Справа № 128/2123/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2019 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Славич К.В.,

за участі представника позивачки - ОСОБА_6 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Гулян Я.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. У позовній заяві позивачкою викладено наступну позицію: 03.10.2013 року у них із відповідачем народилася дочка ОСОБА_4 . На даний час дитина проживає із позивачкою. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку приймати участь в додаткових витратах на утримання дитини, передбачених ст. 185 СК України. Відповідач не цікавиться здоров`ям дитини, її потребами. Оскільки відповідач не бажав добровільно приймати участь в утриманні дитини, рішенням Вінницького районного суду з нього стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі 850 грн. щомісячно до повноліття дитини. За період 2018-2019 роки нею було понесено витрати у розмірі 1211,51 грн. на придбання інгалятора, лікарських препаратів «Флемоксин Солютаб», «Лінекс Форте», «Золота зірка» (бальзам), «Нурофен», Фарінгосепт» відповідно до рекомендації лікаря. Вважає, що дані витрати були необхідними, адже дитина перебуває на обліку як часто і довго хворіюча дитина. Також із врахуванням потреб дитини нею було придбано для дитини одяг на суму 1810,00 грн. З метою нормального розвитку дитини та відповідно до рекомендації лікаря, було витрачено 1800,00 грн. на заняття сучасною хореографією в танцювальній студії «Асоль» з 5.10.2018 року по 05.03.2019 року (по 300 грн. щомісячно). Вважає, що схильність дитини до танців є позитивною та сприяє розвитку її здібностей. На спортивний одяг та взуття для дитини, яке необхідне для тренувань, нею було витрачено 465,00 грн. З вересня 2018 року по 12.03.2019 року дитина відвідувала курси англійської мови з метою інтелектуального розвитку. На що позивачкою витрачено кошти в сумі 2610,00 грн. Також для розвитку дитини було придбано іграшки на суму 201,50 грн. На проїзд для відвідування танцювальної студії та курсів англійської мови за вказаний період було витрачено 2560,00 грн. Таким чином, загальна сума додаткових витрат становить 10658,01 грн. Вважає, що вказана сума витрат має бути розділена порівну між нею та відповідачем. На підставі викладеного просить стягнути із відповідача половину вартості додаткових витрат на дитину, а саме 5329,00 грн.

Позивач клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, відповіді на відзив відповідача не надавала.

Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження відповідачем не подано.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву (а.с. 42-43), у якому викладено наступну позицію. Зазначені в позові обставини відповідають дійсності лише частково, оскільки, позбавивши рішенням суду його батьківських прав відносно їх дитини, позивачка штучно усунула його від можливості приймати участь в житті дитини. Керуючись особистими мотивами, та маніпулюючи дитиною, позивачка категорично не дає йому можливості спілкуватися з дитиною, цікавитися її життям та приймати у ньому участь. Про зміни в житті дитини він дізнається виключно з судових позовів позивача про зміну розміру аліментів, про стягнення додаткових витрат на дитину, тощо. По суті позову вважає його обгрунтованим лише частково. На підтвердження наявності додаткових витрат позивачем, крім чеків на придбання ліків, які можна віднести до додаткових витрат на дитину, надано також чеки на придбання одягу на суму 700 грн., на придбання іграшок на суму 201,540 грн., на придбання лосін та спортивних штанів на суму 310 грн. Вважає, що ці витрати не можуть бути віднесені до додаткових, викликаних особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, а покриваються за рахунок аліментів, які він щомісячно сплачує на утримання дитини. В якості доказу також надано позивачем договір про наміри, відповідно до якого позивачка взяла на себе зобов`язання по оплаті українського костюму для дівчинки на суму 800 грн. Однак, доказів того, що ця сума дійсно сплачена і такий костюм придбано - не надано. У зв`язку із чим вважає, що цей доказ є неналежним і ця сума не може бути віднесена до додаткових витрат. Щодо навчання дитини англійською мовою, то зазначає, що позивач самостійно вирішила, щоб дитина займалася вивченням іноземної мови, не врахувавши його думку та його матеріальні можливості. Щодо наданих квитків на проїзд зазначає наступне. З цих квитків неможливо встановити, хто їх придбав та користувався ними, коли та за якими маршрутами їхав та з якою метою. Дитина лише 03.10.02019 року досягне шестирічного віку і лише з цього часу для неї буде платним проїзд. До цього часу дитина користується безкоштовним проїздом у транспорті. Таким чином витрати на проїзд вважає не підтвердженими. За викладених обставин вважає, що зазначені суми витрат на проїзд, курси англійської мови, придбання іграшок та одягу на загальну суму 7181,50 грн. не є додатковими витратами на дитину та не підлягають стягненню відповідно до ст. 185 СК України. Отже, загальна сума витрат позивача на лікування та розвиток здібностей дитини становить 3476,51 грн. Окрім викладеного, зазначає, що на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружина. Також вказує, що малолітній син в даний час перебуває на стаціонарному лікуванні в офтальмологічному відділенні Кіровоградської обласної клінічної дитячої лікарні, де 18.09.2019 року лише на придбання ліків для операції витрачено більше 1000 гривень. Однак, дитина потребує продовження лікування і догляду, у зв`язку із чим його дружина не має можливості працевлаштуватися та він є єдиним годувальником в сім`ї. Його заробітна плата складає 2087 грн. на місяць. Інших доходів він не має. За рахунок заробітної плати він сплачує аліменти позивачу та утримує свою сім`ю, оплачує лікування сина. На підставі викладеного вважає, що позов необхідно частково задоволити, стягнувши із нього 1000 грн. додаткових витрат на дитину.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 позов підтримала за викладених в позовній заяві обставин та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представника - адвокат Гулян Я.В. в судовому засіданні під час відеоконференції із Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області, позов визнали частково, підтримали поданий відповідачем відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 05.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_3 прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 33)

