Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 752/16470/16-ц

провадження № 61-24725св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва у складі судді Шумко А. В. від 15 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва у складі колегії суддів: Слюсар Т. А., Панченка М. М., Волошиної В. М. від 05 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Відповідачі безпідставно проживають в указаній квартирі, користуються нею, використовують її як місце зберігання своїх речей та майна, чим створюють перешкоди у користуванні належним йому майном.

Посилаючись на те, що відповідачі добровільно не звільняють належне йому майно, позивач просив усунути перешкоди у користуванні його власністю - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та інших осіб, що проживають там з їхнього дозволу чи згоди або без такого дозволу, звільнити квартиру від їхніх речей та майна.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 рокупозовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто заявнику.

Визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи її позивачу, суд першої інстанції виходив із того, що заявник в установлений в ухвалі суду від 17 жовтня 2016 року строк не усунув у повному обсязі недоліків позовної заяви, на які вказано в ухвалі суду, а саме: у позовній заяві не зазначено ім`я відповідачів, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв`язку, якщо такі відомі - щодо «інших осіб», що проживають у квартирі АДРЕСА_1 з дозволу або без такого дозволу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; не конкретизовано позов у частині вимог про звільнення квартири від речей та майна; позовна заява відповідно до статті 16 ЦК України не містить обґрунтування в частині обраного способу порушеного права, з посилання на правову підставу виселення відповідачів.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу, оскільки заявник не усунув недоліків позовної заяви в установлений судом строк.

Узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та передати справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що недоліки, на які суд першої інстанції вказав в ухвалі від 17 жовтня 2016 року, не визначені процесуальним законодавством як такі, що можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та її повернення заявнику. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Відзив на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 травня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 752/16470/16-ц з Голосіївського районного суду м. Києва.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Указана справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.

2.Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 119 ЦПК України 2004 року (у редакції, чинній на час звернення до суду з указаним позовом) позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача і відповідача, а також ім`я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв`язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

У той же час, за змістом пунктів 1, 2 частини шостої 6 статті 130 ЦПК України 2004 року суд під час проведення попереднього судового засідання уточнює позовні вимоги або заперечення проти позову; вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Зокрема, у позивача суд повинен з`ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимог (який спосіб захисту свого права він обрав). Суд визначає факти, які необхідно встановити для вирішення спору, і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду»).

Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику (пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

З урахуванням наведеного та враховуючи, що такі недоліки позовної заяви як не конкретизованість інших осіб, окрім зазначених в позові відповідачів, яких позивач просив виселити з квартири; майна та речей, від яких слід звільнити спірну квартиру та правової підстави виселення відповідачів, усуваються під час розгляду справи шляхом уточнення позовних вимог, тому підстав для визнання неподаною та повернення позовної заяви у суду не було.

У зв`язку з наведеним, висновки судів попередніх інстанцій щодо визнання неподаною та повернення позовної заяви з підстав не відповідності її вимогам статті 119 ЦПК України 2004 року є помилковими.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року у справі № 9-зп (справа за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України) зазначено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

З урахуванням того, що при відкритті провадження у даній справі судом першої інстанції було порушено порядок встановлений для вирішення вказаного питання, то відповідно до вимог частини четвертої статті 406 ЦПК України оскаржувані ухвали суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 15 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: С. Ю. Бурлаков

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило