Житомирський апеляційний суд
Справа №274/975/17 Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 19 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого Микитюк О.Ю.

суддів Григорусь Н.Й. Галацевич О.М. при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №274/975/17

за позовом органу опіки та піклування Бердичівської міської ради Житомирської області в інтересах неповнолітніх ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (третя особа приватний нотаріус Бердичівського міського нотаріального округу Оленюк Дмитро Якович) про визнання договорів купівлі-продажу недійсними

за апеляційною скаргою органу опіки та піклування Бердичівської міської ради Житомирської області

на заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Замеги О.В. у м.Бердичів,

встановив:

В березні 2017 року орган опіки та піклування Бердичівської міської ради звернувся до суду із позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 25.02.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та від 03.03.2017 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . В обґрунтування позову позивач зазначив, що ОСОБА_6 , 2005 р.н., і ОСОБА_7 2008 р.н. є дітьми, позбавленими батьківського піклування, мають право на проживання у квартирі АДРЕСА_1 , але квартира була відчужена без згоди органу опіки та піклування, чим порушені права неповнолітніх дітей.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі орган опіки та піклування Бердичівської міської ради Житомирської області просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що під час набуття ОСОБА_3 права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 , а саме 16.02.2017, остання була позбавлена батьківських прав відносно ОСОБА_8 , перестала бути їх законним представником, а тому не мала права продавати квартиру без згоди органу опіки та піклування.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 17.11.2016 ОСОБА_3 та ОСОБА_9 позбавлено батьківських прав відносно їх дітей ОСОБА_1 , 2005 р.н., та ОСОБА_2 , 2008 р.н. (т.1 а.с.11-13). Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради за №595 від 16.12.2016 ОСОБА_10 та ОСОБА_7 надано статус дітей позбавлених батьківського піклування, встановлено опіку та призначено опікуном ОСОБА_11 (т.1 а.с.14).

ОСОБА_3 (у дівоцтві та до зміни по батькові - ОСОБА_12 ) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 вересня 1994 року належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.2017 вона набула право власності на решту 2/3 частини даної квартири (т.1 а.с.15, 16; т.2 а.с.7).

Станом на лютий 2017 року за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.10). 27.02.2017 ОСОБА_3 продала квартиру ОСОБА_4 , а ОСОБА_4 03.03.2017 продала квартиру ОСОБА_5 .

Згідно вимог ч.2 ст.18 СК України, діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до статті 177 Сімейного Кодексу України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Дозвіл органу опіки та піклування на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається в разі гарантування збереження її права на житло.

Дозвіл органу опіки та піклування потрібен не лише в тому разі, якщо дитина є співвласником нерухомості, а й у тому випадку, коли має місце реєстрація дитини в житловому приміщенні.

Як передбачено ч.3 ст.25 Закону України «Про охорону дитинства», у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей.

Правочин, що вчинений батьками стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло.

Оскільки квартира, право на користування якою мали неповнолітні діти відчужена без дозволу органу піклування, без гарантування збереження прав дітей на житло, висновок суду першої інстанції про те, що договір купівлі-продажу від 27.02.2017 не порушує права ОСОБА_10 та ОСОБА_7 і не потребує дозволу органу опіки та піклування на його вчинення, є неправильним. Обставини справи №1612/2343/12 від 20.03.2019 не є тотожними обставинам даної справи, посилання суду на постанову Касаційного цивільного суду безпідставні.

З урахуванням наведеного рішення належить скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову і визнання договорів купівлі-продажу недійсними.

Керуючись ст.ст.259, 268, 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу органу опіки та піклування Бердичівської міської ради Житомирської області задовольнити. Скасувати заочне рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 28 травня 2019 року і постановити нове судове рішення.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 25.02.2018 номер №248, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Оленюком Дмитром Яковичем

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 03.03.2017 серія НМА № 317601 , реєстраційний номер №317, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Житомирської області Пашинським Олегом Миколайовичем.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 800 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 1600грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 800 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: Судді: