УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2019 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М. розглянув позовну заяву ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зобов`язання вчинення дій,-

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що на виконанні Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебували виконавчі провадження з виконання виконавчого листа, виданого Корольовським районним судом м. Житомира 09.08.2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «БМ Банк» заборгованості в сумі 104 121,32 доларів США, а також, після виведення в окреме провадження, з виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

12.06.2019 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа виконавчого листа, на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - за заявою стягувача.

Крім того, державний виконавець повернув стягувачу виконавчий документ постанову про стягнення виконавчого збору, згідно з п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку з встановленою забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення.

Позивач вказує на вимоги «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження», які не містять вказаного способу повернення виконавчого документа (п.9 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження») як підставу виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Оскільки позивач позбавлений вирішити питання в позасудовому порядку, просить зобов`язати Богунський відділ державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області виключити відомості про боржника ОСОБА_1 , з Єдиного реєстру боржників, виконавче провадження № 59343183.

Згідно з п.3 ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право.

У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З системного аналізу положень наведених норм слід дійти висновку, що суд обирає спосіб захисту порушеного права відповідно до викладеної у позовній заяві вимоги в разі відсутності іншого ефективного та дієвого порядку поновлення прав, який, в свою чергу, застосовується за спеціальним законодавчим врегулюванням з визначеним правовим наслідком.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Суд приходить до висновку, що спір між сторонами виник в сфері реалізації державним виконавцем повноважень при виконанні постанови про стягнення виконавчого збору, відмови державного виконавця здійснити виключення відомостей про боржника ОСОБА_1 , з Єдиного реєстру боржників після повернення даного виконавчого документа стягувачу. Відсутність застосованої державним виконавцем підстави повернення виконавчого документа стягувачу за переліком умов для виключення відомостей з Єдиного реєстр боржників не усуває спірний характер відносин, що виникли за наслідком винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про викоанвче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною другою статті 74 «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного можна зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору (про що зауважив Верховний Суд у постанові від 3 квітня 2019 року по справі № 370/1034/15-ц), а також на інші, пов`язані саме з винесенням відповідної постанови, відносини.

Відповідно до ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. суд відмовляє у відкритті провадження, роз`яснює позивачу право на звернення із вимогами в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. 186 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби м. Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про зобов`язання вчинення дій.

На ухвалу суду до Житомирського апеляційного суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: Д.М.Лєдньов