ПОСТАНОВА

Іменем України

12 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 385/1003/19

провадження № 22-ц/4809/1589/19

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Діманової Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області (суддя Панасюк І. В.) від 05 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

05 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення коштів на утримання малолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися, проживають окремо. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просила суд розірвати шлюб з ОСОБА_2 , залишивши їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 », та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 2000 грн на місяць.

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2019 року, ухваленим в порядку ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст.206 ЦПК України, позов задоволено повністю.

Шлюб, зареєстрований Гайворонським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 16 вересня 2017 року, актовий запис № 64, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний та відновлено ОСОБА_1 дошлюбне прізвище ОСОБА_4 . Крім того, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 грн щомісячно, до повноліття сина, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у підготовчому судовому засіданні повністю визнав позов, погодився на розірвання шлюбу та стягнення аліментів в розмірі, запропонованому позивачем.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із зазначеним рішенням в частині розміру присуджених аліментів, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, і невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині аліментів, зменшивши їх розмір до 1000 грн щомісячно.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує тим, що місцевий суд не врахував його матеріальний стан, а саме: що з 31 липня 2019 року він є непрацюючим, на обліку у центрі зайнятості як безробітний не перебуває, підприємницькою діяльністю не займається. Ці обставини унеможливлюють сплату ним аліментів у розмірі, передбаченому в рішенні суду.

Узагальнені доводи і заперечень позивача на апеляційну каргу

Позивачка не скористалася своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, подати до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Позиції сторін у судовому засіданні

Сторони по справі повідомленні належним чином про час, дату і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (содових повісток), але до суду не з`явилися, надіслали письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку з неявкою всіх учасників справи та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно ч. ч. 4, 5 ст. 268 та ст. 383 ЦПК України, постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини:

16 вересня 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_6 уклали шлюб. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище « ОСОБА_4 » на прізвище чоловіка « ОСОБА_7 » (а.с. 10).

Сторони від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).

Шлюбні стосунки між подружжям припинилися. Дитина проживає з матір`ю, позивачем по справі та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо (а.с. 12).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Враховуючи, що відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції частково, відповідно до ч. 1 ст. 352, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Згідно зі змістом частин 1 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, аналіз наведених норм ст. 181 СК України дає підстави для висновку, що пріоритетним у розв`язанні питання виконання батьками обов`язку утримувати дитину являється домовленість між ними, а за відсутності такої домовленості спір вирішує суд.

Відповідач визнає наявність у нього обов`язку надавати утримання малолітньому сину ОСОБА_3 , який проживає окремо від нього з матір`ю (позивачкою).

Проте, на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом про стягнення аліментів між нею і ОСОБА_2 не було досягнуто домовленості щодо способу його участі в утриманні дитини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основні принципи цивільного судочинства пойменовані в ч. 3 ст. 2 ЦПК України. До числа таких, зокрема, відносяться: верховенство права, змагальність сторін, диспозитивність.

Статтею 12 ЦПК України передбачено наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За змістом ст. 43, ч. 1, 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право заперечувати проти позову або визнати його (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Отже, відповідач, самостійно розпоряджаючись своїми процесуальними правами, може обирати одну з можливих позицій у процесі: заперечення або визнання позову повністю чи частково.

Як вбачається з аудіозапису підготовчого та протоколу підготовчого судового засідання, суд з`ясував ставлення відповідача до кожної з пред`явлених ОСОБА_1 вимог і кожну з них відповідач визнав. При цьому, на уточнююче питання суду про розмір аліментів, які просить стягнути позивачка, відповідач відповів ствердно.

Таким чином, відповідач добровільно погодився з правомірністю і обґрунтованість пред`явленої до нього позивачкою вимоги про стягнення аліментів на утримання їх спільної дитини у розмірі 2000 грн щомісячно. Він також погодився з наявністю у нього можливості сплачувати їх у вказаному розмірі. Фактично в судовому засіданні сторони досягли домовленості про спосіб і розмір участі батька в утриманні дитини.

У даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

За таких обставин, відповідно до положень Глави 15 СК України та ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, дотримуючись принципів верховенства права, змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив повністю вимогу позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини.

Твердження ОСОБА_2 про неврахування судом першої інстанції його стану здоров`я та матеріального стану, не заслуговують на увагу так, як маючи всі процесуальні можливості в суді першої інстанції він не заявляв про наявність у нього обставин, які впливають на його спроможність сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн.

Крім того, самі по собі обставини, якими відповідач обґрунтовує зменшення розміру аліментів, не спростовують правильність висновків суду.

Зміна відповідачем ставлення до позову після того, як він його визнав, а суд ухвалив відповідне рішення, за умови відсутності істотних для справи обставин, які не були відомі відповідачу на час розгляду справи в суді, не може бути підставою для скасування рішення суду.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В ході перегляду справи фактів порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права не встановлено.

Про судові витрати

Так, як суд апеляційної інстанції залишає вимоги апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін, витрати відповідача по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги покладаються на нього.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 12 листопада 2019 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

С. І. Мурашко