справа № 243/4784/19
Провадження № 2/243/1746/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Ільяшевич О.В.,

за участю секретаря Хміль О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області) цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2019 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулося до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_1 , де зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 06 вересня 2011 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника- щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» які викладені на банківському http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах на зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції апо картрахункам. Вказує на те, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Зазначає, що відповідач в порушення вимог «Умов та Правил надання банківських послуг» не погашав заборгованість, відсотки за використання кредиту, а також оплачувати комісію передбачену договором. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитом договором відповідач станом на 25 березня 2019 року має заборгованість 11977,43 грн., яка складається з наступних сум:

-896,98 грн. заборгованість за кредитом(тілом кредиту);

-2449,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита;

-6034,59 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

-1550,00- нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн;

-500,00 грн. штраф(фіксована частина);

-546,54 грн. штраф(процентна складова)

Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму коштів, а також судові витрати(а.с. 2-4).

26 вересня 2019 року відповідачем ОСОБА_1 було надано відзив на позов відповідно до якого відповідач вказав на те, що АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послугу зв`язку з чим він підписав заяву б/н від 06 вересня 2011 року, згідно якої отримав кредиту розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Номер карткового рахунку позивач в позовній заяві не зазначає, як і не зазначає строк дії картки. Також позивач посилається в обгрунтування своїх позовних вимог, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Будь-яких інших документів, окрім заяви, в тому числі «Умови та правила надання банківських послуг» він не підписував, жодних повідомлень про зміни умов кредитування не отримував, тому безпідставним є посилання позивача на ч.1 ст.634 ЦК України .Вважає, що Умови та Правила банківських послуг ПАТ (АТ) КБ «ПриватБанк» не можна вважати складовими частинами укладеного між ним та позивачем кредитного договору і безпідставними є посилання позивача на п. 2.1.1.5.5., п.2.1.5.6., п.2.1.1.5.7, п.2.1.1.12.1, п.2.1.1.12..9, п.2.1.1.12.2 Договору та заявлені вимоги про сплату процентів за користування кредитом, комісії, пені, та штрафів, а саме про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту 2449,32грн, пені за прострочене зобов`язання 6034 69 грн, пені за несвоєчасність сплати боргу в суммі 1550,00 грн, штрафу 500,00грн,штрафу 546,54 грн є незаконними і не підлягають задоволенню(а.с.41).

31 жовтня 2019 року представником позивача було надано відповідь на відзив, відповідно до якої він вказує на те що, ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 06 вересня 2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Стосовно форми кредитного договору, вказує на те, що відповідачем було підписано заяву про приєднення до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua:https://client-bank.privatbank.ua. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заяві про приєднення. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank. ua) складають договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Необхідно відзначити, що виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує його волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 7 років, ротягом вказаного періоду позичальник до банку не звертався щодо неправильного нарахування сум, які підлягають поверненню. Що на думку представника банка підтверджує те, що відповідач був ознайомлений із умовами кредитування. Наведена обставина також підтверджується анкетою заявою, де відповідач поставив свій підпис під такими відомостями та наданою суду довідкою про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5% ( 30,00 % на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Із наданих суду документів також видно, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Зазначає, що оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем був укладений договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. В матеріалах справи відсутні будь-які належні докази погашення кредитної заборгованості за договором. Щодо правомірності нарахування неустойки сторони досягли згоди і уклали кредитний договір, в якому передбачили умови сплати пені, а саме: п. 2.1.1.12.2.2 в разі виникнення прострочених зобов`язань із терміном прострочення понад 90 днів, клієнт сплачує Банку пеню в розмірах, зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/kredity/. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує (п. 2.1.1.12.6.1.) у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн., Клієнт сплачує Банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту. Тобто формула нарахування пені складається з двох частин: пеня складова 1 (нараховується з 91 дня прострочення) + складова 2 (нараховується у разі виникнення прострочених зобвязань на суму від 100 грн.). Нарахування пені згідно п. 2.1.1.12.2.2 відображено в колонці розрахунку заборгованості - «Нараховано пені за прострочене зобов`язання» та починає нараховуватися з 91 дня прострочення. Нарахування пені згідно п.2.1.1.12.6.1. відображено в колонці розрахунку заборгованості «Пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн» та нараховується щомісячно у разі наявності прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Сторони за договором передбачили у разі порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань більше ніж на 30 днів банком нараховується штраф за формулою: 500 грн. + 5 % від заборгованості за кредитом. Штраф розраховується на окремому рахунку та підлягає сплаті першочергово, що передбачено п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Цей штраф за жодними обставинами не виражається у твердій грошовій сумі, оскільки хоча в розрахунку він і складається з двох частин (фіксована складова + процентна складова), але юридично вони складові формули, за якою обчислюється нероздільне (пілісна) сума в залежності від розміру невиконаних або ненакяво виконаних зобов`язань.

