Справа № 209/2164/19
Провадження № 2/209/1115/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.

за участі: секретаря Міханько К.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позову зазначив що відповідач ОСОБА_2 є його старшим братом, який разом з ним, позивачем, зареєстрований у квартирі по АДРЕСА_1 . Вказана квартира, згідно ордеру № 67 від 27 січня 1976 року на право зайняття житлового приміщення, виданого виконавчим комітетом Заводської районної ради м. Дніпродзержинська, була виділена їх матері ОСОБА_3 на склад сім`ї із трьох осіб: матері, його, позивача, та відповідача. Квартира складається із двох житлових кімнат, має загальну площу 52,7 кв. та житлову площу 29,2 кв.м. Вони всі були зареєстровані у квартирі, а на ім`я матері був відкритий особовий рахунок на квартиру. Не зважаючи на реєстрацію у спірній квартирі, відповідач з 1980 року у квартирі не мешкав, бо мешкав в житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , який він отримав в порядку спадкування після смерті їх батька. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла їх мати. В 2017 році він, позивач, був визнаний відповідальним наймачем квартири по АДРЕСА_1 . Таким чином, як хотіли їх з відповідачем батьки, старшому сину, тобто відповідачу, залишився житловий будинок, а йому, позивачу, залишилася спірна квартира, в якій він постійно до теперішнього часу проживає разом із членами своєї сім`ї. Він не оспорював прийняття відповідачем спадщини у вигляді житлового будинку, вважаючи, що брат добровільно зніметься з реєстрації по квартирі. Проте, відповідач, який не мешкає у квартирі з 1980 року, до теперішнього часу добровільно з реєстраційного обліку по квартирі не знявся. Він неодноразово просив брата виписатися з квартири, бо він, позивач, є пенсіонером за віком, отримує невелику пенсію і не може сплачувати додаткові комунальні платежі пов`язні з реєстрацію брата у квартирі. Відповідач, який добровільно залишив квартиру, багато років не цікавиться квартирою, не приймає участі у підтриманні квартири в належному житловому стані, не сплачує комунальні послуги. Він, позивач, не перешкоджав відповідачу користуватися спірною квартирою. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у квартирі по АДРЕСА_1 , бо він відсутній у житловому приміщенні без поважних причини більше ніж шість місяців.

У вступному слові позивач ОСОБА_1 стисло виклав зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надав пояснення, аналогічні його обґрунтуванню. Крім того, допитаний як свідок згідно ст. 234 ЦПК України, надав показання про те, що відповідач не мешкає у квартирі по АДРЕСА_3 років. Ця квартира не приватизована та перебуває у комунальної власності територіальної громади м. Кам`янське. Відповідач фактично мешкає разом із своєю сім`єю у житловому будинку по АДРЕСА_2 . Цей будинок був побудований їх батьком на земельній ділянці, яку батько отримав під забудову. З 1979 року відповідач із своєю дружиною мешкав разом з батьком у цьому житловому будинку. Батько помер у 2000 році, а відповідач залишився проживати в будинку, але до теперішнього часу зареєстрований у спірній квартирі. У квартирі по АДРЕСА_1 мешкають він, позивач, та його дружина, яка не зареєстрована у квартирі. Особовий рахунок на квартиру на своє ім`я він переоформив у 2017 році, а до того часу відповідальним наймачем значилася їх померла мати. Він зареєстрований у спірній квартирі з 1998 року.

