КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/8974/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Дерія Валерія Івановича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року у складі судді Виниченко Л.М.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про відібрання малолітньої дитини та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини.

Зазначав, що з 07 жовтня 2004 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , від якого сторони мають малолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказував, що через конфлікти, ініціатором яких була відповідач, її приступи агресії та фізичне насильство, в тому числі до сина ОСОБА_3 , з червня 2016 року позивач разом із старшим сином став проживати окремо за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 . Син ОСОБА_5 категорично відмовився проживати разом із матір`ю. Молодший залишився проживати із відповідачем.

Посилаючись на те, що син ОСОБА_5 знаходиться на утриманні позивача ОСОБА_2 , відвідує за місцем свого проживання школу та різні гуртки, отримує медичне обслуговування у разі потреби, позивач займається фізичним та духовним розвитком дитини, а відповідач не надає дозволу на реєстрацію сина ОСОБА_3 за фактичним місцем проживання разом із батьком, позивач просив визначити місце проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_2 .

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про відібрання малолітньої дитини та стягнення аліментів.

Зазначала, що ОСОБА_2 в скрутний час, коли ОСОБА_7 потребувала догляду у зв`язку з лікуванням ендокринної хвороби, не підтримував її. Разом із молодшим сином ОСОБА_2 вигнав її із їх спільної квартири за адресою: АДРЕСА_3 , відмовляється ділити їх спільне майно - квартиру та автомобіль.

У позові також зазначено, що без відома ОСОБА_8 відповідач за зустрічним позовом забрав їх сина ОСОБА_3 та переїхав з ним жити за місцем своєї реєстрації в АДРЕСА_4 . ОСОБА_2 не займається вихованням дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , аліменти на утримання дітей не сплачує, не піклується належним чином про здоров`я сина ОСОБА_3 , який страждає рядом вроджених хронічних захворювань.

Посилаючись на те, що відповідач не спілкується із сином ОСОБА_9 та чинить перешкоди ОСОБА_10 у спілкуванні із сином ОСОБА_11 , позивач просила: відібрати малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від ОСОБА_2 , який незаконно його утримує, і повернути сина ОСОБА_10 ; стягнути із ОСОБА_2 на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини його місячного заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_2 за адресою : АДРЕСА_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині зустрічного позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд допустив неповноту розгляду справи щодо встановлення обставин чи застосувала ОСОБА_1 до чоловіка та дітей фізичне насильство і дійшов помилкового висновку про те, що дитина сторін ОСОБА_5 потерпав від насильство з боку матері, є заляканою і боїться матері.

Посилаючись на зазначене та те, що ОСОБА_2 не турбується належним чином про виховання і піклування сина ОСОБА_3 , позиція батька, яку він зайняв по відношенню до здоров`я дитини, з часом може призвести до погіршення здоров`я дитини, а у зв`язку з тим, що син сторін за час проживання з батьком знаходиться під повним його психологічним контролем, пояснення сина ОСОБА_3 слід оцінювати критично, скаржник просить апеляційну скаргу задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 та її представника, які підтримали апеляційну скаргу, ОСОБА_2 та його представника, які просили апеляційну скаргу відхилити, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 жовтня 2004 року, від якого мають малолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.35-37 т.1).

У довідці ЖБК «Домобудівник-7» від 04 січня 2018 року № 1 зазначається про те, що ОСОБА_2 з 2008 року по 28 лютого 2015 р. разом з дружиною і дітьми постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.9 т.2).

За даними довідки про реєстрацію місця проживання особи від 30 березня 2017 року ОСОБА_2 зареєстровано за адресою АДРЕСА_4 з 23 лютого 2000 року (а.с.23 т.1).

У довідці Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чавдар 2» вих. № 2 від 10 лютого 2018 року вказується про те, що за адресою: АДРЕСА_3 , в період з вересня 2014 року по січень 2018 року ОСОБА_2 не проживав (а.с.188 т.2).

Комунальним концерном «Центр комунального сервісу» 13 грудня 2017 року за №2757 видано довідку ОСОБА_1 про те, що вона дійсно зареєстрована і проживає у АДРЕСА_6 ; власником особового рахунку на цю житлову площу є ОСОБА_15 Ще за зазначеною адресою зареєстровані діти сторін по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_17 (а.с.49 т.2). Вказана інформація також підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва №31049993 від 15 червня 2018 року (а.с.55 т.3).

