Провадження № 2/161/3138/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 листопада 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Пушкарчук В.П.

з участю секретаря судового засідання Загоровської І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

30 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказавши на те, що відповідач є їхнім батьком.

Свій позов обґрунтовує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому. Від даного шлюбу народилася донька - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними припинено, їх шлюб існує лише формально. Вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, примирення неможливе.

На підставі наведеного позивач просить розірвати шлюб та стягувати з ОСОБА_7 в її користь на утримання дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліменти в розмірі 30% частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття. Крім цього, позивач просить визначити розмір аліментів після досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття і до досягнення нею 23-ох річного віку.

В судове засідання представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27.10.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 1047 (а.с.6)

Від даного шлюбу у сторін народились доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Встановлено, що діти проживають разом з матір`ю.

Сторони не підтримують шлюбних відносин, не мають спільного сімейного бюджету, не ведуть спільно господарство, кожен з них живе своїм окремим життям, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частини 3, 4 ст. 56 СК України вказують, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення.

Щодо стягнення аліментів на утримання дітей суд зазначає наступне.

Батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття (стаття 51 Конституції України).

Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Аналіз норм сімейного законодавства дає підстави зробити висновок, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, а тому обоє батьків мають брати рівну участь у забезпеченні рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Крім того, суд бере до уваги також, що згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» у 2019 встановлений прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Даний прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє батьків.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, врахувавши, що відповідач не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 30.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не є меншим 23 років; продовження навчання ними; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Оскільки, на час розгляду справи, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 не досягла повноліття, тому у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення аліментів після досягнення ОСОБА_3 повноліття і до досягнення нею 23-ох річного віку, слід відмовити у зв`язку з передчасним зверненням з даною вимогою до суду.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись т. 2, 4, 12, 13, 19, 81, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст.79, 80, 81, 84, 183 СК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою м. Луцьк Волинської області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцем м. Луцьк Волинської області, зареєстрований 27.10.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому № 1047 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову 30.07.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на малолітню дитину в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук