РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року

м. Рівне

Справа № 570/2788/17

Провадження № 22-ц/4815/1332/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Шимківа С. С.,

секретар судового засідання Пиляй І. С.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

відповідач Білокриницька сільська рада Рівненського району Рівненської області,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 серпня 2019 року у складі судді Кушнір Н.В., ухвалене в м. Рівне о 09 год. 10 хв., повний текст рішення складено 05 серпня 2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Свої позовні вимоги обґрунтовувала порушенням свого права на приватизацію земельної ділянки, на якій знаходиться належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 та відмовою у внесенні таких відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з перетином меж вказаної земельної ділянки із суміжною земельною ділянкою, що належить відповідачу. Просила суд визнати незаконним та скасувати рішення Білокриницької сільської ради № 255 від 11 серпня 2016 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31209509 від 02 вересня 2016 року державного реєстратора Рівненської районної державної адміністрації Левчука Юрія Сергійовича щодо передачі у власність земельної ділянки відповідачу та державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :03:009:0160.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 01 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішення суду першої інстанції вмотивоване тим, що даний спір є приватноправовим і виник із відносин, урегульованих нормами цивільного права, що пов`язані зі здійсненням сторонами цивільних прав на земельні ділянки на засадах рівності, а спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин є наслідком цього цивільного спору. Судом взято до уваги, що фактично позивач оспорює дії Білокриницької сільської ради з причин накладки земельних ділянок, та не оскаржує правомірність набуття відповідачем ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку. Судом також зроблено висновок про неефективність обраного позивачем способу захисту свого права, оскільки він не забезпечує справедливу рівновагу між інтересами сторін, і, більш того, не вирішує спору по суті та призводитиме до конфліктів сторін та порушення інтересів інших осіб.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що вона оспорює в судовому порядку саме набуття ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку. Додає, що в матеріалах справи наявна довідка № 241/06-27 від 09.09.2016 року, згідно з якою її батьку ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею 0,15 га в с. Антопіль між сусідами ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та надано право побудувати там житловий будинок. Доводить, що земельна ділянка її батька мала свої межі між вищезазначеними сусідами, а земельна ділянка ОСОБА_2 розміщена саме в даних межах між належним їй будинковолодінням і сусідом ОСОБА_5 , який на даний час помер. Вважає, що суд безпідставно в оскаржуваному рішенні послався на існування земельної ділянки та її використання в такому ж стані, що і більше 57-ми років назад. Зазначає, що згідно рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2004 року (справа № 2-1586/04) за нею визнано право власності на будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . Цей будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці, яка була виділена її батьку згідно інформації з вищезазначеної архівної довідки. Зауважує, що вона звернулася до Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області про приватизацію земельної ділянки, і рішенням ради за № 248 від 26.06.2012 року було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,2361 га, а в подальшому ПП «Рельєф Плюс» було виготовлено відповідну технічну документацію на земельну ділянку. 13.11.2015 року вона звернулася із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру до Управління Держгеокадастру у Рівненській області, проте їй було відмовлено, у зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме, перетином ділянки, яку передбачається зареєструвати з ділянкою відповідача ОСОБА_2 , кадастровий номер :03:009:0160 з співпадінням площі у 2,1691%. Вказує, що право власності ОСОБА_2 виникло на підставі рішення Білокриницької сільської ради № 255 від 11.08.2016 року. Стверджує, що її взагалі не повідомляли про час проведення робіт із закріплення меж земельної ділянки, жодного погодження меж земельної ділянки з нею не проводилося, а відповідний Акт, який міститься в матеріалах справи, взагалі не містить дати його складання. Вважає, що приватизація ОСОБА_2 земельної ділянки здійснена з частковою приватизацією її земельної ділянки. Встановлення меж земельної ділянки на місцевості, закріплення їх межовими знаками була проведена із порушенням вимог Інструкції, а саме: у її відсутності, як суміжного землекористувача, без урахування об`єктивних даних про дійсний розмір та конфігурацію земельної ділянки, яка підлягала приватизації. Білокриницька сільська рада, приймаючи рішення № 255 від 11.08.2016 року, не звернула уваги на те, що така технічна документація складена із вказаними вище порушеннями Інструкції, а документи про розмір земельної ділянки, зокрема дані земельно-шнурової книги свідчили, що у законному користуванні ОСОБА_1 перебувала земельна ділянка площею 0,15 га, та що передача ОСОБА_2 у власність земельної ділянки відбулась за рахунок включення до її складу частини земельної ділянки, якою користувалась ОСОБА_1 , що призвело до порушення її прав. Враховуючи, що виготовлення технічної документації із землеустрою ОСОБА_2 проведено з порушеннями вимог Інструкції, тому існують всі підстави для скасування рішення про державну реєстрацію спірної земельної ділянки, проведену 02.09.2016 року державним реєстратором, щодо передачі у власність та проведення державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:009:0160. Із наведених підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною, а тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області від 26 квітня 1962 року (протокол № 8) батьку позивача ОСОБА_3 виділено земельну ділянку площею 0.15 га в с.Антопіль між сусідами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та надано право побудувати на ній будинок.

26 червня 2012 року рішенням виконкому Білокриницької сільської ради № 248 п.4 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0.2361 га за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови в с.Антопіль на території Білокриницької сільської ради Рівненського району Рівненської області(а.с8).

На підставі цього рішення ПП "Рельєф плюс" виготовлена технічна документація. Суміжні землекористувачі погодили Протокол обстаження і погодження меж земельної ділянки, наданої у приватну власність ОСОБА_1 від 9 жовтня 2013 року, який міститься в технічній документації(а.с.16-23).

