ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9463/19 Справа № 197/627/17 Суддя у 1-й інстанції - Леонідова О. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 197/627/17

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання Голуб О.О.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідачі Новолатівська сільська рада Широківського району Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадженняапеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року, яке ухвалене суддею Леонідовою О.В. у смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області об 11 годині 29 хвилин та повне судове рішення складено 22 серпня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який неодноразово уточнювала, останній раз 05.02.2019 року, до Новолатівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській областіпро визнання права власності на земельну ділянку (пай) в порядку спадкування.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її матір ОСОБА_2 , яка за життя була членом колгоспу «Заповіт Ілліча», правонаступником якого є КСП «Промінь» та її було внесено до списків, що додавався до державного акту на право колективної власності на землю. На підставі рішення Зеленобалківської сільської ради від 18 квітня 1997 року № 42 про передачу земель, площею 6255,0 гектарів у колективну власність КСП «Промінь». 18 квітня 1997 року КСП «Промінь» отримало державний акт на право колективної власності на землю. У червні 2017 року позивачка довідалась, що члени КСП, в тому числі і пенсіонери, мають право при паюванні колективної землі на земельні ділянки (паї). Просить визнати за нею право на спадкову земельну ділянку (пай) колишнього КСП «Промінь» Широківського району Дніпропетровської області, належну за життя її матері ОСОБА_2 , площею 10,66 умовних кадастрових гектарів вартістю 73397,79 грн.

Рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, зокрема, зазначає, що на день паювання землі рішення про виключення із членів сільськогосподарського підприємства померлої матері позивача не було. Вказує, що на момент розгляду справи рішення комісії з паювання КСП «Промінь» від 18.04.1997 року є дійсним. Крім того, на думку позивачки, суд першої інстанції не вірно трактує правові позиції щодо практики застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_1 та її представника адвоката Ляшенка М.Д., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 матір`ю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_4 , актовий запис № 138. (а.с.6).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Широківським відділом РАЦС Дніпропетровської області від 16.09.1967 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 81.Прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 (а.с.7).

ОСОБА_2 була членом КСП «Промінь» та її було внесено до списку громадян членів КСП «Промінь» за № НОМЕР_3 , що додається до державного акта на право колективної власності на землю КСП «Промінь» ( а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 8).

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Промінь» було видано 18 квітня 1997 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за Шр № 17 ( а.с. 15).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених вимог та з того, що відповідачами не були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України (в редакції від 22 червня 1993 року) визначено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Згідно з вимогами частини першої статті 22 ЗК України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.

Частина друга статті 23 ЗК України в редакції 1990 року визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Водночас відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно статті 9 ЦК Української РСР, в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік.

Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Встановивши, що ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивачки ОСОБА_2 померла, тобто до видачі КСП «Промінь» державного акта на право колективної власності на землю 18 квітня 1997 року, суд першої інстанцій правомірно дійшов висновку, що вона не могла набути право на відповідну частку (пай) земельної ділянки, незважаючи на наявність її прізвища у списку, який додавався до цього акта.

Оскільки право, яке позивачка просить визнати за нею у порядку спадкування, її матір, як спадкодавець не набула за життя, то суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Факт внесення спадкодавця до списків громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства лише вказує на наміри щодо виділення цій особі земельної ділянки.

Аналізуючи правові підстави набуття такої земельної частки (паю) у приватну власність, колегія суддів зазначає про неможливість наділення особи цим правом після її смерті.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 392/1660/16-ц (провадження № 61-24311св18) та від 29 травня 2019 року у справі № 395/268/17-ц (провадження № 61-36639св18).

Колегія суддів наголошує на тому, що право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству.

В зв`язку з вищевикладеним, доводи апеляційної скарги позивачки про те, що її матір була включена до списку, що додається до державного акта про передачу землі у колективну власність, а вона є спадкоємцем померлої і має право на її земельну частку (пай) і те, що на день паювання землі рішення про виключення із членів сільськогосподарського підприємства померлої матері позивача не було, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: