Справа № 365/523/19
Номер провадження: 2/365/327/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.11.2019 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі :

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

за участю

секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті ДТП,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 15 вересня 2016 року в смт. Згурівка Київської області сталось ДТП за участю автомобіля «Волга», під керуванням відповідача ОСОБА_2 та скутера «Хонда», під керуванням позивача. Причиною ДТП стало порушення відповідачем вимог п. 10.1, п. 10.2 ПДР України. В результаті ДТП транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Оскільки внаслідок ДТП постраждалих не було, за згодою водіїв представники правоохоронних органів не викликались. Приблизна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача була визначена в сумі 34500,00 грн. На момент визначення вартості відновлювальних робіт відповідач не заперечував ні свою вину у ДТП, ні вартість відновлювального ремонту. Оскільки відповідних коштів відповідач не мав, сторони домовились укласти розписку, відповідно до якої відповідач протягом року мав відшкодувати позивачу завдану ДТП матеріальну шкоду. В подальшому відповідач, усвідомивши, що ДТП належним чином не оформлена, почав уникати відповідальності та обов"язку відшкодувати шкоду. Діями відповідача позивачу було завдано майнову шкоду в розмірі 34500,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду в розмірі 34500,00 грн. та судовий збір.

У визначений судом строк відповідачем ОСОБА_2 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнав, посилаючись на наступні обставини. 15.09.2016 року поблизу банку «Аваль» в смт. Згурівка по вул. Українська, коли відповідач мав намір від`їхати від приміщення банку, в його автомобіль «Волга» на великій швидкості в`їхав скутер «Хонда», під керуванням позивача ОСОБА_1 Автомобіль відповідача отримав механічні пошкодження. Пробачивши лежачого на асфальті водія скутера, відповідач отримав сильне душевне хвилювання. Отямившись позивач запропонував відповідачу не викликати працівників поліції, а обмежитись складенням «Європротоколу». Позивач повідомив, що відповідач винен йому на ремонту скутера 34500,00 грн. Після цього мати позивача ОСОБА_5 підсунула відповідачу якийсь папірець та змусила його підписати. Підпис відповідач поставив у стані афекту, не усвідомлюючи що саме підписує. Через три роки позивач спочатку звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача боргу в розмірі 1000,00 доларів США. Після того, як позивач звернувся до правоохоронних органів щодо перевірки наявності в діях ОСОБА_1 ознак злочину шахрайства та здирництва, позивач забрав свій позов. Натомість ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позивачем до суду не надано доказів належності йому на праві власності скутера «Хонда». Позивачем також не проведена автотехнічна експертиза пошкодженого скутера, не врахований його технічний стан, а також не відомо як визначалась вартість необхідних для ремонту скутера запчастин.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю. Додатково пояснив, що дійсно в забезпечення відшкодування майнової шкоди було складено розписку. Насправді договір позики між сторонами не укладався. Відповідач звертався до поліції щодо укладеної розписки. Попередньо позивач звертався до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором позики, проте позов за його заявою був залишений без розгляду. На даний час скутер «Хонда» позивачем проданий. Надати документи, які б підтверджували належність позивачу скутера на момент ДТП він не має можливості. Документи, які б підтверджувати вартість відновлювального ремонту теж відсутні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав. Невизнання позову обґрунтовував тим, що його провина в ДТП не доведена, так само як і сам факт ДТП. Крім того, цивільна відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована, а тому належним відповідачем у справі має бути страхова компанія. Відповідач був примушений написати розписку, проте договір позики не укладався. Позивач намагався незаконним шляхом отримати кошти з відповідача за розпискою, а тому відповідач був змушений звернутись до правоохоронних органів по факту вимагання. Вважає, що оскільки позивачем не доведені обставини викладені у позовній заяві, то й підстави для задоволення позову відсутні.

Дослідженими письмовими доказами встановлено, що 15.09.2016 року відповідачем ОСОБА_2 підписано розписку про отримання від позивача ОСОБА_1 у борг грошових коштів в розмір 1000 (одна тисяча) доларів США та обов"язком повернути кошти до 15.09.2017 року (копія розписки - а.с.3).

В матеріалах справи міститься копія письмового пояснення ОСОБА_1 від 13.08.2019 року, відібраного ДОП СП Згурівського ВП старшим лейтенантом Вакуленком О.А., яким позивач пояснив про обставини ДТП, що мала місце 15.09.2016 року за участю сторін, а також обставини написання відповідачем розписки (копія пояснення - а.с.8).

В матеріалах справи також міститься копія аркуша із зазначенням марки скутера, назвами запчастин, поруч з якими містяться цифри. Також містить підсумкову цифру 34500. Ймовірна дата складення - 15.09.16 (а.с.7)

Крім того, в матеріалах справи міститься копія відзиву відповідача ОСОБА_2 подана в цивільній справі № 365/370/19 (а.с.5-6).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована (копія поліса - а.с.25).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із зазначеною нормою обов`язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд виходить з того, що позивачем до суду не було надано належних доказів належності йому на праві власності або речовому праві на чуже майно скутера «Хонда». В матеріалах справи відсутнє свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а тому суд не має можливості встановити чи порушено майнові права саме позивача, як власника чи законного володільця пошкодженого транспортного засобу. До такого висновку суд приходить керуючись правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.11.2018 року у справі № 200/21325/15-ц.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.

Враховуючи вищевикладене, право вимоги за позовом про відшкодування завданої майнової шкоди у позивача ОСОБА_1 в даному випадку відсутнє.

Крім того, факт ДТП визнається лише сторонами, ДТП не була оформлена належним чином, ні шляхом складення протоколу працівниками поліції, ні шляхом складення самими учасниками ДТП європротоколу. За вказаних обставин суд позбавлений можливості встановити обставини ДТП та вину водіїв, зокрема дії кого з водіїв перебувають у причинному зв`язку з наслідками ДТП. Розмір шкоди, визначений позивачем, належними доказами не доводиться. На даний час визначити розмір шкоди не можливо, оскільки транспортний засіб проданий позивачем. В свою чергу відповідачем не визнається ні вина у ДТП, ані розмір завданої шкоди. Докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, в матеріалах справи відсутні.

Судом не приймається як доказ заподіяння матеріальної шкоди розписка відповідача, оскільки зазначена розписка стосується інших правовідносин, а саме правовідносин за договором позики, що зафіксовано у змісті цієї розписки.

Згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В частині посилання відповідача на необхідність попереднього звернення до страхової компанії щодо відшкодування майнової шкоди, завданої особою цивільно-правова відповідальність якої застрахована, суд керуються правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15-ц, яка полягає в наступному. В спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред`явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. Суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку із недоведеністю позовних вимог, суд вважає за необхідне в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті ДТП, відмовити повністю.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, судові витрати по сплаті судового збору, на користь позивача стягненню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,19,77,81,82,89,133,141,259,264,265,273 ЦПК України, ст.ст.23,1166,1187 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті ДТП - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 19 листопада 2019 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