Із свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 1994 року, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району згідно з розпорядженням (наказом) від 22 листопада 1994 року № 3436, убачається, що квартира за АДРЕСА_1 на праві приватної спільної власності належала ОСОБА_18 та членам його сім`ї ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_2 в рівних лях (а.с.17 т.1).

За договором дарування від 21 січня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю. за реєстровим № 320, ОСОБА_21 подарував, а ОСОБА_20 , як законний представник від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_22 прийняла у дар 1/5 частину квартири під номером АДРЕСА_1 (а.с.18 т.1).

27 листопада 2012 року державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори Міщенко Т.В. видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , що належала померлому ОСОБА_18 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва 22 листопада 1994 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 22 листопада 1994 року за № 3436, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 25 листопада 1994 року за р. № 1813, реєстраційний номер майна: 37969592 (а.с.19,20 т.1).

За договором дарування від 22 червня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Льовушкіною С.А. за реєстровим №1515, ОСОБА_20 подарувала, а ОСОБА_2 прийняв у дар 1/5 частину квартири під номером АДРЕСА_1 (а.с.21т.1).

Отже, з наявних у справі правовстановлюючих документів убачається, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить 4/5 частин квартири АДРЕСА_1 , яка є місцем його реєстрації.

Із довідки дошкільного навчального закладу № 381 № 42 від 31 березня 2017 року убачається, що дитина ОСОБА_12 , 2008 р.н., відвідував дошкільний навчальний заклад № 381 для дітей з порушенням зору з 01 жовтня 2012 року по 27 лютого 2015 року; протягом цього періоду батько приділяв належну увагу дитині, в спілкуванні з якою завжди проявляв батьківську турботу, приймав активну участь у вихованні сина (а.с.25 т. 1).

25 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся із заявою до директора школи І-ІІІ ступенів № 90 Печерського району м. Києва про зарахування сина ОСОБА_3 до 2-Б класу (а.с.22 т.1).

У жовтні та листопаді 2016 року ОСОБА_1 зверталась до начальника управління освіти та інновацій Печерської районної в м. Києві державної адміністрації із заявами про надання інформації щодо місця навчання її сина ОСОБА_3 (а.с.82, 83 т.2).

07 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до начальника Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а також визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею (а.с.88-90 т.2).

24 березня 2017 року співробітниками Служби у справах дітей Печерської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження умов проживання гр. ОСОБА_2 в рамках розгляду питання доцільності визначення порядку участі матері у спілкуванні з малолітнім сином за її заявою та складено Акт про те, що ОСОБА_2 разом з бабусею та малолітнім сином ОСОБА_12 проживає у трикімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , де дитині виділено окрему кімнату з розкладним диваном, меблевим гарнітуром та полицями, наявний робочий стіл та стілець, комп`ютер, іграшки, шкільне приладдя, дитячі речі. За місцем проведення обстеження створені всі необхідні умови для проживання, навчання та повноцінного розвитку дитини (а.с.143 т.2).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 20 березня 2017 року, є учнем 2-Б пасу школи І-ІІІ ступенів № 90 Печерського району м. Києва, позитивно характеризується за місцем навчання; батько приділяє вихованню та навчанню дитини належну увагу, займається юго розвитком, водить дитину на гуртки до КПДЮ; стосунки між хлопчиком та батьком добрі, довірливі, що підтверджується даними характеристики (а.с.24 т.1).

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за даними психолого-педагогічної характеристики, наданої ДНЗ №381 Дніпровського району м. Києва ( а.с.85 т.2).

За даними довідок без номеру та дати, виданих головою правління Громадської організації «Спортивно-оздоровчий Клуб» «Київ-2000» ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує заняття з плавання з вересня 2017 року та по теперішній час, сума оплати становить 3 395 грн. (а.с.222 т. 2); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідував заняття з плавання з вересня по січень 2015 року, сума оплати становила 1 280 грн. (а.с.223 т.2).

За даними довідок вих. № 03/04-2017 від 03 квітня 2017 року, вих. № 14/05 від 14 травня 2018 року, виданих ТОВ «Міцуї Технолоджіс», ОСОБА_2 дійсно працював у компанії ТОВ «Міцуї Технолоджіс» з 01 квітня 2017 року (наказ № 45-К від 31.03.2017р.) по 27 листопада 2017 року та займав посаду інженера-конструктора, з посадовим окладом в розмірі 7 000 грн. та його заробітна плата за шість місяців склала 45 113 грн. 49 коп., до сплати 36 316 грн. 35 коп. (а.с.26, т.1, 215 т.2).