Ухвалою суду від 24.09.2019 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 , визначено проводити судове засідання в режимі відеоконференції із Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області (а.с. 53)

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи заяви по суті, докази, оцінивши їх в сукупності, судом установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як на підставу своїх позовних вимог вказала на наявне у неї право на отримання половини додаткових витрат на спільну із відповідачем дитину, яка проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні, вважає, що дані додаткові витрати на дитину мають бути стягнуті з відповідача, а тому просить стягнути із відповідача половину понесених нею додаткових витрат на дитину.

Відповідач частково погоджується із розміром понесених позивачкою додакових витрат на дитину, надав відзив на позовну заяву із обгрунтуванням своєї позиції.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину.

Підставою позову є понесені позивачкою додаткові витрати на дитину пов`язані із особливими обставинами відповідно до ст. 185 СК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду від 04.12.2014 року розірвано, що не оспорено відповідачем.

Відповідно до копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 сторони є батьками дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4).

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27.02.2017 року у справі №128/3165/16-ц з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 600 грн. Щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, що не оспорено відповідачем.

Рішенням Вінницького районного суду від 18.09.2018 року збільшено розмір аліментів, визначених до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4 аліменти в розмірі 850 грн. Щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5-7).

Відповідно до довідок Комунального некомерційного підприємства «Вінницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Хижинецька АЗПСМ від 09.11.2018 року та від 17.12.2018 року, а також довідки Комунального некомерційного підприємства «Вінницький районний медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Писарівська АЗПСМ від 28.08.2018 року дитина ОСОБА_4 , 2013 року народження, дитина перебуває на обліку як часто та довгохворіюча їй призначалися лікарями медичні препарати, а також рекомендовано інгаляційна терапія. Окрім того, дитині рекомендовано заняття плаванням та гімнастичними вправами по типу спортивних танців. (а.с. 22а-зворот, 22б).

Відповідно до вказаних рекомендацій лікарів позивачкою було придбано для дитини інгалятор та відповідні ліки на загальну суму 1239,11 грн. (а.с. 8, 22-зворот).

Згідно довідок, виданих керівником танцювальної студії «Асоль» А.Ф. ОСОБА_7 від 05.10.2019 року, 05.11.2018 року, 05.12.2018 року, 05.01.2019 року, 05.02.2019 року та 05.03.2019 року, дитина ОСОБА_4 відвідує заняття сучасної хореографії танцювальної студії Асоль за адресою: вул. О.Антонова, 60а. Здійснення плати проводиться з 1 по 10 число кожного місяця в розмірі 300 грн. 22а-зворот, 22б, 22б-зворот, 22в-зворот).