Крім того зазначає, що вказаних правовідносин неможливо застосувати правову позицію, викладену у постанові ВСУ по справі № 6-16цс15, оскільки вона ґрунтується на тому, що позивачем не доведено що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника. Вважає, що позивачем надані належні та допустимі докази про ознайомлення відповідача із Умовами та правилами надання банківських послуг.

Щодо посилання відповідача на постанову ВСУ за справою № 342/180/17, то на думку позивача, застосування правової позиції неможливо у спірних правовідносинах, оскільки банком надані неспростовні докази того, що на момент укладання та на момент пред`явлення позову умови не змінилися, а саме:

наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, що підтверджує надання до позовної заяви саме тії редакції, що була чинна на момент підписання заяви позичальника:

довідку щодо виданих кредитних карток Відповідачу, що підтверджує строки дії кредитних карток та їх цільове призначення;

фотографії вручення кредитних карток, що підтверджують отримання кредитних карток саме Відповідачем;

виписку по рахунку, що підтверджує використання кредитного карткового рахунку відповідачем, погашення кредитного ліміту та сплату відсотків, тобто вчинення дій що підтверджують усвідомлення Відповідачем обов`язків щодо повернення кредиту та внесення плати за його використання;

Вказані документи підтверджують чинність редакції Умов та правил надання банківських послуг, що додані до позовної заяви, а також укладення саме кредитного договору та його подальше виконання, а не лише звернення Відповідача до банку з метою подальшого укладення договору.

На підтвердження використання кредитного карткового рахунку банком надана виписка, яка відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим постановою Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунка, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунка.

Відповідно до виписки по рахунку вбачається активне використання Відповідачем кредитного рахунку, а саме:

розрахування у торговельній мережі, приклад:

13/03/2014 АЗС: АЗС Куреш, г Славянск, ул Юных Коммунаров, 90 UAH 28.00

зняття готівки у банкоматах, приклад:

10/09/2013 Снятие наличных в банкомате: Отделение банка, Славянск, ул.Добровольского, 2 UAH 250.00

поповнення кредитного рахунку, приклад:

10/10/2013 Пополнение наличными в терминале самообслуживания: Славянск, ул.Шевченко, 9, Отделение банка UAH 200.00 CR.

Вказані операції підтверджують надання банком кредитного ліміту, використання Відповідачем та сплату відсотків за його користування.

Вважає, що суд повинен врахувати правові позиції, викладені в постанові Верховного суду від 10 квітня 2019 року у справі №356/1635/16-ц

(reyestr.court.gov.ua/Review/81360215) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами.

У постанові від 28.03.2019 у справі № 428/2873/17 ( reyestr.court.gov.ua/Review/80854464 ) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписанням анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» позичальник погоджується з умовами та правилами надання банком послуг, які разом з цією заявою, зразками підписів складають змішаний договір банківського рахунку і кредитного договору; приєднання до умов та правил надання банківських послуг є укладенням договору з банком; саме по собі посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин".

У постанові від 06 лютого 2018 року у справі № 755/2720/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/72124540) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «КБ «ПриватБанк», в якій виявив бажання отримати кредитні кошти та підтвердив, що він ознайомлений і погоджується з Умовами та Тарифами банку; при цьому Умови та Правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, якщо саме ці Умови та Правила були чинними під час укладення договору. У постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 666/388/16-ц (reyestr.court.gov.ua/Review/81287537) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зробив висновок, що посилання у касаційній скарзі на не підписання позичальником умов та правил надання банківських послуг та не ознайомлення з їх змістом, не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин, оскільки з огляду на ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору; а за обставин укладення між сторонами договору приєднання у момент підписання заяви - анкети відповідач мав право вимагати від банку надання умов та правил надання банківських послуг, або відмовитись від укладення кредитного договору у такій формі. Крім того, позивач зазначив, що по спірному договору відкритий картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. У зв`язку з цим, зазначає, що кредитний договір чинний, а заперечення відповідача нічим не обгрунтовані. Враховуючи те, що відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав., вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Представник позивача в судових засіданнях, проведених по справі позов підтримував з підстав, наведених в позовній заяві та відповідно у відповіді на відзив на заяви, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, доводи викладені у відзиві підтримали.

