Справа № 153/1334/16-ц
Провадження № 22-ц/801/2192/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дзерин М.М.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокуСправа № 153/1334/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивіль-них справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Медвецького С. К., Оніщука В. В.,

за участі секретаря судового засідання Топольської В. О., представника скарж-ника, позивача Публічного акціонерного товариства комерційного банку «При-ватБанк» адвоката Роя В. Л., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду ци-вільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборго-

ваності в сумі 14 594,54 гривень,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства ко-мерційного банку «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Ям-пільського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2016 року, ухвале-не в приміщенні суду в м. Ямпіль Вінницької області за головування судді Дзе-рина М. М.,

В С Т А Н О В И В:

01 листопада 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - ПАТ КБ «ПриватБанк» ), правонаступником якого є Ак-ціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» ( далі - АТ КБ «Приват-Банк» ), звернулося у Ямпільський районний суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 14 594,54 гривні, посилаючись на наступні обставини. 04 травня 2011 року сто-рони у справі уклали договір про надання банківських послуг № б/н шляхом підписання відповідачкою заяви, згідно якої вона отримала кредит у розмірі 8 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий раху-нок. ОСОБА_3 підтвердила свою згоду про те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підпи-сом у заяві. Умови та правила надання банківських послуг є публічною офер-тою клієнтам банку, завдяки якій клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг банку. Між сторонами у справі укладений договір приєднання, що регу-люється нормами статті 634 ЦК України. Наряду з визнанням угоди відповідач-ка фактично користувалася картрахунком, кредитними коштами на умовах до-говору. При укладенні договору відповідачка дала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою бан-ку. Сплата відсотків за користування кредитом здійснюється шляхом надання доручення банку про списання грошей з поточного рахунку позичальниці у роз-мірі нарахованих відсотків ( договірне списання ). Сторони договору узгодили зобов`язання клієнтки з повернення загальної заборгованості згідно підпункту 2.1.1.12.1 Умов та правил надання банківських послуг, сплати нею відсотків у розмірі, визначеному у Тарифах, що діють на дату нарахування. Банк має право на зміну Тарифів, викладених на банківському сайті, інших умов обслуговуван-ня рахунків, що передбачено умовами чинного договору. Щодо зміни кредит-ного ліміту банк керується Умовами та правилами надання банківських послуг, де передбачено його право у будь-який момент змінити кредитний ліміт на роз-мір боргових зобов`язань, що мав місце на дату нарахування відсотків. Підви-щення відсоткової ставки може здійснюватися тільки за тратами клієнта, вчине-ними після її підвищення, що дає можливість клієнту у разі незгоди з новою відсотковою ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій відсотковій ставці.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню овердрафту. У випадку змі-ни тарифів, інших частин договору банк зобов`язаний інформувати позичальни-ка щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у підпункті 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг, а позичальник зобов`язаний отримати виписку про стан та про здійснені операції по карткових рахунках. Відповідно до підпункту 1.1.2.1.5. до обов-язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках; на підставі підпункту 1.1.5.2. Умов та правил неотримання або несвоєчасне отримання позичальником виписок про стан рахунків не звільняє його від виконання зобов`язань за укладеним догово-ром. У разі незгоди із змінами Умов та правил надання банківських послуг, Та-рифів банку позичальник має право надати банку заяву про розірвання догово-ру, виконавши при цьому умови правочину, визначені у підпункті 2.1.1.5. 4. ( погасити виниклу перед банком заборгованість ). У випадку невиконання по-зичальником своїх зобов`язань за укладеним договором банк вправі вимагати їх дострокового виконання.

Відповідачка ОСОБА_3 своєчасно не надавала позивачеві кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, іншими витра-тами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованос-ті за договором, не виконавши, таким чином, свої зобов`язання за дійсним пра-вочином. Станом на 12 жовня 2016 року у ОСОБА_2 утворила-ся заборгованість у розмірі 14 594,54 гривні, з яких: 6 960,16 гривень - заборго-ваність за тілом кредиту, 1 748,81 гривень - заборгованість з відсотків за корис-тування кредитом, 3 864,40 гривні - нарахована пеня за прострочене зобов`язан-ня, 850,00 - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 гривень, 500,00 гривень - штраф ( фіксована частина ), 671,17 гривня - штраф ( процентна складова ).

Укладений сторонами кредитний договір відповідно до підпункту 1.1.7.11 цього правочину діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо про-тягом цього строку жодна із сторін правочину не проінформує другу сторону про розірвання договору, останній автоматично лонгується на той же строк. По-рядок закінчення дії договору визначений підпунктом 1.1.7.43 Умов та правил надання банківських послуг.

На даний час відповідачка ОСОБА_3 продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, заборгованість перед банком у повному обсязі не погашає, що спонукало банк звернутися в суд з даним позовом. Банк просив суд стягнути на його користь з відповідачки заборгованість за кредитним дого-вором від 04 травня 2011 року № б/н у розмірі 14 594,54 гривні та судові витра-ти зі сплати судового збору в сумі 1 378,00 гривень ( а. с. 2-5 ).

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено ( а. с. 69-72 ).

Не погоджуючись з ухваленим 22 грудня 2016 року рішенням суду першої інстанції, представник банку ОСОБА_4 оскаржує його в апеляційному порядку, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове рішен-ня про задоволення позову банку у повному обсязі. Скаржниця зазначає про по-рушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення суду вимогам статті 213 ЦПК України в редакції, чинній на час його ухвалення ( а. с. 76-78 ).

У судове засідання апеляційного суду відповідачка повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи вона повідомлялася завчасно в установ-леному порядку, про що свідчать додані до матеріалів справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення - судових повісток на 16 жовтня, 06 листопада 2019 року. Будь-яких заяв від ОСОБА_5 . Ю. щодо відкладення з поважних причин розгляду справи не надходило. Врахову-ючи вказані об`єктивні обставини, у відповідності до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути дану справу по суті апеляційного оскарження рішення суду першої інстанції у відсутності відповідачки, яка не з`явилася у судові засідання з невідомих причин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представника позивача адвоката Роя В. Л., дослідивши матеріали справи, проа-налізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрун-тованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляцій-ної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга представ-ника банку Сокуренко Н. В. підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до норм статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції пере-глядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що сто-суються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та ( або ) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та ви-могами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено по-рушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасу-вання рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно грун-туватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Закон-ним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з до-триманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам, воно є помил-ковим в частині відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Оскаржуване судове рішення суперечить фактичним обставинам справи, норми матеріально-го права, що регулюють виниклі та наявні правовідносини між сторонами у справі, застосовані неправильно. Суд неповно з`ясував обставини справи, роз-глянувши справу у відсутності сторін, ухвалив оскаржуване рішення за недове-деності обставин, які визнав встановленими, викладені у рішенні висновки суду не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасу-ванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду достатніх, належних та допустимих дока-зів, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_6 кредитної картки, подання нею заяви про надання їй кредитного ліміту чи взяття на себе будь-яких кредитних зобов`язань, надання їй кредиту за договором від 04 трав-ня 2011 року № б/н у сумі 8 000,00 гривень. Суд вказував, що у наданій анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначено про видачу відповідачці зарплатної, а не кредитної картки. У графі «бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна» відсутні жодні відомості про суму кредиту, як на це вказує по-зивач. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить ві-домостей, з яких можливо прослідкувати видачу кредиту на суму 8 000,00 гри-вень.

Такі висновки суду першої інстанції є помилковими.

Частиною першою статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в по-рядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх поруше-них, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з нормами статті 57 ЦПК України ( в редакції, чинній на час розгляду справи ), доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює на-явність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сто-рін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані вста-новлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допи-таних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 60 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають зна-чення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містяться у статті 81 чинного ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦПК України ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин ) правочин вважається та-ким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Пра-вочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною ( сторонами ).

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У цій цивільній справі, яка є предметом апеляційного перегляду, ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», вказував на те, що предметом позову до ОСОБА_2 є стягнення заборгованості за банківським рахунком, відкритим за кредитно-депозитною схемою без до-даткової ідентифікації особи як такої, яка уже має відкритий рахунок у банку для отримання цільових виплат ( заробітної плати ). На обгрунтування вказа-ного позивач надав суду першої інстанції анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 04 травня 2011 року № б/н, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду від 10 жовтня 2010 року, а до суду апеляційної інстанції - виписку з особового рахунку клієнтки та довідку про зміну умов кредитування, у якій викладена інформація лише щодо встановлення, збільшення та зниження кредитного ліміту ( а. с. 79-91, 119 ).

У Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003 наголошувалося, що правосуддя за своєю суттю визнається таким ли-ше за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечеує ефектив-не поновлення у справах.

Перевіряючи у межах касаційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» у цій справі правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм мате-ріального та процесуального права під час ухвалення відповідно рішення Ям-пільським районним судом Вінницької області від 22 грудня 2016 року та ухва-ли Апеляційним судом Вінницької області від 08 лютого 2017 року, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 вересня 2019 року ( а. с. 188-192 ) зазначив, що суд може ви-знати недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов`язаний встановити обставини, які підлягають дока-зуванню і зобов`язаний вжити усіх необхідних заходів з метою встановлення іс-тини. Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи.

Висновок суду першої інстанції, викладений в оскаржуваному рішенні від 22 грудня 2016 року, про недоведеність позивачем факту надання кредиту ОСОБА_7 - ОСОБА_8 за договором від 04 травня 2011 року № б/н у сумі 8 000,00 гривень, отримання нею кредитки «Універсальна» є невірним; між сто-ронами у справі існують кредитні зобов`язання та має місце реальний спір щодо стягнення на користь банку заборгованих коштів.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції від 22 грудня 2016 року, пред-ставник ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_9 В. зазначає, що кредит ОСОБА_6 був отриманий у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. З виписки про рух коштів за кредитним договором, укладеним між сторонами у справі 04 травня 2011 року № б/н, убачається погашення пози-чальницею використовуваних коштів, зокрема, 05 лютого 2016 року в сумі 50,00 гривень, 23 квітня 2016 року у сумі 200,00 гривень. Інформація щодо цих платежів також міститься у розрахунку заборгованості.

Скаржниця посилається на частину першу статті 264 ЦК України, згідно якої вчинення особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу, перери-ває перебіг позовної довності. На підставі вказаної законодавчої норми банк звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 у межах загального строку позовної давності.

В апеляційній скарзі звертається увага на підпункт 4.6 Умов та правил на-дання банківських послуг, де клієнт доручає банку здійснювати списання з по-точних та інших рахунків. Тобто усі сплати за кредитним договором відбулися за дорученням відповідачки. Остання не спростувала докази позивача щодо розрахунку заборгованості із зазначенням у ньому розміру відсотків, пені, ін-ших сум відповідно до укладеного правочину. Через це представник банку у скарзі наголошує на порушенні судом принципів змагальності та рівності сто-рін, передбачених статтею 10 ЦПК України.

Представник банку зауважує, що укладаючи кредитний договір, відповідач-ка підтвердила свою згоду про те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у за-яві.

В апеляційній скарзі викладена вимога по скасування рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2016 року та ухвалення нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 02 лютого 2017 року подала суду за-перечення на апеляційну скаргу банку ( а. с. 113-115 ), де посилається на нік-чемність кредитного договору, який укладений з недодержанням письмової форми, не ознайомлення її з Умовами та правилами надання банківських по-слуг, відсутність у матеріалах справи памятки клієнта та отримання нею лише зарплатної картки. Відповідачка посилається на незрозумілість здійснення стя-гувачем розрахунку заборгованості та відсутність доказів щодо надання їй кре-диту у сумі 8 000,00 гривень.

Судом встановлено, що 04 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_10 ( пізніше прізвище змінене на ОСОБА_11 ) був укладений договір № б/н, згідно якого відповідачці видана зарплатна картка. 10 жовтня 2011 року ОСОБА_10 підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду», з якої убачається ознайомлення позичальниці, крім іншого, з характеристикою креди-ту, валютою в картрахунку, базовою ставкою в місяць у розмірі 3,6%, розміром та терміном внесення щомісячних платежів, розміром штрафу при порушенні термінів платежів по будь-якому із зобов`язань, передбачених договором, біль-ше ніж на 30 днів та ін. ( а. с. 11 ). Укладеним та чинним договором передбаче-ні умови, що діють у випадках недотримання сторонами своїх зобов`язань. Умовами та правилами надання банківських послуг, викладеними на банківсь-кому сайті www.privatbank.ua, визначено, зокрема, що карткові рахунки від-криваються на невизначений строк за виключенням настання умов, викладених у підпунктах 9.6., 9.7.; у випадку перевикористання платіжного ліміту по картці і непогашення його клієнтом протягом шести місяців картка закривається, нас-тупне поновлення її дії можливе лише після повного погашення клієнтом ви-никлої заборгованості. Підпунктом 1.1.3.2.3 згаданих Умов та правил передба-чена можливість односторонньої зміни Тарифів, інших невід`ємних частин до-говору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватися банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому ра-хунку на умовах, визначених у підпункті 1.1.3.1.9. Умов та правил надання бан-ківських послуг. Згідну підпункту 1.1.2.3. до обов`язків позичальника відно-ситься отримання виписки про стан карткових рахунків і здійснені по них опе-рації.

Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є віль-ними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. При укла-денні 04 травня 2011 року договору сторони у справі керувалися нормами зако-нодавства, що регулює порядок укладення та виконання договорів приєднання.

Відповідно до частини першої статті 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на погоджених сторонами умовах.

Згідно з частиною першою статті 1069 ЦК України якщо відповідно до до-говору банківського рахунку банк здійснює платежі з рахунку клієнта, незважа-ючи на відсутніть на ньому грошових коштів ( кредитування рахунку ), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здій-снення цього платежу.

У даній цивільній справі надання ОСОБА_12 . Ю. кредиту в сумі 8 000,00 гривень доводиться наявною в матеріалах справи випискою з рахунку, яка відповідно до підпункту 5.6 «Положення про організацію операційної діяль-ності в банках України», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, чинною на час вирішення судом цього спору, є належним, допустимим доказом у справі, підтвердженням вико-наних за день операцій.

Колегія суддів апеляційного суду підкреслює, що предметом спору у цій ци-вільній справі є стягнення заборгованості за банківським рахунком, відкритим за кредитно-депозитною схемою, без додаткової ідентифікації особи як такої, що вже має кредитний рахунок в банку для отримання цільових виплат ( заро-бітної плати ), і такі правовідносини урегульовані, зокрема, статтями 634 ЦК України (Договір приєднання), 1067 ЦК України ( Укладення договору бан-ківського рахунку ), 1069 ЦК України ( Кредитування рахунку ), Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іно-земній валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492.

Апеляційний суд дійшов висновку щодо небхідності часткового задоволен-ня позовних вимог АТ КБ «ПриватБанку» та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у сумах з урахуванням взятих нею зобов`язань за довідкою від 10 жовтня 2011 року про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Такий висновок грунтується на наступному.

Встановленим є факт укладення 04 травня 2011 року між сторонами у спра-ві договору № б/н про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_13 - ОСОБА_14 ОСОБА_8 анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківских послуг у ПриватБанку, отримання платіжної картки, персонального ідентифікаційного номера для авторизації, якими позичальниця користувалася, що доводиться розрахунком заборгованості за період з 10 жовтня 2011 року по 12 жовтня 2016 року, випискою про рух коштів по картці/рахунку за період з 04 січня 2012 року по 01 грудня 2016 року ( а. с. 6-9, 79-91 ). З огляду на підписан-ня 10 жовтня 2011 року довідки про умови кредитування з використанням кре-дитки «Універсальна, 30 днів пільгового кредиту» відповідачка станом на вка-зану дату була обізнана з умовами кредитування, зазначеними у вказаній довід-ці.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповід-но до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або ін-ша фінансова у станова ( кредитодавець ) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відно-син за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного до-говору.

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послу-ги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публіч-ного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно з визначенням вказаної статті ЦК України договори, які укладаються банком з фізичними особами є публічними.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних фор-мах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до за-пропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами у даному випадку є Умови та правила надання банківських послуг, Правила користування платіж-ною карткою, Тарифи Банку, викладені на банківському сайті www.privat-bank.ua, згідно яких обслуговується ОСОБА_15 - ОСОБА_8 .

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони по-винні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом статец 1048, 1056-1 ЦК України позикодавець має право на одер-жання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визна-чається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсут-ності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня по-вернення позики. На момент виникнення спірних правовідносин у цій справі за-конодавець визначив, що розмір процентів, порядок їх сплати за договором ви-значаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою ( штрафом, пенею ) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неус-тойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошо-вого зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як уже зазначалося, у підписаній 10 жовтня 2011 року ОСОБА_16 довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універ-сальна, 30 днів пільгового періоду» були чітко визначені розміри та терміни платежів, що повинні були вноситися нею як позичальницею та стороною укла-деного правочину, базова ставка відсотків у місяць, штрафні санкції за пору-шення умов договору.

Враховуючи відсутність підписів відповідачки про ознайомлення її з Тари-фами банку, Умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку після підписання 10 жовтня 2011 року довідки про умови кредитування, з борж-ниці стягненню на користь банку підлягають 6 960,16 гривень непогашеного ті-ла кредиту, 1 457,34 гривень - 30% відсотків ( 1 748,81/42 х30 ) та штраф у про-центній складовій за порушення строків платежів більше ніж на 30 днів ( 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих відсотків (6,960,16+1 457,34)х 0,05), що складає 420,86 гривень. У решті позовних вимог банку належить відмовити за безпідставністю. Тарифи обслуговування кредит-них карт, Умови та правила надання банківських послуг у ПриватБанку, що розміщені на сайті www.privatbank.ua, не визнаються відповідачкою, не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 04 травня 2011 року шляхом підписання відповідач-кою анкети-заяви.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедли-вість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті шостому час-тини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесніс-тю, відкритістю, повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Відповідно до частини першої статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та за-стосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди за-стосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основопо-ложних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основополож-них свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстроннім судом, встановленим за-коном, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього криміналь-ного обвинувачення.

Вимога пункту першого статті 6 Конвенції щодо обгрунтування судових рі-шень не може розумітись як обовязок суду детально відповідати на кожен до-від заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допусти-мості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу націо-нального законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови у прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення мо-же випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між со-бою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Ко-дексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає ци-вільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасника-ми справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсут-ність обставин ( фактів ), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх пред-ставників, письмових та речових доказів, висновків експертів ( стаття 76 ЦПК України ).

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати су-дове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рі-шення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення пов-ністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або змі-ни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесу-ального права або неправильне застосування норм матеріального права. Непра-вильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлу-мачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір поклада-ється на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змі-нює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства ко-мерційного банку «ПриватБанк» Сокуренко Наталії Вікторівни задоволити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 14 594,54 гривень скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наро-дження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованої та мешкаючої в АДРЕСА_1 , на користь Акціонер-ного товариства комерційного банку «ПриватБанк», , рах. № НОМЕР_2 ( для погашення заборгованості та судових витрат ), МФО № 305299, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. № 50, у погашення кредитної заборгованості станом на 12 жовтня 2016 року за договором від 04 травня 2011 року № б/н у розмірі 6 960,16 гривень ( шість тисяч дев`ятсот шіст-десят гривень 16 коп. ), що становить непогашене тіло кредиту, 1457,34 гривень ( одна тисяча чотириста п`ятдесят сім гривень 34 коп.) у відшкодування забор-гованості з відсотків за користування кредитними коштами, 420,86 гривень штрафу ( процентна складова, чотириста двадцять гривень 86 коп. ), 834,52 гривні ( вісімсот тридцять чотири гривні 52 коп. ) у відшкодування судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, 1 251,78 гривню ( одна тисяча двісті п`ятдесят одна гривня 78 коп. ) у відшкодування сплаченого банком на користь держави судового збору при поданні апеляційної скарги на рішення су-ду першої інстанції.

У решті заявлених позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є ос-таточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 12 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді С. К. Медвецький

В. В. Оніщук