ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/435/19
Провадження № 2/210/923/19
У Х В А Л А

іменем України

"11" листопада 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Сільченко В. Є.

при секретарі судового засідання Семко Н. А.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Криворізької міської ради Вербовської Катерини Василівни, Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним цивільним позовом.

Ухвалою суду від 04 березня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказану ухвала отримано стороною позивача 22 березня 2019 року (а.с.158).

Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року задоволено заяву представника відповідача Виконавчого комітету Криворізької міської ради Поліщук С. В. та розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Вказану ухвала отримано стороною позивача 17 квітня 2019 року (а.с.161).

Також роз`яснено що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи без їх участі у відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України.

Судове засідання у справі призначено на 25 квітня 2019 року о 10-45 годині, яке у зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці не відбулося та відкладено на 30 травня 2019 року.

Про дату та місце розгляду справи представник позивача був повідомлений, про що свідчить розписка у матеріалах справи (а.с.153).

Вказане судове засідання 30 травня 2019 року не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті (а.с.159).

Чергове судове засідання призначено на 26 червня 2019 року, про що повідомлено сторін. Стороні позивача направлена повістка з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з якого суд встановив, що 10 червня 2019 року представник позивача отримав виклик до суду на 26 червня 2019 року, виклик отримано завчасно (а.с.165).

У зв`язку з неявкою представника позивача 26.06.2019 в судовому засіданні оголошена перерва до 23 вересня 2019 року (а.с.162, 163).

Стороні позивача направлена повістка із зазначенням чергової дати судового засідання, а саме 23.09.2019 року, з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, з якого суд встановив, що вказаний виклик до суду 05 серпня 2019 року представник позивача отримав, повістка отримана завчасно (а.с.164).

У судове засідання призначене на 11 вересня 2019 року об 11 годині 00 хвилин представник позивача також не з`явився. Про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач та її представник просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Отже, позивач повторно не з`явився в судове засідання та не повідомив причину неявки.

Одними із основних засад (принципів) цивільного судочинства, відповідно до п.п.10,11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 2 статті 121 ЦПК України передбачено, що строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства.

За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що позивач вдруге поспіль не з`явився у підготовче засідання, чим проявляє втрату процесуального інтересу, у зв`язку з чим, позов підлягає залишенню без розгляду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. При цьому суд зазначає, що позивачем заява про розгляд справи за його відсутності суду не надавалася.

Правове значення в даному випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в підготовче засідання, неповідомлення причини неявки та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 по справі №310/12817/13.

З огляду на зазначене, суд вважає, що повторна неявка позивача в підготовчі засідання свідчить про зловживання останнім своїми процесуальними правами та небажанням підтримувати позовні вимоги, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадків, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки.

Залишення позовної заяви без розгляду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Частиною 2 ст. 257 ЦПК України передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Таким чином, у зв`язку з тим, що представник позивача двічі до суду не з`явився, не повідомив про причини своєї неявки та будь-яких заяв про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не подав, позов має бути залишено без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 257, 258, 260, 261, 352-355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В. В. до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Криворізької міської ради Вербовської Катерини Василівни, Виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду із заявою з того самого питання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено та підписано суддею 11 листопада 2019 року.

Суддя: В. Є. Сільченко