В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення.

Ухвалою суду від 07 червня 2019 року у справі відкрите провадження за правилами спрощеного позовного провадження(а.с.38-39).

Ухвалою суду від 26 червня 2019 року клопотання відповідача про витребування доказів задоволено, витребувано:

- виписки по картковому рахунку відкритому на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на підставі кредитного договору б/н (анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку) укладеного 06 вересня 2011 року;

- оригінал кредитного договору б/н (анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку), укладеного 06 вересня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк»;

- витяг зі статуту АТ КБ «ПриватБанк»;

- дані про випуск, перевипуск платіжної картки/карток виданих на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

- документи які підтверджують те коли відповідачем була отримана платіжна картка (первинна та у разі пере випуску), та які підтверджують отримання платіжної картки безпосередньо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 (а.с.50-53)

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, при вирішенні справи виходить з таких встановлених у судовому засіданні обставин та відповідних ним .

В судовому засіданні досліджені такі документи:

Розрахунок заборгованості за договором б/н від 06 вересня 2011 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , згідно із яким зазначено, що відповідач має перед позивачем заборгованість за кредитним договором в наступному розмірі:

-896,98 грн. заборгованість за кредитом(тілом кредиту);

-2449,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита;

-6034,59 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання;

-1550,00- нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн (а.с. 5-8)

-500,00 грн. штраф(фіксована частина);

-546,54 грн. штраф(процентна складова)

Копія анкети - заяви від 06 вересня 2011 року та від 19 лютого 2008 року(а.с.9)

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD», не підписані позичальником (а.с. 10);

Умови та правила надання банківських послуг, де міститься посилання на сторінку на сайті та підпис уповноваженої особи банку під ними(а.с.11-25);

Копія паспорту відповідача, де зазначено місце реєстрації відповідача АДРЕСА_1 від 24 червня 2011 року(а.с.. 26, 26 з.б);

Документи, що посвідчують діяльність банку(а.с.27-32);

Виписка за період з 01 січня 1999 року по 14 липня 2019 року по основній картці НОМЕР_2 (а.с.50-52);

Довідка із зазначенням номерів карти їх датою відкриття і терміном дії, а саме: карта: НОМЕР_2 з датою відкриття 03 вересня 2013 року терміном дії 07/17, 351501 від 27 травня 2017 року, 05/21; 351501 від 11 серпня 2017 року, 05/21(а.с.53).

Фотозображення відповідача із карткою в руці(а.с.53 з.б)

В судовому засіданні встановлено, що 06 вересня 2011 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є АТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір з ОСОБА_1 згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 2000,00 грн, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку», та пролонгованого підписанням заяви-анкети від 06 вересня 2011 року, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації, яка останній раз перевипусклася у 11 серпня 2017 і термін дії якої закінчується у травні 2021 року.

Судом з достовірністю встановлено, що згідно із довідкою, виданою головним управління статистики у Дніпропетровській області Державного комітету статистики (а. с. 28), Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а. с. 30) та Банківською ліцензією № 22 від 05.10.2011 року, виданою заступником голови Національного Банку України (а. с. 29), ПАТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою та має право здійснювати банківські операції, передбачені ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 06 вересня 2011 року процентна ставка не зазначена.

Крім того, у цих заявах, підписаних сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 06 вересня 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

У Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - та інші умови.

Суд зазначає, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд звертає увагу, що досліджений судом наказ про затверджння Умов та Правил є роздрукованим текстом, який не має будь-яких реквізитів, та прив`язки до сайту. За таких обставин, на думку суду така роздруківка належним доказом бути не може, отже беззаперечних доказів того, що відповідач під час підписання анкети-заяви був ознайомлений із Умовами та Правилами, які представлені в судове засідання, суду не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» до моменту звернення до суду із вказаним позовом (08 травня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком декілька редакцій Витягу з Тарифів та Витягу з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкетах-заявах позичальника, які безпосередньо підписані останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

Суд зазначає, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

У постанові від 24 вересня 2014 року у справі № 6-144цс14 Верховний Суд України зазначив, що сторони досягли згоди та уклали договір, в якому передбачили, що позовна давність, установлена законом, збільшена за домовленістю сторін до п`яти років відповідно до п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (стандарт).

У постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) посилання на відступлення від правової позиції, викладеної раніше у постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14), що було обов`язковим згідно з частиною першою статті 360-7 ЦПК України (у редакції, чинній на момент прийняття постанови) відсутнє.

Відповідач та представник відповідача наполягали на тому, що при визначенні розміру заборгованості Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ не можуть включатися у платіж за кредитом, згідно із ставками, розміром та порядком нарахуванням визначені цими документами.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі «Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії», заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі «Кантоні проти Франції», заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі «Вєренцов проти України», заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі «S. W. проти Сполученого Королівства», заява № 20166/92, § 36).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» «Універсальна, CONTRACT», «Універсальна, GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06 вересня 2019 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно- правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 . АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Слід зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 06 вересня 2011 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Однак, враховуючи, що позичальником фактично були отримані та використані кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк», а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав і він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду України у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) висловлено саме таку правову позицію з аналогічних правовідносин.

При вирішенні вказаної справи суд керувався наведеними висновками ВП ВСУ.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту, за її наявності.

Вирішуючи питання про наявність такої заборгованості, суд виходив з даних по виписці по картковому рахунку (а.с.132-135)

Так, у вказаній виписці є послідовні графи «дата обробки», «дата операції», «деталі операції», «сума у валюті операції», «сума у валюті карти» «сума комісії», «сума скидок», «залишок після операції».

З врахуванням того, що судом встановлено, що стягненню підлягає лише сума тіла кредита, суд при розрахунку приймає до уваги лише відомості про зняття відповідачем коштів у будь-який спосіб (стягнення готівки, придбання товару, оплата комунальних платежів, тощо), які містяться в графі «деталі операції», при цьому бере до уваги дані графи «сума у валюті операції», яка відповідно зазначає суму, знятих коштів без нарахування комісій та процентів:

2.16+10.00+100.00+10.00+100.00+250.00+300.00+100.00+150.00+700.00+10.00+10.50+150.00+38.00+25.00+10.50+19.00+20.50+10.00+6.50+5.50+10.50+15.50+200.00+4.50+100.00+10.50+5.50+50.00+5.50+50.00+16.50+100.00+50.00+50.00+100.00+10.00+5.50+28.00+109.00+18.52+900.00+100.00+58.66+26.78+13.72+150.00+40.00+28.00+100.00+16.00+62.25+6.00+6.00+11.00=4485 грн. 59 коп..

Суд враховуює ту обставину, що відповідач здійснював платежі, а також частину платежів банк стягував з нього самостійно, отже із вказаної суми слід вирахувати повернуті відповідачем кошти позивачеві. При цьому суд також виходить із даних виписки по рахунку, та відповідних граф, а саме: відомості про повернення відповідачем коштів у будь-який спосіб, які містяться в графі «деталі операції», при цьому бере до уваги дані графи «сума у валюті операції», де повернута сума коштів має також позначку латинськими літерами «CR» та загалом становить 5818 грн.00 коп.

-200.00-150.00-100.00-50.00-400.00-200.00-200.00-150.00-700.00-200.00-150.00-100.00-80.00-80.00-100.00-100.00-100.00-100.00-250.00-100.00-98.00-100.00-20.00-300.00-100.00-100.00-100.00-90.00-100.00-200.00-100.00-100.00-100.00 -350.00-250.00-200.00.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що відповідачем повністю повернуті кошти, які ним отримані по картковому рахунку.

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача в тій їх частині, що випискою по рахунку підтверджується та обставина, що відповідач сплачував кошти по кредиту із відсотками, а отже йому були відомі умови надання кредиту, і він на них погодився та виконував. Так виписка по рахунку надана лише на запит суду, а відповідач, здійснюючи поповнення рахунку, безпосередньо не обізнаний про повний рух коштів по рахунку.

З врахуванням викладеного, позов задоволенню не підлягає.

У зв`язку з цим, судові витрати також відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 536, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 14, 81,82, 89, 223, 259, 263 265, 273, 315, 280,281 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони у справі:

позивач:

акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, р/р НОМЕР_3 , МФО 305299, , місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50;

представник позивача:

ОСОБА_3 , діє на підставі довіреності № 7961-К-О-о від 08 серпня 2017 року.

відповідач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ,зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

представник відповідача:

Адвокат Винник Зіновія Григорівна, свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 420 від 02 квітня 2002 року, діє на підставі ордеру ДН № 0066089.

Повний текст рішення суду складений 01 листопада 2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду О.В. Ільяшевич