14 жовтня 2013 року ОСОБА_1 подала заяву до Білокриницької сільської ради про скасування рішення від 24 жовтня 2013 року про відведення їй земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0.2361 га (а.с. 115).

24 жовтня 2013 року Білокриницька сільська рада рішенням № 498 відмінила рішення від 26 червня 2012 року № 248 п.4 і цього дня прийняла рішення № 505, яким надала ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0.25 га на території Білокриницької сільської ради та винесене нове, де збільшена площа до 0.25 га(а.с. 114, 116).

Жодне із вищевказаних рішень не містить вказівок на розташування земельних ділянок, як не містить і відомостей щодо суміжних землекористувачів.

Як видно із технічної документації, виготовленої ПП "Рельєф плюс" на підставі рішення від 26 червня 2012 року № 248 п.4, яке пізніше відмінене, земельна ділянка позивача ОСОБА_1 межує із земельною ділянкою відповідача ОСОБА_2 по опису меж від А до Б (а.с.18).

Відповідач ОСОБА_2 проживає в будинку АДРЕСА_1 з 29 червня 1974 року.

Рішення Білокриницької сільської ради № 407 від 17 грудня 2009 року ОСОБА_2 надано дозвіл на складання технічної документації на виготовлення Державного акту на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинкеу та господарських споруд, орієнтовною площею 0,25 га (а.с. 61).

ФОП ОСОБА_8 виготовлена Технічна документація на земельну ділянку ОСОБА_2 і за його заявою державним реєстратором Рівненської районної державної адміністрації 26 серпня 2016 року проведена державна реєстрація за № 16199330 у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно земельної ділянки за кадастровим номером :03:009:0160, площею 0,1729 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)(а.с..6, 7).

Як видно з вказаної Технічної документації, земельна ділянка позивачки межує із земельною ділянкою за кадастровим номером :03:009:0160 по опису меж від Б до В, що не відповідає документам, долученим до позовної заяви, де спірна земельна ділянка межує з іншої сторони (а.с. 62 зворот).

В Технічній документації на земельну ділянку за кадастровим номером :03:009:0160 міститься Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, який погоджений суміжними землекоримстувачами, в тому числі міститься підпис чоловіка позивачки ОСОБА_9 (а.с. 64 зворот).

Спірні відносини між сторонами виникли у зв`язку з відмовою позивачу у приватизації земельної ділянки.

Як встановлено судом, після виготовлення ПП «Рельєф Плюс» технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місце вості) для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) для передачі у її власність, позивач звернулася із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру до Управління Держгеокадастру у Рівненській області, проте рішенням № РВ-015 від 13 листопада 2015 року їй було відмовлено, у зв`язку з невідповідністю електронного документа установленим вимогам, а саме, перетином ділянки, яку передбачається зареєструвати з ділянкою відповідача ОСОБА_2 , кадастровий номер :03:009:0160 з співпадінням площі у 2,1691% .

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 31209509 від 02 вересня 2016 року державного реєстратора Рівненської районної державної адміністрації Левчука Юрія Сергійовича щодо передачі у власність земельної ділянки відповідачу та державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер :03:009:0160.

Разом з тим, відповідач є власником земельної ділянки площею 0,1729 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером :03:009:0160 і відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно таке право зареєстроване 27.08.2016 року о 10:16:44 під № 16199330 (а.с.6).

Положеннями статті 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно зі ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Проаналізувавши обставини справи, апеляційний суд приходить до переконання, що позовні вимоги зводяться до оскарження дій Білокриницької сільської ради Рівнеснького району Рівненської області щодо накладки меж земельних ділянок позивача та відповідача, оскільки учасники справи тривалий час користувалися своїми земельними ділянками в натурі, будучи суміжними землекористувачами, а спір виник лише після відмови в оформленні технічної документації.

Разом з тим, позивачкою не дорлучено до матеріалів справи жодних доказів, які б обгрунтовували її вимоги, або підтверджували факт порушення відповідачем її земельних прав.

Частиною третьою статті 158 ЗК України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Відповідно до приписів статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).

Отже, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - це сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування, на підставі яких орган місцевого самоврядування, реалізує власну компетенцію, приймаючи рішення про передачу громадянам безоплатно земельні ділянки у власність.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд враховує, що Технічна документація, яка виготовлена на замовлення позивача, не є правовстановлюючим документом, оскільки є лише сукупністю текстових та графічних матеріалів, які не мають самостійного правового значення і виготовлена на підставі рішення сільської ради, яке в подальшому за заявою позивачки було вадмінен.

Покликання позивачки на те, що при виготовленні Державного акту відповідачу не було погоджено із нею як суміжним землевласником межі земельної ділянки, а підпис її чоловіка на погодженні меж земельної ділянки за кадастровим номером :03:009:0160 не свідчить про те, що такі межі погодила вона і це тягне за собою визнання недійсним цього Державного акта, апеляційним судом відхиляються з наступних міркувань.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Статтею 106 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Пунктом 3.12. Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010р. № 376, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що акріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Аналіз вказаних норм свідчить, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акту погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку. Непогодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача із власником не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність за обставин виготовлення відповідної документації, і саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Такої позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 03.07.2019р. у справі № 467/1637/16-ц де зазначає, що непогодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами не може бути підставою для визнання рішення сільської ради та державних актів недійсними.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд приходить до переконання про те, що позивачем не доведено належними, достатніми та достовірними доказами своїх позовних вимог.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 01 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Бондаренко Н. В.

підпис Шимків С. С.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.