РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кравець І.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Адоміч М.І.

(Справа № 285/3107/19, провадження у справі № 2/0285/1144/19)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2019 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Агрофірма «Маяк» в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» №56-к від 02 серпня 2019 року про звільнення його за пунктом 4 статті 40 КЗпПУ, поновити його на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва, зобов`язати відповідача внести відповідні зміни до трудової книжки та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначає, що працював у відповідача на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва на підставі укладеного строкового договору від 23.01.2019 року. Наказом №56-к від 02 серпня 2019 року його звільнено із займаної посади у зв`язку з прогулами без поважних причин на підставі п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вказує, що 29.07.2019 року він не вийшов на роботу оскільки виконував доручення свого начальника ОСОБА_4 в м. Новограді-Волинському. 30.07.2019 року його взагалі не допустили до роботи. 31.07.2019 року його допустили до роботи та запропонували написати заяву на звільнення за згодою сторін, що він і зробив, яку було погоджено ОСОБА_4. В подальшому йому було повідомлено, що керівник підприємства не бажає задовольняти його заяву, в зв`язку з чим ним було написано нову заяву про звільнення, але вже за власним бажанням та запропоновано підписати обхідний лист і з`явитись 01.08.2019 року на роботу для оформлення документів на звільнення. 01.08.2019 року на підприємство його не пустила охорона та запропонували йому з`явитись 02.08.2019 року, що він і зробив, але вже 02.08.2019 року йому повідомили, що він звільнений за прогули та відібрали у нього пояснення, при цьому з наказом про звільнення не ознайомили.

Позивач посилаючись на те, що оскільки його звільнення за прогули є безпідставним та здійснене з порушенням трудового законодавства, просить суд позов задовольнити.

Відповідач у поданому відзиві позовні вимоги не визнав. Відповідач посилаючись на те, що оскільки позивач ОСОБА_1 систематично порушуючи режим роботи допустив прогули без поважних причин 13, 29, 30, 31 липня 2019 року, а з заявами про звільнення до генерального директора звернувся лише 02.08.2019 року і в цей день був звільнений за прогули, просить суд в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши усні пояснення учасників справи, свідків, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 23.01.2019 р. був прийнятий на посаду тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва по другому класу в машинно-тракторний парк відповідача ТОВ Агрофірма «Маяк» відповідно до строкового трудового договору та наказу №5-к від 22.01.2019 р. /а.с.29,30/.

Згідно наказу ТОВ Агрофірма «Маяк» №56-к від 02.08.2019 року ОСОБА_1 звільнено з роботи за прогули без поважних причин на підставі п.4 ст. 40 КЗпПУ з 29.07.2019 року /а.с.8/. Як вбачається з наказу, ОСОБА_1 звільнений в зв`язку з відсутністю на роботі без оправдовуючих документів 13, 29, 30, 31 липня 2019 року.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, суди з`ясовують, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 статті 40 і пунктом 1 статті 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Аналіз указаних норм трудового права дає підстави для висновку про те, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року по справі N 296/576/17).

В судовому засіданні позивач пояснив, що 13.07.2019 року він не вийшов на роботу, з дозволу свого начальника ОСОБА_4 , якій дав йому доручення. Також в судовому засіданні представник позивача зазначив, що відповідачем не надано доказів, що у них на підприємстві встановлено шестиденний робочий тиждень.

Зазначені доводи позивача щодо причин відсутності його на роботі 13.07.2019 року, судом до уваги не приймаються, оскільки вони спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_4 та довідкою про середню заробітну плату ОСОБА_1 , яка останнім не заперечується, з якої вбачається, що розрахунок середнього заробітку зроблений виходячи з шестиденного робочого тижня.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він був безпосереднім керівником ОСОБА_1 та будь-яких доручень йому на 13.07.2019 р. не давав.

Отже, виходячи з встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 13.07.2019 року був відсутній на роботі без поважних причин.

Щодо прогулів ОСОБА_1 29, 30, 31 липня 2019 року(в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин, то в цій частині суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 02.08.2019 року у ОСОБА_1 роботодавцем було відібрано письмові пояснення, в яких він зазначив причини відсутності його на роботі /а.с.54/. При цьому, відповідачем не було належним чином перевірено зазначених ОСОБА_1 в поясненнях обставин. Крім того, на обґрунтування своїх доводів позивачем надано фотокопії заяв про звільнення за угодою сторін та за власним бажанням від 31.07.2019 року, які погоджено його безпосереднім керівником ОСОБА_4 , чого останній в судовому засіданні не заперечував, фотокопію обхідного листа при звільненні, якій містить підписи відповідальних працівників підприємства, та які відповідачем в судовому засіданні не спростовано.

Суд не приймає до уваги письмові пояснення обліковця підприємства ОСОБА_7 /а.с.53/ та наданні нею в судовому засіданні пояснення як свідка, оскільки про відсутність ОСОБА_1 на роботі без поважних причин їй відомо лише зі слів ОСОБА_4 та відсутністю ОСОБА_1 з ранку при отриманні ним нарядів.

Таким чином, відповідач в порушення вимог ст. 81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 29, 30, 31 липня 2019 року без поважних причин.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи відповідача лише про те, що ОСОБА_1 вчинив прогул 13 липня 2019 року без поважних причин.

Разом з тим, перевіряючи законність оскаржуваного наказу від 02 серпня 2019 року № 56-к, яким ОСОБА_1 , звільнено з роботи із 29 липня 2019 року, суд враховує, що за змістом статті 47 КЗпП України, яка передбачає обов`язок роботодавця видати працівнику трудову книжку у день звільнення, та статті 116 КЗпП України, яка встановлює обов`язок роботодавця провести розрахунок з працівником у день звільнення, останнім робочим днем - є день звільнення.

Отже, працівник не може бути звільнений у день, який передує дню видання роботодавцем наказу про звільнення. Працівник може бути звільнений з підстав, передбачених КЗпП України, лише у день видання наказу роботодавця, а бо у будь-який наступний день за днем видання наказу по звільнення (постанова Верховного Суду від 26 вересня 2018 року по справі N289/51/16-ц).

Таким чином, звільнення ОСОБА_1 відбулось з порушенням вимог КЗпП України, що в свою чергу є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середньоденний заробіток позивача, згідно довідки ТОВ Агрофірма «Маяк», становить 435,96 грн /зворот а.с.7/. Термін вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 29 липня 2019 року по 07 листопада 2019 року складає 84 дні. Таким чином, розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 36620 грн. 64 коп. (435,96 грн. х 84 дні).

Оскільки справляння і сплата податків та обов`язкових платежів є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК, суд допускає негайне виконання рішення у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППНОМЕР_1, проживаючого АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» (, вул. Лесі Українки, 184 м. Полоне Хмельницької області) - задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» №56-к від 02 серпня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 за пунктом 4 статті 40 КЗпПУ.

Поновити ОСОБА_1 на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в товаристві з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк».

Зобов`язати ТОВ «Агрофірма «Маяк» внести відповідні зміни до трудової книжки ОСОБА_1

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 36 620 (тридцять шість тисяч шістсот двадцять) грн. 64 коп.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді тракториста-машиніста сільськогосподарського виробництва в товаристві з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Маяк» допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 07.11.2019 року.

Повний текс рішення складено 12.11.2019 року.

Головуючий