У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2263/19

13 листопада 2019 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Міськевич О.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргових зобов"язань ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргових зобов"язань .

Крім того, від позивача, поступила заява про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_3 , а саме: склад -гараж загальною площею 407,1 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Заява мотивована тим, що предметом спору являється, зокрема те що ОСОБА_1 дав в борг ОСОБА_2 , ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 640000,00 доларів США та 355000 євро, про що останні дали письмові розписки. Вказані кошти ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зобов"язувалися повернути до 30 листопада 2018 року. Однак на сьогоднішній день відповідачі борг не повернули, ухиляються від виконання своїх зобов"язань. Тому невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду на випадок відчуження вказаного майна відповідачами.

Суддя, дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї документи вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії;

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд може забезпечити позов на підставі відповідної заяви, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З аналізу вищенаведеного можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

В заяві зазначено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 можуть відчужити вказане майно на користь інших осіб, тому існує реальна небезпека при задоволенні позову, що рішення суду без вжиття заходів забезпечення позову виконане не буде.

Таким чином заходи забезпечення позову, про які йде мова у даній заяві є співмірними предмету позовних вимог та не порушуватимуть прав та інтересів третіх осіб, а лише нададуть можливість забезпечити виконання можливого майбутнього рішення суду про стягнення боргових зобов"язань, що в свою чергу надасть можливість позивачу зреалізувати своє право на повернення боргу.

Враховуючи вище наведене, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки спір в судовому порядку не вирішено по суті, позивачем обґрунтовано наведено припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у справі та, як вбачається з матеріалів заяви, може призвести до порушення його прав та законних інтересів, враховуючи те, що вид забезпечення позову запропонований позивачем у заяві про забезпечення позову суд вважає співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами, суд прийшов до висновку, що вказане клопотання слід задоволити.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на зазначене нерухоме майно до ухвалення рішення у справі жодним чином не порушує законні права та інтереси відповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-150, 153,157 ЦПК України , -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: склад -гараж загальною площею 407,1 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 які належать ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Обов`язок пред`явлення цієї ухвали до виконання покласти на позивача.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 15 днів з дня її проголошення до Івано-Франківського Апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Суддя Міськевич О.Я.