Відповідно до товарного чеку №2909/1 від 29.09.2018 року позивачкою було придбано для дитини одяг для танців, колготи, балетки та резинку для волосся на загальну суму 465 гривень (а.с. 22в).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 відповідач ОСОБА_2 19.12.2015 року зареєструва шлюб із ОСОБА_8 (а.с. 45). Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дитина ОСОБА_9 (а.с. 46).

Оцінюючи вище перераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Вказані докази не оспорені стороною відповідача, а тому в суду немає підстав для їх відхилення.

Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами,судом не встановлено.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно вимог частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами.

Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

При цьому позивач повинна довести їх необхідність. Оскільки позивач зазначила про додаткові витрати, пов`язані з особливим станом здоров`я дитини та розвитком здібностей, то саме вона має надати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини, а також докази здібності дитини до вивчення іноземних мов.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях 12 і 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, дитина сторні ОСОБА_4 є часто та довгохворіюча дитини, їй рекомендовано відповідне медикаментозне лікування, а також заняття плаванням і танцями. Із цього приводу позивачкою самостійно понесено відповідні витрати. За таких обставин, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача половину суми понесених позивачем витрат на лікування та заняття дитиною танцями, що підтверджується відповідними довідками та квитанціями, і що не оспорюється відповідачем.

Оцінюючи інші надані позивачем докази, суд не може взяти до уваги надані позивачкою квитки на проїзд в автобусі (а.с. 18-21), оскільки за даними квитками не можливо встановити ні маршрут по якому здійснювалося перевезення, ні час перевезення, ні особу, яка їхала за даним квитком. Окрім того, відповідно до п.п. 7 п. 159 Постанови Кабінету Міністрів України № 176 від 18.02.1997 року «Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» пасажир автобуса має право: безоплатно перевозити з собою одну дитину віком до шести років без права зайняття нею окремого місця. З цих же підстав суд не може взяти до уваги й надані позивачкою квитки на проїзд у громадському транспорті м. Вінниці (а.с. 11-17).

Також суд не може взяти до уваги поданий позивачкою договір про наміри №22 від 12.03.2019 року (а.с. 22а), за яким позивачка ОСОБА_3 має намір придбати товар - український костюмчик для дівчинки на суму 800 грн., оскільки доказів того, що даний товар все ж таки позивачкою було придбано суду не представлено.

Крім того, суд не може взяти до уваги квитанції про оплату позивачкою за навчання (курси англійської мови) за дочку ОСОБА_10 (а.с. 22, 22-зворот, 22а), оскільки доказів того, що таке навчання здійснюється для розвитку особливих здібностей дитини спрямованих саме її здатністю до вивчення іноземних мов, позивачкою не представлено суду, до того ж позивачкою самостійно, без погодження із батьком дитини, було обрано напрямок навчання та навчальний заклад.

Щодо придбання позивачкою ОСОБА_3 для дитини одягу та іграшок (а.с. 22в, 22в-зворот, 22г), суд також не може взяти до уваги дані докази, оскільки такі витрати мають покриватися за рахунок аліментних платежів здійснених відповідачем на користь позивачки на утримання їх спільної неповнолітньої дитини.

Суд також не може взяти до уваги довідку №2 про заробітну плату відповідача від 16.09.2019 року (а.с. 47) та документи щодо стану здоров`я дитини ОСОБА_5 і квитанції на придбання ліків (а.с. 48-51) з огляду на те, що відповідач є здоровий, працезданий (протилежного суду не доведено) та обов`язок щодо утримання і виховання ОСОБА_9 в силу ст. 180 СК України, покладається як на батька дитини так і на мати, і це не звільняє відповідача щодо його обов`язку, передбаченого ст. 185 СК України, про його участь у додаткових витратах на дитину ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивачкою частково доведено її позовні вимоги та з урахуванням положень ст. 185 СК України із відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню половина понесених позивачкою додаткових витрат на дитину в розмірі 1738,25 грн..

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі даного позову до суду, то витрати по сплаті судового збору у розмірі, що визначений станом на день подання позову до суду, слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 141, 180, 181, 183, 185, 193, 198, 199 СК України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 206, 223, 259, 263-265, п. 9 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, , суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1738 (одну тисячі сімсот тридцять вісім) гривень 25 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. судового збору.

В задоволенні решти вимог - щодо стягненення додаткових витрат на дитину в розмірі 3590,75 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.П. Шевчук