Ухвала

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 760/22388/18

провадження № 61-19225ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом та просила суд: зобов`язати ОСОБА_2 замінити вхідні двері до квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_2 замінити замок на дверях клітки на 6 поверсі, де розміщені квартири АДРЕСА_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 відремонтувати поштову скриньку № 33, яка належить позивачу, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 шляхом вирівняння поверхні дверцят поштової скриньки або її заміни; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що є власником квартири АДРЕСА_3 .

Вказує, що відповідач є її сусідом, який проживає у квартирі АДРЕСА_4 . Своїм негативним відношенням до позивача, останній пошкодив майно, що належить позивачу, зокрема поштову скриньку та вхідні двері.

Зазначає, що неодноразово зверталась зі скаргами до органів поліції, зверненнями до Президента України та Міністерства юстиції України.

Вказує, що працівниками Солом`янського УП ГУНП м. Києві, обставини, що підтверджували б здійснення відповідачем погроз та пошкодження її майна, не встановлено. З огляду на дані обставини, позивач вимушена звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства та просить зобов`язати відповідача вчинити певні дії та відшкодувати їй моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, у задоволені позову відмовлено.

24 жовтня 2019 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року, та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500,00 грн (1 921,00 грн х 500).

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про вчинення певних дій та стягнення моральної шкоди в сумі 50 000,00 грн.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Також ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання заявника в касаційна скарзі на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, а саме на виняткове значення для неї даної справи є безпідставними, оскільки заявником не наведено логічного обґрунтування такого твердження.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Вказівка в резолютивній частині постанови Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити дії, відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров