Дата документу 18.11.2019 Справа № 331/1641/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 331/1641/19 Головуючий у 1 інстанції: Жукова О.Є.
№ 22-ц/807/2799/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Бєлки В.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним розрахунку заборгованості по аліментам, покладення зобов`язання про виконання нового розрахунку,

ВСТАНОВИВ

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним розрахунку заборгованості по аліментам, покладення зобов`язання про виконання нового розрахунку.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.06.2017 року по справі 331/379/17 з нього були стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини. 01.04.2019 року на його адресу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження, до якої було додано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів здійснений державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мосейко А.І. 21.03.2019 року. Позивач вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки при його складанні було порушено п. 7.5.10 «Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Мінюсту України № 74/5 від 15.12.1999 року; державним виконавцем не було враховано платежі , що ним особисто сплачувалися на картковий рахунок доньки; розрахунком державного виконавця не враховано, що він працює прибиральником у ФОП ОСОБА_3 та отримує винагороду за працю в розмірі 1500,00 гривень.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд, скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів здійснений державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мосейко А.І. 21.03.2019 року , згідно якого заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 52966,23 гривень; зобов`язати відповідача зробити новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Рішенням Жовтневого районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач не скористався своїм правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам здійснено державним виконавцем відповідно до вимог ст. 195 СК України. При цьому суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для зарахування в якості сплати аліментів платежів, які ОСОБА_1 сплачував на особисту картку доньки у зв`язку з відсутністю належних доказів про це.

Такі висновки є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ч.1 ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч.1).

Згідно ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Олександрівському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з 21.03.2019 року перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2/331/967/2017 виданого 04.02.2019 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1 /4 всіх видів його заробітку щомісячно , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посинаючи з 18.01.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

21.03.2019 року державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Мосейко А.І. здійснено розрахунок заборгованості по аліментам , у відповідності до якого станом на 21.03.2019 року заборгованість складає 52 966,233 гривень.

У відповідності до положено ч.2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 до державного виконавця із заявою про здійснення перерахунку заборгованості по аліментам не звертався , жодних відомостей щодо погашення заборгованості по аліментам не надавав , а державним виконавцем в свою чергу було встановлено, що у органів ДФС та ПФУ відсутні відомості щодо отримання ОСОБА_1 доходів .

Доводи апеляційної скарги про те, що у державного виконавця були відсутні підстави для застосування ч. 2 ст. 195 СК України при визначенні розміру заборгованості по аліментам є необґрунтованими.

Договір про надання послуг від 01.01'.2017 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не свідчить про відсутність підстав для застосування державним виконавцем положень ч.2 ст. 195 СК України, оскільки позивачем не надано жодних відомостей про отримання ОСОБА_1 доходу на підставі вказаного договору, та встановлено , що в органах ДФС відсутні відомості щодо отримання будь якого - доходу останнім за період нарахування заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 визнавала факт отримання грошових коштів, сплачених позивачем добровільно, може бути підставою для зарахування сплачених сум, за заявою стягувача, в рахунок погашення заборгованості, але не може бути підставою для визнання неправильним (недійсним) розрахунку, зробленого виконавчою службою.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України).

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті справедливе судове рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки ухвалене рішення відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду Запорізької області від 26 червня 2019 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

В.Ю. Бєлка