Справа № 465/6152/17 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1444/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Львів

Справа № 465/6152/17

Провадження 22-ц/811/1444/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.,

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2018 року в складі судді Ванівського Ю.М.

у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені по аліментах,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2018 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 неустойку за несплату аліментів в період з 01.02.2015 року по 31.08.2017 року в розмірі 14 145.00 гривень (чотирнадцять тисяч сто сорок п`ять грн. 00 коп.).

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

З рішенням не погоджується, вважає що воно є незаконним та необґрунтованими, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів при умові повідомлення належним чином відповідача про дату, час і місце судового засідання; останній без поважних причин або без повідомлення причин не з`явився в судове засідання.

Згідно з ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Звертає увагу апеляційного суду на те, що про місце і час проведення судового засідання о 09.45 год 04 вересня 2018 року були поли повідомлені лише позивач та її представник, про що свідчать їхні підписи у розписці про проведення судового засідання, в же час підпис відповідача у цій розписці відсутній.

Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про дату і час судового засідання, зокрема відсутні докази направлення відповідачу судової повістки про виклик останнього в судове засідання 04.09.2019 р., повідомлення про вручення поштового відправлення з відповідною інформацією відповідачу. Таким чином, відповідач не був належним чином проінформований про час і дату судового засідання 04.09.2018 р., а відтак його відсутність у судовому засіданні зумовлена поважною причиною.

Також вказує, що у розрахунку пені допущене необґрунтоване нарахування пені за квітень-липень 2017 року в розмірі 1830 грн. Про це свідчить розрахунок заборгованості по аліментах станом на 01.09.2017 р., надалі розрахунок складений старшим державним виконавцем І. Владиш, долученим до позовної заяви. Із цього розрахунку по заборгованосіт вбачається що відповідачем в квітні липні 2017 року здійснена сплата аліментів відповідачеві в сумі 5000.00, 3000.00, 2000.00 і 3000,00 гривень на загальну суму 13000,00 грн, що не знайшло свого відображення в розрахунку пені.

Зазначає, що позивачем не враховані кошти, сплачені відповідачем в рахунок аліментів, в листопаді 2015 року в сумі 500,00 грн., травні 2016 року в сумі 1500 грн., в жовтні 2016 року в сумі 1500 грн., в грудні 2016 року в сумі 1500 грн. Отже, з врахуванням зазначених виплат коштів відповідачем в рахунок аліментів, пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання мала б складати 9855,00 грн, а не 14145,00 грн.

Просить заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове у частині нарахування пені за несвоєчасну сплату аліментів шляхом її зменшення.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що заочне рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 серпня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Винниківської міської ради Львівської області, актовий запис №24, свідоцтво серії НОМЕР_2 .

Від шлюбу у сторін народилися двоє синів: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво серії НОМЕР_3 ) та ОСОБА_6 , 17 березня 2006 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_4 ).

Заочним Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 травня 2015 року визначено стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 27.01.2015 р. і до досягнення дітьми повноліття.

30.06.2015 року у вищевказаній справі видано виконавчий лист Личаківським районним судом м. Львова.

Судом першої інстанції встановлено, що сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 01.09.2017 року становить 35000 грн.

Згідно наданих позивачкою розрахунків щодо несвоєчасного виконання грошового зобовязання відповідачем у період з 01.02.2015 року по 31.08.2017 року пеня становить 14 145 грн. 00 коп.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відтак, обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Суд першої інстанції, встановивши, що у відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей, прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку,

що розрахунок заборгованості по аліментах від 01.09.2017 року, який було взято за основу судом першої інстанції при ухваленні судового рішення містить неточності. Даний факт підтверджується додатковими розрахунками заборгованості по аліментах від 27.12.2018 р. та від 01.09.2019 р. З вищевказаних розрахунків заборгованості по аліментах вбачається, що за листопад 2015 року відповідачем сплачено аліменти в розмірі 500 грн., за травень 2016 року -1500 грн., за жовтень 2016 року - 1500 грн., за грудень 2016 р. 1500 грн. Однак вищезазначена інформація не міститься в розрахунку заборгованості по аліментах від 01.09.2017 року, що призвело до помилкового підрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2015 року по 31 серпня 2017 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що для встановлення розміру пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.02.2015 року по 31 серпня 2017 року необхідно керуватися розрахунками заборгованості по аліментах від 27.12.2018 р. та від 01.09.2019 р.

Згідно з розрахунками заборгованості по аліментах від 27.12.2018 р. та від 01.09.2019 р. пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання становить 10770,00 грн. з огляду на наступні розрахунки: ( розраховується за формулою (пеня)+(сума боргу) ? 1% ? (кількість днів))

ПеріодК-ть днівРозмір аліментівОплата Різниця Пеня
02.2015 р.281500,0001500,00420,00
03.2015 р.311500,0001500,00465,00
04.2015 р.301500,0001500,00450,00
05.2015 р.311500,0001500,00465,00
06.2015 р.301500,0001500,00450,00
07.2015 р.311500,0001500,00465,00
08.2015 р.311500,0001500,00465,00
09.2015 р.301500,0001500,00450,00
10.2015 р.311500,0001500,00465,00
11.2015 р.301500,005001500,00300,00
12.2015 р.311500,0001500,00465,00
01.2016 р. 311500,0001500,00465,00
02.2016 р.291500,0001500,00435,00
03.2016 р.311500,0001500,00465,00
04.2016 р.301500,0001500,00450,00
05.2016 р.311500,001500,0000
06.2016 р.301500,0001500,00450,00
07.2016 р.311500,0001500,00465,00
08.2016 р.311500,0001500,00465,00
09.2016 р.301500,0001500,00450,00
10.2016 р.311500,001500,0000
11.2016 р.301500,0001500,00450,00
12.2016 р.311500,001500,00 0
01.2017 р. 311500,0001500,00465,00
02.2017 р.281500,0001500,00420,00
03.2017 р.311500,0001500,00465,00
04.2017 р.301500,005023,0000
05.2017 р.311500,003000,0000
06.2017 р.301500,002000,0000
07.2017 р.311500,003000,0000
08.2017 р.311500,0001500,00465,00
Загальна сума пені становить: 10770,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково та змінити рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2018 року шляхом стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 неустойку за несплату аліментів в період з 01.02.2015 року по 21.08.2017 року в розмірі 10770,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2018 року змінити в частині визначення розміру неустойки за несплату аліментів. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 неустойку за несплату аліментів в період з 01.02.2015 року по 21.08.2017 року в розмірі 10770,00 грн. (десять тисяч сімсот сімдесят грн, 00 коп).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 12.11.2019 року

Головуючий

Судді