Справа № 462/4507/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої-судді - Гедз Б.М.,

за участю: секретаря судових засідань Рущак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кваснікевич Леся Ігорівна, ОСОБА_2 про визначення частки спадкодавця у праві спільної власності, визнання права власності в порядку спадкування, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити, що частка померлої ОСОБА_3 у праві власності на земельну ділянку, площею 0, 1269 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0288 становила 1/3 (одну третю) частку у праві спільної часткової власності та визнати за ним право власності на 1/3 (одну третю) вказаної земельної ділянки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого майна увійшла частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0288 площею 0,1269 га на АДРЕСА_1 для обслуговування індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно інформації, поданої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, власниками вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яка належить їм на праві спільної сумісної власності.Спадщину він прийняв, оскільки був зареєстрований і проживав разом з матір`ю до дня її смерті в будинку АДРЕСА_1 та звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу щодо видачі свідоцтва на спадщину за законом на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 . Проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину через відсутність у спадковій справі усіх необхідних документів, а саме правовстановлюючих документів на частину земельної ділянки щодо належності цього майна спадкодавцеві, в тому числі про визначення за померлим конкретної частки земельної ділянки. У листі нотаріус посилається на Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до якого видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві, Тому, щоб реалізувати свої спадкові права звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 17.07.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання, а ухвалою суду від 26.09.2019 року призначено справу до судового розгляду по суті та витребувано у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кваснікевич Лесі Ігорівни копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 .

Суд ухвалив справу розглядати без участі позивача, оскільки від представника позивача адвоката Жиравецького Т.М. поступило клопотання, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу без участі сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач Рудненська селищна рада Залізничного району м. Львова не забезпечила явки в судове засідання свого повноважного представника, при цьому, на адресу суду поступило клопотання від селищного голови Форманчук І., у якому просить про розгляд справи за відсутності представника Рудненської селищної ради та при вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кваснікевич Леся Ігорівна, будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просить через завантаженість розглядати справу за її віждсутності.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про про дату, час і місце розгляду справи, водночас подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності. Крім того, зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, в тому числі копію спадкової справи № 11/2019, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зі змісту ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25.09.2018 року (а.с. 15).

Після її смерті відкрилась спадщина на належне на праві приватної власності майно.

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.01.2009 року №21664925, ОСОБА_3 є власником 1/3 частки будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину Р. №1-2401 від 25.12.2008 року, виданого Другою Львівською міською нотаріальною конторою (а.с.16).

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, земельна ділянка площею 0, 1269 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0288 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , на підставі рішення Рудненської селищної ради від 26.04.2016 року №97 (а.с.10-11).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 за життя особистого розпорядження на випадок своєї смерті щодо належного їй майна не зробила, тому спадкування здійснювалося за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. ст. 1218, 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Записами у Будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в будинку АДРЕСА_1 підтверджується, за вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_3 з 19.07.1963 року по 27.09.2018 року та її син ОСОБА_1 з 09.11.1990 року (а.с. 12-14).

Відтак встановлено, що позивач ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на момент смерті спадкодавця постійно проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою.

З матеріалів спадкової справи № 11/2019 заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вбачається, що із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщини за законом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кваснікевич Л.І. 28.05.2019 року та 02.10.2019 року звернувся її син ОСОБА_1 . Приватним нотаріусом Кваснікевич Л.І. 02.10.2019 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на 1/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 зі всіма приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 . Щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0288, переданої для обслуговування житлового будинку, нотаріусом 05.07.2019 року надано позивачу відповідь, в якій рекомендовано звернутися до суду для визначення за померлою реальної або ідеальної частки в приватизованій у спільну сумісну власність земельній ділянці, оскільки не визначено частки, які належать співвласникам.

Згідно із ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі і на підставі прийняття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 131 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно- правових угод.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною 1 ст. 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 372 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності припиняється.

Як визначено в ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Разом з тим, відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

В п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

У відповідності до п. п. 4.12, 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в п.3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24- 753/0/4-13 від 16.05.2013 року зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на день смерті спадкодавцеві ОСОБА_3 належала на праві спільної сумісної власності земельна ділянка площею 0,1269 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з тим, оскільки її частка за життя не була визначена тому нотаріус у позасудовому порядку не оформив право на спадщину на вказану ділянку за позивачем.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 належала 1/3 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , тому враховуючи положення ст. ст. 89, 120 Земельного кодексуУкраїни суд приходить до висновку, що частка померлої ОСОБА_3 у праві власності на земельну ділянку, площею 0,1269 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0288 становила 1/3 (одну третю) частку у праві спільної часткової власності, тобто пропорційно до її частки у праві власності житлового будинку.

Виходячи із наведеного, оцінюючи в сукупності зібрані докази та враховуючи, що позивач, як син померлої ОСОБА_3 та як спадкоємець за законом після її смерті, має право на спадкове майно, в тому числі і на 1/3земельної ділянки, заг. площею 0, 1269 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0288, яка належала ОСОБА_3 , тому суд дійшов висновку, що позов підставний і такий підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 137, 259, 268 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 355, 368, 369, 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 89, 120, 131 ЗК України суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кваснікевич Леся Ігорівна, ОСОБА_2 про визначення частки спадкодавця у праві спільної власності, визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визначити, що частка померлої ОСОБА_3 у праві власності на земельну ділянку, площею 0, 1269 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0288 становила 1/3 (одну третю) частку у праві спільної часткової власності.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/3 (одну третю) земельної ділянки, заг. площею 0, 1269 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:001:0288.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 04 листопада 2019 року.

Суддя: (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М.Гедз