Постанова

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 754/11220/15-ц

провадження № 61-34283св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа - Державна служба України з надзвичайних ситуацій,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргоюГоловного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року у складі судді Шевчука О. П. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2017 рокуу складі колегії суддів: Прокопчук Н. О., Саліхова В. В., Семенюк Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У листопаді 2016 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві (далі - Головне управління ДСНС України у м. Києві) звернулося до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року у цивільній справі за позовом Головного управління ДСНС України у м. Києві до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Державна служба України з надзвичайних ситуацій про виселення.

В обґрунтування заяви зазначило, що вказаним судовим рішенням, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, у задоволенні позову про виселення відповідачів відмовлено. В основу своїх рішень суди поклали доводи відповідача ОСОБА_1 стосовно того, що він зі своєю дружиною-інвалідом проживають у спірному приміщенні, а також те, що іншої нерухомості на території міста Києва відповідачі не мають.

Водночас, 31 жовтня 2016 року Головному управлінню ДСНС України у м. Києві з щорічної декларації ОСОБА_1 , розміщеної на офіційному веб - сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, стало відомо, що в розділі «Інформація про членів сім`ї суб`єкта декларування» зазначено лише його дружину як члена сім`ї суб`єкта декларування.

Крім того, у розділі декларації «Об`єкти нерухомості» ОСОБА_1 не зазначив спірне двокімнатне житлове приміщення АДРЕСА_1 . При цьому декларантом зазначено про наявність у його дружини на праві власності квартири у місті Києві.

Вважає, що зазначені обставини є істотними для даної справи та свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 спірним житловим приміщенням не цікавиться та воно йому не потрібне.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2017 року, у задоволенні заяви Головного управління ДСНС України у м. Києві відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що зазначена заявником обставина не є нововиявленою у розумінні статті 361 ЦПК України 2004 року та не може бути підставою для перегляду рішення суду.

До того ж заявником не зазначено, яким чином обставини, на які він посилається як на нововиявлені, можуть вплинути на висновки суду, викладені в рішенні, та на права і обов`язки сторін у справі.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2017 року Головне управління ДСНС України у м. Києві звернулося до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просило скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2017 року, та ухвалити рішення, яким задовольнити заяву про перегляд рішення суду у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Касаційна скарга мотивована тим, що доводи відповідача ОСОБА_1 , покладені в основу судових рішень, є неправдивими, про що свідчать відомості з його декларації, які стали відомі позивачу лише 31 жовтня 2016 року, які без сумніву є істотними обставинами для даної справи та дають підстави для перегляду рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано її матеріали з Деснянського районного суду м. Києва.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

05 червня 2018 року справу № 754/11220/15-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 квітня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2016 року, у задоволенні позову Головного управління ДСНС України у м. Києві до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про їх виселення з житлового приміщення АДРЕСА_1 відмовлено.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами заявник посилався на те, що підставою для перегляду рішення Деснянського районного суду від 18 грудня 2015 року є обставини, які стали відомі йому з щорічної декларації ОСОБА_1 за 2015 рік, а саме, що ОСОБА_1 та члени його сім`ї не користуються спірним житловим приміщенням, а також те, що дружина ОСОБА_1 має у власності квартиру, розташовану у м. Києві.

Відповідно до частини першої статті 361 ЦПК України 2004 року (у редакції Кодексу, чинній на час звернення заявника із заявою про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року).

Нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права і обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України 2004 року, є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику. Ці обставини повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи могли ці обставини спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Отже, нововиявленими є лише такі обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі, обґрунтовують вимоги або заперечення сторін, можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені судом, який ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд зазначеного рішення, та стали відомими тільки після його ухвалення.

Суди встановили, що підставами для відмови в задоволенні позову Головного управління ДСНС України у місті Києві була недоведеність позовних вимог та заборона чинним законодавством виселення відповідачів з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення.

Водночас такої підстави для відмови в задоволенні позову, як відсутність або наявність іншого житла на праві власності у відповідача та членів його сім`ї, про що зазначає позивач в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, рішення суду не містить.

Встановивши, що заявником не було зазначено, яким чином обставини, на які він посилається як на нововиявлені, можуть вплинути на висновки суду, викладені в рішенні, та на права і обов`язки сторін у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року, оскільки наведені заявником обставини не є нововиявленими в розумінні статті 361 ЦПК України 2004 року.

При цьому обґрунтованим є висновок судів, що обставини щодо не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні, на які посилається заявник, також не можуть бути визнані судом нововиявленими, оскільки встановлено, що в ході розгляду справи по суті позивач надавав суду докази їх не проживання у спірному приміщенні, а саме акти про не проживання, які досліджувались судом та були відомі суду і учасникам розгляду справи.

Наведені в касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у судах попередніх інстанцій і їм надана належна оцінка.

Твердження заявника висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що в силу вимог статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов?язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для їх скасування. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу Головного управління ДСНС України у м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2017 року без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у місті Києві залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук