ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №585/2633/19

Номер провадження 22-ц/816/5099/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 серпня 2019 року в складі судді Машини І.М., ухваленого в м. Ромни,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що 28 листопада 2011 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач зазначав, що оскільки позичальник приєднався до запропонованих банком умов використання кредитних коштів, тому при встановленні кредитного ліміту, зміні процентної ставки, нарахуванні комісії, пені та штрафу за порушення відповідачем зобов`язань банк керувався Умовами та правилами надання банківських послуг.

Скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення ОСОБА_1 не виконав, тому станом на 31 травня 2019 року утворився борг на загальну суму 363655 грн 65 коп., з яких: 4999 грн 90 коп. заборгованість за кредитом; 352515 грн 73 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 6140 грн 02 коп. заборгованість за пенею та комісією. При цьому, посилаючись на обставини того, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення повної суми заборгованості, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 122219 грн 42 коп., яка складається із: 4999 грн 90 коп. заборгованості за кредитом; 117219 грн 52 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 28 листопада 2011 року по 31 січня 2018 року.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відмовлено.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував обставин того, що підписаною відповідачем заявою підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Також, на думку позивача, факт приєднання відповідача до договору про надання банківських послуг підтверджується також фактом користування відповідачем картковим рахунком та використанням кредитних коштів. Крім того, як зауважує банк, суд при вирішенні даного спору мав керуватися висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 441/569/17, від 07 березня 2018 року у справі № 755/18246/15-ц та від 06 лютого 2018 року у справі № 755/2720/16-ц. В апеляційній скарзі також йдеться і про те, що у випадку не погодження з наданим банком розрахунком заборгованості суд повинен був навести свій розрахунок заборгованості.

Від відповідача в установлений судом строк відзив на апеляційну скаргу не надходив, письмові заперечення також.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 8).

Як зазначено у заяві-анкеті, відповідач погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомився та згодний з умовами і тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 (а.с. 9, 10-33).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 31 травня 2019 року становить 363655 грн 65 коп. і складається із: заборгованості за кредитом 4999 грн 90 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 352515 грн 73 коп.; заборгованості за пенею та комісією 6140 грн 02 коп. (а.с. 5-7).

При цьому, у позовній заяві АТ КБ «ПриватБанк» ставив питання про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за кредитним договором від 28 листопада 2011 року у сумі 122219 грн 42 коп., яка складається із: 4999 грн 90 коп. заборгованості за кредитом; 117219 грн 52 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 28 листопада 2011 року по 31 січня 2018 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції, установивши обставини того, що у заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення процентної ставки, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. Також, установивши, що фактично отримані за договором і використані позичальником кошти в добровільному порядку були повернуті АТ КБ «ПриватБанк», так як із установленого відповідачу кредитного ліміту у сумі 5000 грн ним погашено заборгованості за отриманим кредитом на суму 151077 грн 50 коп., суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог і в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд вирішив справу відповідно до вимог статей 207, 626, 628, 638, 526, 549, 551, 1050, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України.

Також, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд першої інстанції обґрунтовано враховував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Зокрема, установивши обставини того, що у заяві позичальника від 28 листопада 2011 року процентна ставка не зазначена, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині, оскільки позивач не довів, а матеріали справи не містять підтверджень того, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов, на які послався банк, як на підставу для задоволення позову, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, отримуючи 28 листопада 2011 року кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», а також те, що вказані документи взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначених в цих документах розмірах і порядку нарахування, що додані банком до позовної заяви,.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (видачі відповідачу кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 28 листопада 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (15 липня 2019 року), тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг за кредитною карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, у зв`язку з чим до доводів апеляційної скарги в зазначеній частині колегія суддів відноситься критично.

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів погоджується також з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог і в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 4999 грн 90 коп., а до доводів апеляційної скарги в цій частині колегія суддів також відноситься критично, так як матеріалами справи доведено, що відповідач, скориставшись встановленим йому кредитним лімітом у сумі 5000 грн, протягом строку дії кредитного договору погашав заборгованість за отриманим кредитом і загальна сума сплачених ним коштів становить 151077 грн 50 коп. (а.с. 5-7). Отже, фактично отримані і використані відповідачем кредитні кошти повернуті у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі, чого позивачем належними і допустимими доказами не спростовано.

Також обставини того, що відповідач користувався картковим рахунком ще не свідчать про те, що він ознайомився саме з тими Умовами і тарифами з правил надання банківських послуг, витяги з яких позивач надав суду.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 441/569/17, від 07 березня 2018 року у справі № 755/18246/15-ц та від 06 лютого 2018 року у справі № 755/2720/16-ц, то на думку колегії суддів, судом першої інстанції правильно враховано висновки про застосування норми права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), що відповідає вимогам частини 2 статті 416 ЦПК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, відмовляючи в позові, не навів власного розрахунку, то колегія суддів їх не приймає до уваги, ураховуючи, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами суд відмовив за недоведеністю позивачем обставин щодо досягнення сторонами згоди стосовно цієї умови договору, а в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту позивач не спростував того факту, що вказані кошти були повернуті відповідачем у повному обсязі.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, тому відсутні підстави для відшкодування позивачу понесених ним судових витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 29 серпня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 13 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

І.В. Орлов