н/п 6/490/415/2019 Справа № 490/507/14-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

28 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Гуденко О.А.

при секретарі - Дудник Г.С.,

за участю представника заявника,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєва заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року адвокат Кордіка ОСОБА_2 - Лєбєдєва А.С. звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні по справі №490/507/14-ц з АТ «Дельта Банк»» на ОСОБА_1

Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив суд їх задовольнити.

Вислухавши пояснення представника заявника, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 15 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ Дельта Банк заборгованість за договором в сумі 418 081 грн. 02 коп., з якої: борг за кредитом 196 000 грн.00 коп., борг за відсотками 193 056 грн. 54 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту -15 030 грн.25 коп., пеня за несвоєчасне повернення процентів 13 994 грн. 23 коп. Стягнуто з ОСОБА_3 користь ПАТ Дельта Банк заборгованість за договором в сумі 418 081 грн. 02 коп., з якої: борг за кредитом 196 000 грн.00 коп., борг за відсотками 193 056 грн. 54 коп., пеня за несвоєчасне повернення кредиту -15 030 грн.25 коп., пеня за несвоєчасне повернення процентів 13 994 грн. 23 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ Дельта Банк судовий зір у розмірі по 1720 грн. 50 коп. з кожного.

На підставі вищевказаного рішення суду, судом видано відповідні виконавчі листи.

20 березня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» був укладений договір №325/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передав у власність ТОВ «ФК «Фінмарк» майнові права за кредитним договором №26/К-06 від 06.12.2006 р., з додатками, додатковими договорами про внесення змін та доповнення до вказаного договору, що є його невід`ємними частинами.

22 березня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» та ОСОБА_1 був укладений Договір №396/09-17-К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ТОВ «ФК «Фінмарк» передає у власність ОСОБА_1 майнові права (право вимоги), яке належить ТОВ «ФК «Фінмарк» на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №325/К від 20.03.2018 р.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

У пункті 1 частини першої статті 1 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.

Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа.

Вказана правова позиція зазначена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року (справа № 465/646/11).

Аналогічна позиція вже висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року (справа № 909/968/16).

Згідно вимог ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою сторони (заінтересованої особи)державного або приватного виконавця суд замінює таку сторону її правонаступником.

Згідно ч.5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

При цьому, сторонами виконавчого провадження відповідно до ст.15 Закону України «Про виконавче провадження`є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

При цьому, процесуальне правонаступництво це заміна сторони або третьої особи (право попередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу субєкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обовязки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Разом з тим судом встановлено, що сторона виконавчого провадження - боржник ОСОБА_1 з виконавчого провадження не вибувала, отже не може бути боржник у виконавчому провадженні замінений на ту саму особу, але вже у статусі стягувача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги заяви не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 442 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні провадженні

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

Суддя О. А. Гуденко