Справа № 570/3839/18
Номер провадження 2/570/271/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2019 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

за участю: секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.

представника відповідача, адвоката Волошина І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне в порядку загального позовного провадження

цивільну справу за позовом АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У зв`язку з тим, що між ЗАТ КБ "ПриватБанк" (правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк") "та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н від 17 квітня 2007 року, згідно якого відповідачу надано кредит в розмірі 8000 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом, що відповідає строку дії картки, позивач виконав свої зобов`язання, однак відповідач належним чином не виконував взяті на себе обов`язки по погашенню кредиту, утворилась заборгованість, яку відповідач в добровільному порядку не погашає, позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 29167 гривень 16 копійок та судові витрати по справі.

Представник позивача, АТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_3 з`явившись в судові засідання позов підтримала з мотивів, викладених в самій позовній заяві, зазначила, що додаткових доказів, крім тих, що долучені до позову, вона не має. Чи вказана процентна ставка в анкеті-заявці і подальша її зміна та чи встановлена пеня вона не знає, проте вказує, що позивач підписав анкету-заявку, значить погодився з умовами, які можуть змінюватися. Погоджується, що відповідач брав кредит у сумі 8000,00 гривень, а де взялося 8920,72 гривень, пояснити представник позивача не змогла, пояснила лише що розрахунок надається з м.Дніпра, а по виписці не видно чи збільшувався кредитний ліміт. Підтримуючи позов просить його задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, місце і час розгляду справи він був повідомлений своєчасно і належним чином. Подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності за участю його представника, адвоката Волошина І.В.

Представник відповідача, адвокат Волошин І.В., в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що відповідач отримав кредит в сумі 2000,00 гривень, після чого ліміт ніби то було збільшено до 8000,00 гривень. Виходячи з анкети-заяви, відсоткова ставка відсутня, також не значиться стягнення пені. Немає доказів, що відповідач ознайомлений і розумів Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку. Зазначив також, що роздруківка з сайту Умов - не може бути доказом, оскільки Умови мінливі і не можуть вважатися кредитним договором, як і зазначила у своєму висновку Велика палата Верховного суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року. Позивачем не надано доказів заборгованості по тілу кредиту в сумі 8920,72 грн., розрахунок заборгованості, що наданий банком, не містить розрахунку заборгованості саме по тілу кредиту. Також виписка по рахунку не містить інформації про заборгованість саме по тілу кредиту. Враховуючи, що в заяві-анкеті немає порядку стягнення неустойки, важко перевірити її нарахування. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження отримання відповідачем тіла кредиту в зазначеній сумі, відповідно відсотки і пеня розраховані невірно, ці розрахунки не підтверджуються належними доказами, тому просить відмовити у задоволенні позову за його недоведеністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 17.04.2007 року відповідач ОСОБА_2 , як клієнт банку, підписав надруковану "Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку" (а.с.13) про те, що він отримав картку, про що свідчить його підпис у зазначеній анкеті-заяві.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідач 17.04.2007 року отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Однак, "Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку" не містить даних про отримання відповідачем зазначеної суми кредиту. У вказаній заяві значиться сума кредитного ліміту 3000 гривень.

Разом з цим, у заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До позовної заяви банк долучив Довідку про умови кредитування і використання кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, обов`язок клієнта, зокрема погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором.

Згідно з п.2.1.1.7.6 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни.

Пунктом 2.1.1.2.4 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку встановлено, що підписання цього договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п.1.1.7.11 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

АТ КБ "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов`язків ПАТ КБ "ПриватБанк", який в свою чергу є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ "ПриватБанк", у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування з ЗАТ КБ "ПриватБанк" на ПАТ КБ "ПриватБанк", а згідно з рішенням Єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на АТ КБ "ПриватБанк", про що зазначено у п.1.7 Статуту АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.35-36).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором станом на 12.07.2018 року становить 29167 гривень 16 копійок, що підтверджено відповідним розрахунком, долученим до позовної заяви, згідно якого ця заборгованість складається з заборгованості за тілом кредиту - 8920,72 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом - 10307,55 грн., заборгованості за пенею - 8073,79 грн., заборгованості по судових штрафах - 1865,10 грн. (а.с.12).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч.1 ст.1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Доказів того, що саме сума 8920,72 гривень є сумою заборгованості за тілом кредиту ОСОБА_2 перед АТ КБ "ПриватБанк" суду не надано. Цей факт не знайшов свого підтвердження і в процесі розгляду справи, а представник позивача не змогла пояснити цього безпосередньо в судовому засіданні, оскільки всі документи знаходяться в центральному офісі в м.Дніпро і у відділенні банку в м.Рівне жодних документів немає, тому в судовому засіданні представник позивача повинна була посилатися лише на ті докази, які були долучені до позову. Оскільки сума заборгованості за тілом кредиту не знайшла свого підтвердження відповідними доказами, тому на думку суду ця сума не підлягає стягненню.

Судом критично оцінено розрахунок суми заборгованості і доводи представника позивача про встановлення штрафних санкцій у вигляді судових штрафів у сумі 1865,10 грн., які складаються із штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у сумі 1365,10 грн., а також заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом у сумі 10307,55 грн., пені у сумі 8073,79 грн.

З письмового розрахунку, доданого до позову вбачається, що у зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань за кредитним договором нарахована пеня в розмірі 8073,79 грн. Водночас, за вказане порушення до ОСОБА_2 також застосований штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1365,10 грн. (процентна складова).

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року по справі № 347/1910/15-ц, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв`язку з чим у задоволенні вимог про стягнення штрафів необхідно відмовити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15.

Згідно ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У заяві позичальника від 17.04.2007 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за прострочену заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.04.2007 року, посилається на Довідку про умови кредитування і використання кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач ОСОБА_2 та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (17.04.2007 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (14.08.2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, їх збільшення, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, що стосується стягнення заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу, штрафів, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення цих сум з відповідача на користь АТ КБ "ПриватБанк" у зв`язку з безпідставністю позовних вимог через відсутність обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 17.04.2007 року, оскільки Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не може вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_2 АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року № 14-131цс19.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позов не доведено належними доказами, а тому він до задоволення не підлягає.

В зв`язку з відмовою у задоволенні позову, відповідно до норм ЦПК України, з відповідача не підлягають стягненню і судові витрати, а саме судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.76, 78, 81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.207, 509, 526, 549, 626, 628, 629, 633, 634, 638, 1054 1055 Цивільного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову АТ КБ "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (скорочено АТ КБ "ПриватБанк"), що знаходиться за адресою: 49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, № 50, , рахунок № НОМЕР_1 (для погашення заборгованості та відшкодування судових витрат), МФО 305299.

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 25.09.2001 Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 08 жовтня 2019 року.

Суддя Остапчук Л.В.