Справа №333/4684/19
Провадження №2/333/2182/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2019 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,
розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу
за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві власності належить будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач у справі є племінником дружини ОСОБА_1 У 2013 року на прохання батьків, у зв`язку з навчанням ОСОБА_2 , позивач зареєстрував відповідача у своєму будинку. З червня 2014 року ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає та виїхав на постійне мешкання до іншої країни. Добровільно ОСОБА_2 з реєстрації не знімається, чим створює позивачу перешкоди у здійсненні права власності. ОСОБА_1 змушений нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та не може оформити житлову субсидію. З огляду на викладене, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 до зали судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про визнання позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку від 31.01.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лучко Н.Г., зареєстрований в реєстрі за № 85, ОСОБА_1 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6).
Зазначена вище обставина також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.02.2004 року № 2748832 (а.с. 7), та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.10.2019 року №184953320 (а.с. 23).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
З матеріалів справи слідує, що відповідач у справі фактично не проживає за місцем реєстрації з червня 2014 року.
Факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , з червня 2014 року підтверджується актом про встановлення факту проживання особи від 12.08.2019 року, комісією у складі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 8).
Доказів протилежного матеріали справи №333/4684/19 не містять та відповідачем не надано.
З огляду на викладене, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 768,40 грн. судом покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 141, 197, 200, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.
Повне рішення складено 12.11.2019 р.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова