Справа № 474/631/19
Провадження № 2/474/215/19
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

13.11.19 року смт. Врадіївка

Врадіївськимй районний суд Миколаївської області

У складі: головуючого судді Фасій В.В.

при секретарі судового засідання Тодосьєвої А.С.

без участі: представника АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченко В.М.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 36 822 грн. 61 коп.

В С Т А Н О В И В :

12.06.2019 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 06.12.2012 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 15 324 грн. 62 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами починаючи з «1» по «25» число кожного місяця, та повернути кредит в повному обсязі 31.12.2017 року.

Банк зазначає, що відповідач не виконує належним чином зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів для погашення заборгованості за договором, у зв`язку з чим у відповідача, станом на 20.05.2019 року, виникла заборгованість в розмірі 36 822 грн. 61 коп., яка складається з: 10 465 грн. 15 коп. - заборгованості за кредитом; 8 226 грн. 98 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 16 495 грн. 40 коп. - заборгованості за пенею та комісією; 1 635 грн. 08 коп. - штрафу, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди, яка у добровільному порядку ним не погашена, просить позов задовольнити.

Представник позивача Кіріченко В.М., будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, на розгляд справи не з`явився, звернувшись з письмовим клопотанням (вх. № 2884 від 12.06.2019 року) про розгляд справи у відсутність представника банка, позовні вимоги підтримав повністю, та в якому дав згоду на заочний розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_1 , двічі будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в порядку передбаченому ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України (судові повістки направлені по зареєстрованому місцю проживання відповідача рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень № 284, № 897, одна з яких вручена адресату, а друга повернута, на адресу суду з довідкою поштового відділення «про відсутність адресата по місцю проживання», а також через опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України), на розгляд справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутність та відзив на позовну заяву не надав.

У відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд з власної ініціативи розгляд справи проводить в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Так, як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, з урахуванням неявки в судове засідання всіх учасників справи, суд прийняв рішення про розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши надані по справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:

-06.12.2012р., відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт № б/н (далі по тексту - генеральна угода) ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 15 324 грн. 62 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з визначенням порядку погашення заборгованості по кредиту, шляхом надання позичальником банку грошових коштів, починаючи з 1 по 25 число кожного місяця, в сумі щомісячного платежу 391 грн. 23 коп. для погашення заборгованості по кредиту, яка складається з заборгованості по кредиту, процентам та інших витрат згідно Умов. Також визначили дату останнього погашення по кредиту - не пізніше 21.12.2017 року (п. 2.1. генеральної угоди, умови та правила надання банківських послуг №СП-2010-256 від 06.03.2010р.);

-відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним та банком договір, підтверджується підписом на угоді (генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт);

-у п. 2.2 генеральної угоди сторонами визначено, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту виникнення заборгованості. Заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Боржник сплачує банку штраф в розмірі 1 635 грн. 08 коп. (п.2.2 генеральної угоди);

-відповідач своїх зобов`язань за вказаним договором не виконував, здійснював нерегулярні платежі в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, станом на 20.05.2019 року, в розмірі 36 822 грн. 61 коп., яка складається з: 10 465 грн. 15 коп. - заборгованості за кредитом; 8 226 грн. 98 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 16 495 грн. 40 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також 1 635 грн. 08 коп. - штрафу, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (розрахунок заборгованості за договором від 06.12.2012 року, станом на 20.05.2019р.);

- за період з 06.12.2012р. по 20.05.2019р. відповідач на виконання умов генеральної угоди здійснив 40 платежів, з них останні 19.01.2016р. в сумі 400 грн. та 22.02.2016р. в сумі 400 грн. (розрахунок заборгованості за договором від 06.12.2012 року, станом на 20.05.2019р.);

-12.02.2018р. організаційно - правова форма ПАТ КБ "Приватбанк" змінено на Акціонерне Товариство КБ «ПриватБанк» (відомомсті з ЄДРПОУ від 12.02.2018р. № 14360570, банківська ліцензія №22 від 05.10.2011р., виписка з ЄДРПОУ по АТ КБ «ПриватБанк», статут банку в редакції від 11.06.2018р. ідентифікаційний номер 14360570);

-судові витрати понесені позивачем складають 1 921 грн. (платіжне доручення від 23.05.2019 року).

Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення кредитної заборгованості.

При прийнятті рішення суд керується:

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_1 має заборгованість перед позивачем, ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення грошових коштів для погашення заборгованості за договором, на момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 20 327 грн. 21 коп., з яких: 10 465 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 8 226 грн. 98 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 635 грн. 08 коп. - заборгованість по штрафам, відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

При цьому, оскільки у розрахунку заборгованості та позовній заяві, позивач ставить вимоги щодо стягнення штрафу, згідно п. 2.2. генеральної угоди, а саме у розмірі 1 635 грн. 08 коп., позовні вимоги не збільшував, а суд відповідно до вимог цивільно - процесуального законодавства розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог, то суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню саме у розмірі визначеному позивачем.

Щодо стягнення з відповідача заборгованості по пені та комісії в розмірі 16 495 грн. 40 коп., то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки генеральною угодою такі штрафні санкції не передбачені.

В правовій позиції висловленій Верховним Судом України від 16 листопада 2016 року в справі № 6-1746 цс 16, зазначено, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому, відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним.

До того ж, позивачем не надано логічно - зрозумілого розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині пені та комісії, зокрема в позовній заяві та розрахунку відсутнє будь-яке обґрунтування того, яка сума пені, а яка сума комісії включені до цієї суми, розміри пені та комісії, її правову природу (не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику) та їх відповідні розрахунки.

На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 921 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 060 грн. 39 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-275, 279, 280-283 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 36 822 грн. 61 коп. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 06.12.2012 року, станом на 20.05.2019 року, в розмірі 20 327 (двадцять тисяч триста двадцять сім) грн. 21 коп., з яких: 10 465 грн. 15 коп. - заборгованість за кредитом; 8 226 грн. 98 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 635 грн. 08 коп. - штраф, відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" судові витрати у розмірі 1 060 (одна тисяча шістдесят) грн. 39 коп. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію заочного рішення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Фасій