РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Процюк Н.Р.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області цивільну справу за позовом комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та пені,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Свій позов обґрунтовує тим, що комунальне підприємство «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в тому числі в квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджено відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачем зобов`язання по теплопостачанню та постачанню гарячої води виконано, а відповідач своїх зобов`язань не виконує внаслідок чого за його особовим рахунком утворилась заборгованість перед підприємством за період з 01.07.2016 року по 01.07.2019 року включно в сумі, що становить 49466,33 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідача.

Крім того, за несвоєчасне внесення плати за послуги на всю суму боргу відповідача на підставі положень ст. 625 ЦК України нараховані інфляційні нарахування в розмірі 4574,60 грн., три відсотки річних в розмірі 850,14 грн. та пеня в розмірі 146,55 грн.

На підставі наведеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги по теплопостачанню в сумі 49466,33 грн., а також інфляційні нарахування у розмірі 4574,60 грн., три відсотки річних 850,14 грн., пеню 146,55 грн. та судові витрати в справі.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, проти якого у поданій заяві не заперечив представник позивача.

Враховуючи те, що в судове засідання сторони не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Відносини у сфері житлово-комунальних послуг врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», а також відповідними постановами Кабінету Міністрів України та рішеннями органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005р. № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - договір).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017р.(№ 2189-VIII), індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлового-комунальні послуги» від 09.11.2017р. відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Таким чином, необхідність укладання договору про надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обов`язок, а не право споживача таких послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлового комунальні послуги» від 09.11.2017р. (№ 2189-VIII), індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 68, та ч.1 ст. 162 ЖК України, наймач і власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію, електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України).

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек № 177158414. вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

З наданого позивачем розрахунку також вбачається, що за період з 01.07.2016 року по 01.07.2019 року у відповідача виникла заборгованість перед комунальним підприємством «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради за централізоване опалення та гарячу воду в розмірі 49 466,33 грн.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунками сум трьох відсотків річних та інфляційних втрат, зробленими позивачем та долученими до позовної заяви, з яких вбачається, що станом на 01.07.2019 року загальна сума трьох відсотків річних від суми простроченої відповідачем заборгованості за весь період становить 850,14 грн., а загальна сума інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за весь період становить 4574,60 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростували доводи позивача щодо невиконання ним умов договору та наявність заборгованості за цим договором у розмірі 55037 грн. 62 коп.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають до задоволення.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з вимог ст. 141 ЦПК України, якою передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача задоволені повністю, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 1921 грн., котрі він поніс у даній справі та які документально підтвердженні.

На підставі ст.ст. 64, 67, 68 ЖК України, ст.ст.11, 509, 526, 625 ЦК України, ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.п. 24-26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, керуючись ст.ст. 4, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 83, 247,258, 259, 263, 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , (місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН невідомий) на користь комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради (місцезнаходження: 44700, Волинська область, м. Володимир-Волинський, вул. Сагайдачного, 19, ) заборгованість за централізоване опалення в розмірі 49466 (сорок дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 33 коп., суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів у розмірі 4574 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. 60 копійок, три відсотки річних в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 14 коп., пеню в розмірі 146 (сто сорок шість) грн. 55 коп., всього 55037 (п`ятдесят п`ять тисяч тридцять сім) грн. 62 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь комунального підприємства «Володимир-Волинськтеплоенерго» Володимир-Волинської міської ради 1921 гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.11.2019 року.

Головуючий/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя А.А. Каліщук