У вступному слові відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував та пояснив суду, що він дійсно 30 років не мешкає у квартирі по АДРЕСА_1 , а тільки зареєстрований в ній. Він постійно мешкає у житловому будинку по АДРЕСА_2 , який належав їх з позивачем батьку, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він мешкав разом з батьком на час його смерті та прийняв спадщину у вигляді цього будинку, але до теперішнього часу не отримав свідоцтво про право на спадщину, бо батько за життя не оформив правовстановлюючі документи на будинок. Мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач став відповідальним наймачем спірної квартири 09 жовтня 2017 року. До 2012 року він, відповідач, поки працював, оплачував комунальні послуги по квартирі, а потім перестав. Крім того, допитаний як свідок згідно ст. 234 ЦПК України, надав показання про те, що квартира по АДРЕСА_1 була виділена їх матері взамін знесеного житлового будинку. У цій квартирі були зареєстровані мати, він, відповідач, та його брат ОСОБА_4 . Коли брат одружився, то разом з дружиною та матір`ю залишився проживати у спірній квартирі. Він, відповідач, в 1979 році одружився і з цього ж року став проживати в побудованому батьком житловому будинку по АДРЕСА_2 , де мешкає до теперішнього часу. Після смерті матері він єдиний був зареєстрований у спірній квартирі, бо брат виписувався із квартири, але залишався мешкати в ній, і знову зареєструвався в квартирі з його, відповідача, згоди, у 1998 році.

Вислухавши вступне слово позивача та відповідача, їх показання, як свідків, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстровані у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією особового рахунку на квартиру (а.с. 8) та довідкою про склад сім`ї № 1/12967 від 11 червня 2019 року, виданою ТОВ «ЄРЦ КП» (а.с. 10).

Згідно зазначених вище особового рахунку та довідки ТОВ «ЄРЦ КП», особовий рахунок на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з 20 жовтня 2017 року відкритий на ім`я позивача ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_2 є братом позивача. Вказана квартира не приватизована, складається із двох житлових кімнат, має загальну площу 52,7 кв.м., житлову площу 29,2 кв.м.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , допитаний як свідок, підтвердив що його брат ОСОБА_5 не мешкає у спірній квартирі 30 років, бо з 1979 року мешкав разом з батьком у житловому будинку по АДРЕСА_2 та після смерті батька залишився проживати в цьому будинку.

Відповідач ОСОБА_2 , допитаний як свідок, в судовому засіданні також підтвердив те, що він не мешкає у спірній квартирі з 1979 року по теперішній час. Він з дружиною з 1979 року мешкав разом з батьком в житловому будинку по АДРЕСА_2 . Після смерті батька, який помер у 2000 році він залишився проживати в цьому будинку і прийняв спадщину після його смерті у вигляді вказаного будинку. Позивач постійно мешкає у квартирі по АДРЕСА_1 , зареєстрований в цій квартирі, разом з ним без реєстрації мешкає дружина позивача.

Те, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає у квартирі по АДРЕСА_1 більше, ніж шість місяців, підтверджується актом про непроживання від 05 червня 2019 року, який складений на підставі свідчень мешканців квартири АДРЕСА_4 ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) та квартири АДРЕСА_5 ( ОСОБА_8 ) будинку АДРЕСА_6 , затверджений директором КП КМР «УКОЖФ» (а.с. 9), в якому зазначено, що ОСОБА_2 не мешкає у квартирі з 20 жовтня 2017 року по день складання акта ( а.с. 9).

В заявленому позові та в судовому засіданні позивач стверджував, що він не чинив перешкоди відповідачу в проживанні у квартирі АДРЕСА_7 , а він, у свою чергу не виявляв бажання проживати за місцем реєстрації та не звертався із заявами про перешкоди в користуванні житловим приміщенням, що підтверджується повідомленням Дніпровського ВП Кам`янського ВП від 18 червня 2019 року, вих. № 46.2/26-5574 (а.с. 11).

Відповідач не сплачує комунальні послуги по спірній квартирі, не цікавиться нею, як приміщенням, що потрібно йому для проживання, що підтвердив і відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутньої особи може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору судом.

Згідно з ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач ОСОБА_5 відсутній в спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин, а тому є підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом у спірній квартирі, є підставою для зняття його з реєстрації, що відноситься до компетенції Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) фізичних осіб адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Повне рішення складено 11 листопада 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.А. Байбара.