Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 522/22726/15-ц

провадження № 61-25847св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач),

суддів: Жданової В. С., Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Комунальне підприємство Житлово-комунальна служба «Фонтанська дільниця № 5»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2017 року, у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Черевка П. М., Громіка Р. Д.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Комунальне підприємство Житлово-комунальна служба «Фонтанська дільниця № 5» (далі - КП ЖКС «Фонтанська дільниця №5»), про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що є власником квартири АДРЕСА_1 . 05 липня 2015 року сталося залиття її квартири, чим їй було завдано значних матеріальних збитків, що призвело до моральних страждань.

Вважаючи, що затоплення сталося з вини відповідача ОСОБА_2 , оскільки джерело протікання до її квартири мало початок саме з квартири відповідача, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 38 954 грн на відшкодування майнової шкоди, 15 000 грн на відшкодування моральної шкоди та витрати на проведення незалежної оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт в сумі 1 600 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2016 року у складі головуючого судді Кравчук Т. С. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довела вину відповідача у заподіянні шкоди. При цьому, суд не прийняв до уваги акт від 06 липня 2015 року про залиття квартири позивача, як такий, що складений у порушення вимог, визначених правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у якому не зазначено особу, якій завдано шкоду, відсутні відомості про характер залиття квартири та його причини, не встановлено винної особи, та не проведено комісійного обстеження квартири відповідача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2016 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38 954 грн на відшкодування майнової шкоди, 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди та 1 600 грн витрат на проведення незалежної оцінки вартості ремонтно-відновлених робіт.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що позивачем доведено неправомірність дій щодо залиття її квартири саме відповідачем, і як наслідок завдану їй майнову та моральну шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними внаслідок залиття квартири.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У квітні 2017 року ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення першої інстанції, яке було помилково скасовано.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на відсутність належних і допустимих доказів, які б свідчили, що саме відповідач заподіяла шкоду позивачу залиттям квартири. Судом взагалі не встановлено причина та місце залиття, яке сталося з квартир, розташованих поверхами вище квартири відповідача, що свідчить про відсутність причинного зв`язку, й виключає відповідальність відповідача, яка на час затоплення квартири позивача взагалі була відсутня на території України, її квартира не обстежувалася.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та надано строк для надання заперечень на касаційну скаргу.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У поданих 09 червня 2017 року запереченнях, ОСОБА_1 просить касаційну скаргу відповідача відхили, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін, посилаючись на те, що судом не допущено істотних порушень норм матеріального або процесуального права, які б вплинули на результат справи.

Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

15 травня 2015 року справу № 522/22726/15-ц за позовом ОСОБА_1 КП ЖКС «Фонтанська дільниця №5» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року вищевказану справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частинами першою, другою та третьою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 .

06 липня 2015 року квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , було затоплено.

Згідно з актами комісії КП ЖКС «Фонтанський» від 06 липня 2015 року та від 22 вересня 2015 року залиття сталося з квартири АДРЕСА_4 , яка розташована поверхом вище АДРЕСА_3 .

Відповідно до висновку про незалежну оцінку розміру майнової шкоди, завданої власнику внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , вартість проведення ремонту становить 38 954 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статті 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди майну позивача і врахувавши, що ОСОБА_2 , як власник квартири, з якої відбувся витік води, не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для часткового задоволення позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. При цьому, визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, апеляційний суд правильно виходив із того, що у результаті винних дій відповідача, позивачу завдано моральної шкоди, оскільки у зв`язку із залиттям квартири вона перенесла моральні переживання і незручності. Визначений судом розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються незгоди з мотивами ухваленого судового рішення щодо покладення на відповідача, як власника квартири, з якої відбулося залиття квартири позивача, обов`язку відшкодувати шкоду, містять посилання на докази, що були предметом дослідження й оцінки апеляційним судом та спрямовані на переоцінку доказів у справі. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційної інстанції - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 23 березня 2017 року залишити без мін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. О. Кузнєцов
Судді:В. С. Жданова В. М. Ігнатенко В. А. Стрільчук М. Ю. Тітов