Справа № 323/3060/19
Провадження № 2/323/679/19
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

12.11.2019 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Смокович М.В.,

при секретарі судового засідання Безштанківській О.Д.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2019 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Позивач ОСОБА_1 свої вимоги про розірвання шлюбу обґрунтувала тим, що вони з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований 22.12.1990 рокувиконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 04.

Від шлюбу мають двох спільних дітей: сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після заміжжя змінила прізвище на ОСОБА_5 .

У шлюбі з відповідачем вони прожили 25 років, вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини, однак із серпня 2015-го року вони не змогли проживати як сім`я, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати навіть нескладні поточні проблеми, через що у 2016-му році відповідач покинув позивачку з дітьми та переїхав на постійне місце проживання до Гуляйпільського району Запорізької області, де в нього була інша сім`я.В травні місяці відповідач повернувся до с. Єгорівка, але в результаті їхніх розмов, позивачка прийшла до висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати кожному своє життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їхніх дітей, а тому збереження їхньої сім`ї і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим. Позивач просила розірвати їх шлюб.

Також, ОСОБА_1 зазначила, що ними у шлюбі набуте право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 , який згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 25 жовтня 2011 року виконкомом Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, зареєстрований на ім`я відповідача на підставі рішення виконкому Новоселівської сільради №19 від 19.09.2011 року, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №182276486 від 25.09.2019 року.До травня місяця в цьому будинку позивач проживала разом з їхніми дітьми і їх сім`ями:син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;невістка - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;онук - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;онук - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;донька - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;онук - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а на теперішній час переїхала жити до своїх дітей в с. Микільське Оріхівського району.

Позивач просила суд поділити майно, набуте ними за час шлюбу, у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за нею, ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частину цього будинку з правом реєстрації у відповідних органах.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні.

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно до ч.3, ч.4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в підготовчому засіданні.

Дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.12.1990 року виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №04.

Сторони неповнолітніх дітей не мають.

За ствердженням позивача, яке відповідач не спростував, шлюбні відносини між сторонами припинені та примирення є недоцільним.

Відповідно дост. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно із ст. 111 Сімейного кодексу України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У даному випадку позивач не вважає за можливе, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати її прийняти заходи до примирення.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині поділу спільного майна подружжя, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 368 ч.3 Цивільного КодексуУкраїни майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 372 ч. 2 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

За час шлюбу ними було придбано, про що не заперечувалося сторонами по справі, житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 182276486 від 25.09.2019 року, житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно б/н від 25.10.2011 року, виданого Новоселівською сільською радою на праві приватної власності належить ОСОБА_2 .

Тобто, житловий будинок є спільним майном подружжя, оскільки право власності на нього виникло під час шлюбу із позивачем ОСОБА_1 , а тому підлягає поділу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 200, 229, 247, 259, 263, 264, 265, 273, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 57, 60, 61, 62, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 22.12.1990 року виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №04.

Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_11 ».

Поділити майно, набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за час шлюбу у вигляді житлового будинку та визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності на Ѕ частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з правом реєстрації у відповідних органах.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Запорізького апеляційного суду через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.В.Смокович