Провадження №2-з/199/346/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2019 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Левковського Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Караєва Саміра Ельхан Кизи, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на Ѕ частини квартири, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 14.09.2018 р. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до відповідачів ОСОБА_3 , в якому просить: визнати право власності ОСОБА_1 на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 14.09.2018 р. справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частини квартири, передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. від 05.11.2018 р., позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на Ѕ частини квартири, - було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків.

20.11.2018 р. до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності на Ѕ частини квартири, відповідно до якої позивач просить:

встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з січня 2005 р. по липень 2016 р.;

визнати право власності ОСОБА_1 на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва Лазаренко В.В. від 28.12.2018 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на Ѕ частини квартири, та призначено підготовче судове засідання.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 05.03.2019 р. справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на Ѕ частини квартири, передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 12.11.2019 р. до участі у справі залучено: в якості відповідача - ОСОБА_4 , в якості третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Караєву Саміру Ельхан Кизи.

13.11.2019 р. до суду від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивача просить з метою забезпечення позову заборонити ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 389, що зареєстрована за ОСОБА_4 .

Подана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що предметом позову є встановлення факту спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ та витребування майна (квартири), придбаного в цей період. 04.11.2019 р., як вказує представник, позивачу з інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, стало відомо, що відповідачем відчужено спірну квартиру на користь свого сина від першого шлюбу, без згоди позивача.

Тому, беручи до уваги факт відчуження відповідачем квартири, яка є предметом спору, можливість подальшого її відчуження сином, ОСОБА_4 на користь третіх осіб, існує необхідність у вжитті заходів забезпечення позову, оскільки існують ризики невиконання можливого рішення суду про задоволення позову

У зв`язку з цим заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, пунктами 1-4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Встановлено, що предметом позову є встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з січня 2005 р. по липень 2016 р.; та визнання право власності ОСОБА_1 на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 .

Так, як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2016 р. між ОСОБА_3 (Дарувальник) та ОСОБА_4 (Обдаровуваний) було укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Караєвою С.Е., зареєстрований в реєстрі за №1708. Згідно умов договору дарування квартири, ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_4 прийняв в дар належну Дарувальнику квартиру АДРЕСА_1.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188423669 від 12.11.2019 р., право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_4 28.09.2016 р., номер запису про право власності: 16675631, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 389.

Вирішуючи подану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Враховуючи те, що 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , є предметом спору у даній справі, суд знаходить обґрунтованими доводи про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Положення ст.ст. 149, 153 ЦПК України, які дозволяють суду забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії, носять оціночний характер судом ризиків заподіяння шкоди інтересам позивача.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується, як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Суд звертає увагу на те, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того, за змістом ст.149 ч.2 ЦПК України забезпечення позову допускається у разі якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а зазначене в заяві позивача обґрунтування, дає суду підстави для висновку щодо існування реальної загрози утруднення виконання чи неможливості виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог в розрізі предмету спору та його взаємозв`язку із тим видом забезпечення позову, який просить застосувати позивач, а тому суд приходить до висновку про те, що вимоги, викладені у заяві про забезпечення позовних вимог підлягають частковому задоволенню.

Так, з урахуванням встановлених обставин справи та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, суд вважає за необхідне заяву представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково в межах позовних вимог та в порядку забезпечення позову накласти арешт на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , оскільки вважає, що такий захід забезпечення позову є відповідним та співмірним способом забезпечення у даній справі.

При цьому, в частині заяви про заборону вчинення будь-яких дій щодо нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 - відмовити, оскільки дана вимога дублює вимогу накладення арешту.

Таким чином, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Караєва Саміра Ельхан Кизи, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на Ѕ частини квартири - задовольнити частково.

Накласти арешт на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 65 кв.м., житловою площею 44,3 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

В решті вимог - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя Кушнір С.І.