УХВАЛА

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа №757/17950/13-ц

провадження № 61-19220ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року в цивільній справі за позовом організації орендарів орендної фірми «Екста», ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Організації орендарів орендної фірми «Екста», ОСОБА_3 про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26 лютого 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року, позов ОООФ «Екста» та ОСОБА_3 залишено без задоволення; зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено та визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитловий будинок (літ. А), загальною площею 3 334,6 кв. м, та земельну ділянку загальною площею 0,0780 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У жовтні 2019 року представник ОСОБА_1 , діючий в інтересах ОСОБА_5 , подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Однак, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Верховним Судом та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В касаційній скарзі ОСОБА_5 порушує питання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого посилається на те, що є громадянкою іншої держави, її дохід складається з утримання, яке виділяється з бюджету цієї країни, а судовий збір перевищує 5% від її доходу за попередній календарний рік, на підставі чого просить звільнити її від сплати судового збору.

Вивчивши дане клопотання, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання слід відмовити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням може звільнити від сплати судового збору за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Положеннями статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Таким чином, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд має переконатися на основі належних та допустимих доказів, чи не перевищує заявлена сума судового збору 5% від доходу заявника за попередній календарний рік.

До касаційної скарги не додано жодних доказів щодо майнового стану скаржника, а суд в світлі статті 81 ЦПК України позбавлений права вирішувати будь-які процедурні питання, ґрунтуючись на припущеннях, а відтак у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921 грн.

Таким чином, за подання касаційної скарги підлягає сплаті судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA7026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не сплачено у розмірі, встановленому законом.

За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , діючого в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 24 вересня 2019 рокузалишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш