Провадження № 2/761/2429/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.,

при секретарі Шлапаковій А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачів, просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , та зняти їх з реєстрації.

Позовні вимоги вмотивовані наступним.

Позивач за договором дарування набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідачі зареєстровані у цій квартирі, хоча ніколи в ній не проживали, за місцем реєстрації не з`являються більше року, він змушений платити збільшені комунальні платежі, які нараховуються на кількість зареєстрованих осіб, відповідачі в утриманні квартири участі не беруть та комунальних платежів не сплачують.

Вважає, що реєстрація відповідачів заважає йому вільно користуватися квартирою та порушує його право власності.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правом на подання відзиву не скористалися.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Позивач до суду не з`явився, відповідно до поданої ним заяви, просить розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі, будучи належно повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, до суду не прибули, причин неявки не повідомили.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України).

Суд, керуючись вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, на підставі наявних в справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки: позивач просить розглядати справу без його присутності, відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися до суду без поважних причин, не подали відзивів; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи; підстави для відкладення розгляду справи відсутні.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійнюється, що узгоджується з вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідачі, будучи зареєстрованими у цій квартирі, у ній не проживають, комунальних платежів не сплачують, в утриманні квартири участі не беруть.

Відповідно до актів Комунального підприємства "Керуюча компанія" з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва від 22. 04.2017 року та від 15.06.2018 року та акту КП "ЖЕК "ТАТАРКА" від 21.03.2014 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно не проживають у кв. АДРЕСА_1 .

Час фактичної відсутності відповідачів за місцем реєстрації складає більше року.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку, що конституційне право позивача вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном та вільно здійснювати права власника щодо належної йому на праві власності квартири є порушеним.

Статтею 150 ЖК Української РСР зазначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. 150 ЖК УРСР, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 27, 76-81, 83, 89, 95, 141, 223, 280 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України, заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: