себе суму двох доданків: кількості теплової енергії на опалення крім того приміщення місць загального користування та втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. При цьому, в розрахунку було враховано відсутність радіаторів в під`їзді, а також вимоги щодо не застосування на території України з 01.01.2014року СНиП 2.04.05-91, оскільки безпосередньо в розрахунку не застосовувалася кількість теплової енергії на опалення сходових клітин, а втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами, прокладеними в підвалі (горищі) будинку визначалися виходячи з нормативного значення питомих теплових втрат подавального та зворотного ізольованих трубопроводів водяних теплових мереж при прокладанні в підвалі (горищі) для кожного діаметру трубопроводу згідно з технічною документацією: «Методическими указаниями по определению тепловых потерь в водяных и паровых тепловых сетях» РД 34.09.255-97. Що стосується позиції, викладеної у рішенні апеляційного суду, на яку посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, зазначив, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах апеляційних судів не є обов`язковими для їх застосування. На підставі викладеного просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ВРКП «Вишгородтепломережа» надає послуги з централізованого опалення споживачам в оселі їх будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , в межах балансової належності.

Власником квартири АДРЕСА_3 цього будинку є ОСОБА_1 , яка від`єдналася від системи централізованого теплопостачання та встановила у своїй квартирі індивідуальне (автономне) опалення.

ВРКП «Вишгородтепломережа» є постачальником теплової енергії до будинку у АДРЕСА_1 .

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 162 ЖК України, споживач зобов`язаний оплачувати послуги з централізованого опалення у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг із зобов`язанням оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом, а виконавець зобов`язується забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг.

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Таким чином, розрахунок витрат теплової енергії, що припадає на відключення від системи центрального опалення квартири, проводиться у відповідності до п. 28 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» та наказу Міністерства будівництва, архітектури і житлово-комунального господарства України № 359 від 31.10.2006 р. «Про затвердження методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення».

Договір на постачання теплової енергії між сторонами не укладався, але цей факт не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до частини другої статті 509 ЦК України, пунктів 1-5 частини третьої статті 20, пункту 3 частини другої статті 21 Закону України «Про житло-комунальні послуги» обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладено на обидві сторони - як виконавця, так і споживача.

Представником позивача надано до суду розрахунок кількості теплової енергії, яка витрачається розподільчими трубопроводами приміщень загального користування багатоквартирного житлового будинку при відключенні окремих квартир від системи централізованого опалення, згідно якого відносно квартири відповідача здійснюється нарахування плати за опалення місць загального користування.

Оскільки оплата наданих послуг з централізованого опалення місць загального користування споживачем не проводилась, за період з лютого 2016 року по березень 2019 року утворилася заборгованість в сумі 788 гривень 54 копійок.

Встановлено, що позивачем, як виконавцем, послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку надаються, відповідач їх отримує, але ухиляється від їх оплати.

Згідно із статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Порядок надання комунальних послуг, їх обліку та оплати, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг визначено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 № 630.

Пунктом 28 зазначених Правил визначено, що споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, квартирні засоби обліку теплової енергії, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами встановлено Методикою, затвердженою наказом Мінбуду України від 31.10.2006 № 359, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 листопада 2006 року за № 1237/13111.

Підтримання температури вище 0° C протягом всього року, особливо в зимовий час, в загальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання належного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього будинку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої зміни температур. У будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, належний температурний режим вище 0° C підтримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходиться в підвальному приміщенні будинку та на горищі.

Оскільки житло відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку, отже, оплачувати послуги згідно з встановленими тарифами.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого представником позивача, борг за послуги з централізованого опалення місць загального користування за квартирою № АДРЕСА_3 становить 788, 57 грн.

Представник відповідача у відзиві зазначав, що опалювальні прилади в місцях загального користування будинку, в якому знаходиться квартира відповідача, демонтовані й послуги з централізованого опалення місць загального користування відповідач не отримує.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що в розрахунку було враховано відсутність радіаторів в під`їзді, а також вимоги щодо не застосування на території України з 01.01.2014року СНиП 2.04.05-91, оскільки безпосередньо в розрахунку не застосовувалася кількість теплової енергії на опалення сходових клітин, а втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами, прокладеними в підвалі (горищі) будинку визначалися виходячи з нормативного значення питомих теплових втрат подавального та зворотного ізольованих трубопроводів водяних теплових мереж при прокладанні в підвалі (горищі) для кожного діаметру трубопроводу згідно з технічною документацією.

У пункті 2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, наведено формулу загальної кількості теплової енергії на опалення місць загального користування: Qмзк = SQмзк + Qвтр., де SQмзк - кількість теплової енергії на опалення окремого приміщення місць загального користування, Qвтр. - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Ця формула складається із двох частин. Отже, якщо послуги на опалення окремого приміщення місць загального користування не надаються, залишається друга частина формули - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.

Отримуючи комунальні послуги, відповідач зобов`язана вносити за них плату, яка відповідно до п.п. 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 р. № 630 здійснюється щомісяця, не пізніше 20-го числа, що настає за розрахунковим відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо).

Не погоджуючись з розрахунком заборгованості та вказавши на неправильне застосування позивачем формули розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування, відповідачка не надала суду свого розрахунку вартості даних послуг. Клопотань та заяв про призначення судово-бухгалтерської експертизи з метою встановлення неправильності проведення розрахунку від сторін під час розгляду справи не надходило, суд же у відповідності з ст. 13 ЦПК України, керуючись принципом диспозитивності, позбавлений права самостійно здійснювати розрахунок боргу, тому керується розрахунком, наданим позивачем.

Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наявність розподільчих трубопроводів на горищі (підвалі) будинку, надання позивачем належних послуг з теплопостачання місць загального користування та доведеності факту втрат теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача як власника та фактичного споживача зазначених послуг заборгованості за період з лютого 2016 року по березень 2019 року.

Такі висновки повністю узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, яких останній дійшов при розгляді справ з аналогічними правовідносинами (Постанова від 26.09.2018 року у справі № 703/58/16-ц, Постанова від 05.06.2019 року у справі № 703/3515/15-ц).

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1921 гривень 00 копійок.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263-265, 274, 354 ЦПК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» , місце знаходження: Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 3-В, рахунок № НОМЕР_2 в Головному управлінні по м. Києву та Київській області в АТ «Ощадбанк», МФО 322669, заборгованість за опалення місць загального користування у сумі 788 (сімсот вісімдесят вісім) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Вишгородського районного комунального підприємства «Вишгородтепломережа» , місце знаходження: Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 3-В, рахунок № НОМЕР_2 в Головному управлінні по м. Києву та Київській області в АТ «Ощадбанк», МФО 322669, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Позивач: ВРКП «Вишгородтепломережа» (, місце знаходження: Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 3-В, рахунок № НОМЕР_2 в Головному управлінні по м. Києву та Київській області в АТ «Ощадбанк», МФО 322669).

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ).

Суддя І.Ю. Котлярова