Постанова

Іменем України

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 761/27779/14-ц

провадження № 61-30015св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_5 ,

відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

третя особа за первісним та зустрічними позовами - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , на рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року в складі судді Трегубенко Л. О. та рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року в складі колегії суддів: Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д., Кравець В. А.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.

На обґрунтування позову зазначала, що з 05 листопада 1997 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час спільного подружнього життя за спільні кошти ними було придбано майно, яке вони у добровільному порядку не можуть поділити.

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_5 , просила суд: визнати 2/3 частини квартири

АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя; визнати за нею та за відповідачем право власності по 1/3 частини спірної квартири кожному; визнати садовий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , з наступними надвірними будівлями і спорудами спільною сумісною власністю подружжя; визнати 1/2 частини спірної земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя; визнати автомобіль Hyundai Galloper, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_8 спільною сумісною власністю подружжя.

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до

ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна.

На обґрунтування позову посилався на те, що сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 1997 року. За час спільного подружнього життя за спільні кошти ними було придбано майно, із якого спірним є: квартира

АДРЕСА_1 ; садовий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 ; побудований садовий будинок на земельній ділянці АДРЕСА_4 ; автомобіль Hyundai Galloper, 1996 року випуску, державний номерний знак

НОМЕР_8 .

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_2 просив суд: визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_5 , а за

ОСОБА_5 на 1/6 частину цієї квартири, яка розташована у будинку АДРЕСА_6 ; визнати за ним та ОСОБА_5 право власності по 1/2 частини кожному садового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 ; визнати за ним та ОСОБА_5 право власності по 1/2 частини кожному садового будинку АДРЕСА_7 ; по 1/2 частини кожному земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: будинок

АДРЕСА_2 , кадастровий номер земельної ділянки: :91:535:0010, площею 0,0609 га; визнати за ОСОБА_5 право власності на автомобіль Hyundai Galloper, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_3 ; стягнути з ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості 1/2 частини вказаного автомобіля у розмірі 30 391,77 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року, з урахуванням ухвали суду від 12 квітня 2017 року про виправлення описки) позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 56,50 кв. м, житловою площею 40,40 кв. м.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини садового будинку

АДРЕСА_2, загальною площею 28,6 кв. м, житловою площею 18,2 кв. м, з надвірними будівлями і спорудами (літня кухня, сарай, вбиральня, погріб).

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини автомобіля Hyunday Galloper, 1996 року випуску, номер шасі НОМЕР_4 , державний номерний знак НОМЕР_8 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини садового будинку

АДРЕСА_7, загальною площею 220,6 кв. м, житловою площею 99,4 кв. м, площею господарських будівель 121,2 кв. м.

У задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог відмовлено.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно придбано у шлюбі за спільні кошти подружжя, а тому воно підлягає поділу між ними у рівних частках.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року скасовано, позовні вимоги ОСОБА_5 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано 2/3 частини квартири

АДРЕСА_1 , спільним майном подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 .

Визнано садовий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , загальна площа 28,6 кв. м, житлова площа

18,2 кв. м, з наступними надмірними будівлями і спорудами: літня кухня, сарай, вбиральня, погріб спільним майном подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини садового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , загальна площа 28,6 кв. м, житлова площа 18,2 кв. м, з наступними надмірними будівлями і спорудами: літня кухня, сарай, вбиральня, погріб.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини садового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , загальна площа 28,6 кв. м, житлова площа 18,2 кв. м, з наступними надмірними будівлями і спорудами: літня кухня, сарай, вбиральня, погріб.

Визнано автомобіль Hyundai Galloper, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_5 , спільним майном подружжя.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на автомобіль Hyundai Galloper,

1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_5 .

Стягнуто з ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля Hyundai Galloper, 1996 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_8 , номер шасі НОМЕР_5 у розмірі 30 391,77 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_5 та зустрічних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, апеляційний суд виходив із того, що у період шлюбу сторонами було придбано спірне майно, зокрема: квартира, автомобіль та садовий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 за спільні кошти подружжя, яке підлягає розподілу між ними у відповідності до статей 70, 71 СК України. Разом з тим виходив з того, що садовий будинок АДРЕСА_7 , хоча і був побудований під час перебування сторонами у шлюбі, проте, не є спільним сумісним майном подружжя, оскільки такий будинок було побудовано за власні кошти

ОСОБА_5 , що вже було встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили та є чинним і у відповідності до частини третьої статті 61 ЦПК України

2004 року не підлягає доказуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 ,подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання спільним сумісним майном та поділу у рівних частках по 1/2 частини за кожним з подружжя садового будинку АДРЕСА_7 , загальною площею 220,6 кв. м, житловою площею 99,4 кв. м, та 121,2 кв. м - під господарські будівлі, справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції. У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Враховуючи те, що рішення судів оскаржується лише в частині поділу садового будинку, у іншій частині рішення судів у касаційному порядку не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, не надано належної оцінки всім доказам у справі, у зв`язку із чим, дійшли помилкового висновку про те, що садовий будинок АДРЕСА_7 , є особистою власністю ОСОБА_5 , оскільки був побудований за її власні кошти.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У червні 2018 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами установлено, що 12 вересня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу садового будинку, за спільні кошти подружжя, на ім`я ОСОБА_2 придбано садовий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 .

Також 12 вересня 2003 року було придбано земельну ділянку, на якій розташований указаний будинок, площею 0,0609 га, кадастровий номер :91:535:0010.

29 березня 2007 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_5 1/2 частини указаної земельної ділянки.

Відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку

від 29 березня 2007 року, серія ЯЖ № 018324 ОСОБА_7 на праві власності належить 1/2 частини земельної ділянки АДРЕСА_2 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до Державного акта про право власності на земельну ділянку

від 29 березня 2007 року, серія НОМЕР_7 ОСОБА_5 на праві власності належить 1/2 частини земельної ділянки АДРЕСА_2 , що знаходиться АДРЕСА_4 , загальною площею 0,0609 га.

Указана земельна ділянка була поділена в натурі між сторонами у справі.

На земельній ділянці, подарованій ОСОБА_5 , що знаходиться по

АДРЕСА_4 , було збудовано новий будинок, загальною площею 220,6 кв. м, житловою площею 99,4 кв. м, 121,2 кв. м - під господарські будівлі, якому присвоєно АДРЕСА_7, право власності на який на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2007 року було визнано за ОСОБА_5 .

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2007 року встановлено факт, що будинок АДРЕСА_7 , побудовано ОСОБА_5 за власні кошти. Вказане рішення суду ОСОБА_2 не оскаржено.

Частиною третьою статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, придбане нею чи ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні вимог щодо визнання спільним сумісним майном садового будинку АДРЕСА_7 та поділу його між сторонами у справі, апеляційний суд, встановивши, що спірний садовий будинок було побудовано на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_5 та з урахуванням рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня

2007 року, яке набрало законної сили, та яким встановлено, що спірний будинок побудовано за власні кошти ОСОБА_5 , дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що садовий будинок АДРЕСА_7 є особистою приватною власністю ОСОБА_5 і не підлягає поділу між сторонами у справі на підставі статей 70, 71 СК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2017 року в частині поділу садового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

С. Ю. Бурлаков

В. П. Курило