441/798/19 2/441/513/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2019 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Малахової - Онуфер А.М.

з участю секретаря судових засідань Гелецької Г.В.

позивачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , 03.05.2019 звернулася в суд з позовом до Городоцької міської ради Львівської області, треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 приналежними до АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 мотивуючи тим, що спадкодавець ОСОБА_4 значиться забудівником будинковолодіння на АДРЕСА_2 , однак при житті не оформив право власності, відтак через відсутність правовстановлюючих документів на означений житловий будинок, нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 07.05.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с. 25).

Позивачка ОСОБА_1 в суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, пояснила, що у шлюбі з ОСОБА_4 звели житловий будинок на АДРЕСА_2 , що дозвільні документи на будівництво будинку видані на ім`я її чоловіка ОСОБА_4 , однак останній, при житті, не виготовив правовстановлюючих документів, через що вона, як спадкоємець першої черги за законом, не може оформити спадщину після смерті чоловіка. Окрім цього зазначила, що житловий будинок є спільним майном подружжя, що після смерті чоловіка вона залишилась проживати у будинку, утримує його в належному стані, обробляє присадибну земельну ділянку. Просить позов задовольнити.

Представник Городоцької міської ради Львівської області Сіканда Р.Р. у листі від 06.06.2019 просив про розгляд справи за його відсутності, заперечень щодо вимог ОСОБА_1 , не висловив (а.с. 28-29).

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у заявах від 03.05.2019 та від 18.07.2019 просили про розгляд справи за їх відсутності та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , окрім цього зазначили, що на спадковий житловий будинок на АДРЕСА_2 не претендують, з відповідним позовом до суду, звертатись не будуть (а.с. 21, 46).

Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Згідно ст. ст. 4, 12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 заповіту не склав, а тому право на спадкування після його смерті згідно ст. 1223 ЦК України здійснюється за законом.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Згідно копії свідоцтва про одруження серія НОМЕР_1 , виданого 31.01.1970 виконкомом Городоцької районної ради депутатів трудящих Львівської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4. та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували 31.01.1970 шлюб у Городоцькому районному бюро запису актів громадянського стану Львівської області, актовий запис №6 (а.с. 9).

Із пояснень позивачки в суді, із долучених до матеріалів справи копії будинкової книги убачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4., до дня смерті значився зареєстрованим та проживав разом з дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_2 на АДРЕСА_2 (а.с. 12-13).

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

28.11.2018 листом державного нотаріуса Городоцької державної нотаріальної контори Шаравари В.В., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на означене будинковолодіння (а.с. 14).

Відповідно до ст. 22 КпШС України (в ред. від 20.06.1969) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Із пояснень позивачки в суді, із матеріалів справи убачається, що після одруження у 1970 році ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , згідно наданої заяви, 13.02.1974 рішенням виконкому Городоцької міської Ради депутатів трудящих №13 ОСОБА_4 виділено земельну ділянку площею 600 кв.м. під індивідуальне житлове будівництво на АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

На замовлення ОСОБА_4 , в установленому законом порядку розроблено та затверджено, проект одноквартирного трьохкімнатного житлового будинку на АДРЕСА_1 (а.с. 51-54).

Згідно рішення IV сесії Городоцької міської ради XXXI скликання від 20.09.1990, вулицю Трактористів (Жовтнева) в м. Городок Львівської області, перейменовано на вулицю Вишенського (а.с. 11).

Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок на АДРЕСА_2 , виготовленого 18.01.2019 КП «Городоцьке РБТІ» на замовлення ОСОБА_1 видно, що будинок 1971 року побудови, загальною площею 101, 9 кв.м, складається із 3 кімнат, коридору, веранди, кладової та санвузолу, житлова площа будинку складає - 62, 2 кв.м., при будинку наявні господарські та надвірні споруди (а.с. 17-20).

Згідно довідки КП «Городоцького РБТІ» №94 від 27.02.2019, право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , не зареєстровано (а.с. 16).

З огляду на вищенаведене, а також ураховуючи пояснення позивачки в суді, суд доходить висновку, що житловий будинок на АДРЕСА_2 1971 року побудови, що зведений за час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки у якому чоловіка та дружини є рівними, тому до складу спадщини, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 входить 1/2 частина означеного будинковолодіння, а не будинковолодіння в цілому.

Обставини, які б вказували, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 при житті набули або володіли житловим будинком № АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями і надвірними спорудами, що на АДРЕСА_2 неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено.

Спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_2 , у встановлені законом порядку та строки, відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь іншого спадкоємця за законом - позивачки ОСОБА_1 , про що свідчить заява від 26.10.2018 про відмову від спадщини (а.с. 42 зворот).

За наведеного, суд доходить переконання, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 за час шлюбу звели у встановленому законом порядку та користувалися, як власники житловим будинком на АДРЕСА_2 , що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_4 , позивачка користується спадковим майном, доглядає за будинком, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, що також свідчить про прийняття нею спадщини, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно за законом чи за заповітом немає, тому є підстави до часткового задоволення позову і зокрема до визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину означеного будинковолодіння, в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 89, 209, 258 - 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1269 ЦК України, суд -

вирішив:

позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 , прож. на АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з приналежними до нього господарськими будівлями і надвірними АДРЕСА_3 АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12.11.2019.

С у д д я : А.М. Малахова - Онуфер