Провадження № 2/641/1727/2019 Справа № 641/5119/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Фанда О.А.,

за участю секретаря судових засідань Конюх С.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в:

01 липня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «ВЕЛЛФІН» звернулося до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 27 червня 2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 укладено договір позики №45529 в електронній формі в розмірі 1201 грн. строком на 1 день.

Позивачем в порядку встановленому п. 1.4 Договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1201 грн, що підтверджується повідомленням від 30 травня 2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ "ВЕЛЛФІН" технічну можливість для проведення операцій, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 грошових зобов`язань та на вимоги ст.ст. 610-612 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором позики, яка станом на 27 червня 2019 року становить 51161,78 грн, з яких: 1201 грн. основний борг, 25016,80 грн. заборгованість за відсотками, 24943,98 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також відшкодувати витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Подав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити частково, в частині нарахування основного зобов`язання в розмірі 1201,00 грн. та нарахованих процентів за користування позикою у розмірі 30,00 грн., в іншій частині проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що розрахунок заборгованості наданий Банком неправомірний та здійснений з порушенням норм Цивільного кодексу України.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27 червня 2016 року ОСОБА_1 , керуючись п. п. 4.1, 4.2 Правил надання грошових коштів у вигляді позики, оформив на сайті ТОВ «Веллфін» в електронному вигляді заявку для отримання позики у розмірі 1201 грн., шляхом заповнення всіх полів заявки із зазначенням даних банківської картки, на яку просить перерахувати кошти, що підтверджується роздруківкою заявки з офіційного веб-сайту товариства.

Позивачем в порядку встановленому п. 1.4 Договору позики на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1201 грн, що підтверджується повідомленням від 30 травня 2019 року ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ "ВЕЛЛФІН" технічну можливість для проведення операцій, згідно договору про організацію переказу грошових коштів № ВП-180516-3 від 18 травня 2016 року.

Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 1.3. та 1.4. Договору позики №45529 від 27 червня 2016 року, позикодавець зобов`язується надати позичальнику на умовах, що передбачені даним договором, грошові кошти в позику в сумі 1201 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у пункті 1.5 цього Договору. Строк дії договору становить 1 день, але в будь-якому разі цей Договір діє до повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором. Позика надається строком на 1 день. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем.

За змістом п.п.4.1., 4.2. Розділу 4 Правил надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення.

Згідно п.5.1. Розділу 5 вказаних Правил, рішення про погодження чи відмову в наданні позики приймається товариством на підставі наданої заявником в електронній формі заявки на отримання позики та будь-якої додаткової інформації, наданої заявником.

У відповідності до пункту 6.3. цих Правил у разі прийняття позитивного рішення товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений в заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену в заяві. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики.

Як зазначено у п.6.4 Правил, у разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку, заявник укладає договір позики з товариством в особистому кабінеті.

Відповідно до п.6.7 Правил для підписання електронної форми договору позики заявник здійснює вхід на сайт товариства та за допомогою логіну та паролю входить до особистого кабінету.

Пунктами 6.10., 6.11., 6.12. Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки зазначено в заявці, перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами; датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до положень статті 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей - стаття 1047 ЦК України.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон№ 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону № 675-VIII.

Відповідач визнав укладення з позивачем електронного договору позики.

Таким чином, 27 червня 2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ОСОБА_1 було укладено договір позики в електронній формі № 45529. Сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до укладеного договору позики № 45529 від 27 червня 2016 року позикодавець надав позичальнику грошові кошти в позику в сумі 1201 гривня на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою.

Як зазначено у п. 1.2 договору позики, строк дії договору 1 день, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Пунктом 1.3 договору позики визначено, що позика надається строком на 1 день.

Проведення платежів ТОВ «ВЕЛЛФІН» здійснюється на підставі Договору про організацію переказу грошових коштів №180516-3, укладеного 18.05.2016 року між ТОВ «ВЕЛЛФІН» та ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», предметом договору є організація та здійснення переказу грошових коштів Фінансовою компанією на користь Кредитної установи по транзакціях, що ініціюються Клієнтами держателями електронних платіжних засобів, з використанням електронних способів обробки платежів на підставі укладених з Кредитною установою угод; організація та здійснення переказів грошових коштів від Кредитної установи на банківські картки Клієнтів (для видачі кредитів або позик) (п.п 1.1 Договору).

Таким чином, доказом підтвердження отримання коштів відповідачем є лист ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 30.05.2019 року, в якому зазначається сума коштів, власник картки, маска картки, код авторизації, номер транзакції в системі.

Пунктом 1.5 договору позики передбачено, що нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30 гривень за перший день користування позикою; 1,9 % від суми позики щоденно, починаючи з другого дня в межах строку, зазначеного в п. 1.2 цього договору; 3,8 % від суми позики що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк, зазначений в п. 1.2 цього договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно з п. 3.1 договору позики позичальник зобов`язаний здійснювати повернення позики та нарахованих процентів на умовах, встановлених цим договором. Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків.

Сторони досягли згоди, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватиметься у відповідності до графіку розрахунків - пункт 3.1. договору.

Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики, повернення позики здійснюється позичальником одним платежем 28 червня 2016 року в сумі 1231,00 гривень, з яких 1201 грн. сума позики, 30,00 грн. - сума процентів за користування позикою за період з 27 червня 2016 року по 28 червня 2016 року.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 1201 грн та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 27 червня 2016 року по 28 червня 2016 року в сумі 30,00 грн.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 1201 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 27 червня 2016 року по 28 червня 2016 року в сумі 30,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками та за простроченими відсотками за користування позикою за період з 28 червня 2016 року по 27 червня 2019 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9510/12.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики № 45529 від 27 червня 2016 року ТОВ «ВЕЛЛФІН», як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язався повернути надану позику у повному обсязі 28 червня 2016 року.

Таким чином, позикодавець ТОВ «ВЕЛЛФІН» відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 28 червня 2016 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою в сумі 49960,78 грн. включає період з 28 червня 2016 року по 27 червня 2019 року, який виходить за межі строку кредитування.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між фінансовою установою та фізичною особою - споживачем фінансових послуг по наданню грошових коштів у позику (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

З врахуванням вищезазначеного, враховуючи, що після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому заявлена позикодавцем ТОВ «Веллфін» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по процентам та по простроченим процентам за користування позикою за період з 28 червня 2016 року по 27 червня 2019 року в сумі 49960,78 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263267 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» 1231 грн. 00 коп. - заборгованості за договором позики № 45529 від 27 червня 2016 року, з яких: 1201,00 грн. основний борг, 30,00 грн. заборгованість за відсотками, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 46 грн. 22 коп., всього 1277 (тисяча двісті сімдесят сім) грн. 22 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 12 листопада 2019 року.

Суддя: О. А. Фанда