За даними характеристики від 31 липня 2017 року наданої директором ТОВ «Міцуї Технолоджіс», за час роботи у товаристві ОСОБА_2 характеризується позитивно (а.с.129 т.1).

16 травня 2018 року за вих. № 16/05-2018 ТОВ «Груп Імпорт Ліфт» видано довідку про те, що ОСОБА_2 дійсно працює в компанії ТОВ «Груп Імпорт Ліфт» з 01 лютого 2018 року та займає посаду головного інженера, його посадовий оклад становить 6 250 грн. та заробітна плата за три місяці склала 18 750 грн., до сплати 15 093 грн. 75 коп. (а.с.216 т.2).

За Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру НОМЕР_1 , з 1 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року отримував доходи з таких джерел: 1 квартал 2018 року ТОВ «Груп Імпорт Ліфт» - сума нарахованого та виплаченого доходу 12 500 грн. (а.с.27 т.3).

ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи (загальне захворювання), що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_2 , виданим 11 травня 2017 року Пенсійним фондом України (а.с.118 т.1). Інформація стосовно притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за даними ІІПС «Армор» Міністерства внутрішніх справ України не значиться (а.с.203 т.2).

У довідці Відкритого міжнародного університету розвитку людини «Україна» від 30 березня 2017 року № 140 вказується про те, що ОСОБА_1 дійсно працює на посаді асистента кафедри психології з 01 вересня 2006 року; з 04 грудня 2016 року по 03 червня 2017 року перебуває у відпустці без збереження заробітної плати як матір, дитина якої потребує домашнього догляду (а.с.81 т.2).

Із висновку ДІМ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ст. лейтенанта міліції ОСОБА_23 від 14 липня 2014 року убачається, що 08 липня 2014 року нарядом міліції здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_5 , де ОСОБА_2 пояснив, що його дружина, перебуваючи в збудженому стані, поводила себе неадекватно та закрилася у ванній кімнаті із малолітньою дитиною, на прохання відчинити двері відмовлялася, у зв`язку чим на місце події викликано психіатричну бригаду. В подальшому заявник ОСОБА_2 звернувся до ОВС із заявою, в якій просив подальшої перевірки по виклику ним працівників міліції не проводити, так як в ситуації розібрався самостійно (а.с.27 т.1).

Дані щодо стану здоров`я, медичних обстежень та проведених лікувальних заходів малолітнього ОСОБА_12 . убачаються із медичних документів (т.1 а.с.134-175, 186-188, т.2 а.с.110-117, 168-173, 189-197, т.3 а.с.138).

Інформація щодо медичного обслуговування ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , убачається із медичної карти амбулаторного хворого та довідки (а.с.29-33, 121-126 т.1, а.с.122 т.2).

Із довідок Київського Палацу дітей та юнацтва № 01-07/508 від 11 жовтня 2017 року, № 01-07/531 від 26 жовтня 2017 року убачається, що ОСОБА_6 навчається в центрі вивчення іноземних мов «Лінгва» Київського Палацу дітей та юнацтва, в гуртку «Культура і мова англійська)»; відвідує гурток «Майстер анімації» відділу інформаційно-комунікаційних технологій Київського Палацу дітей та юнацтва з вересня 2016 року і по теперішній час (а.с.117,183 т.1, а.с.186 т.2).

З 15 березня 2018 року ОСОБА_6 відвідує басейн та ЛФК, що підтверджується довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Печерського району м. Києва» Амбулаторія № 11 по обслуговуванню дитячого населення (а.с.185 т.2).

В листі директора школи І - III ступенів № 90 на ім`я ОСОБА_1 від 20 вересня 2017 року № 132 зазначається про те, що ОСОБА_12 є учнем 3-Б класу вказаної школи та залучається класним керівником до всіх заходів, що організовується у класі та школі, та охоче бере у них участь; відвідує групу подовженого дня, під час якої має можливість відвідувати шкільні гуртки; щодо інформації про заняття хлопчика в гуртках на базі КПДЮ необхідно звертатися адміністрації закладу; інформація щодо проведення батьківських зборів класу доводиться до відома батьків шляхом запису в щоденнику учнів та sms-розсилки, що організована батьківським комітетом. Про батьківські збори 07 вересня 2017 року було повідомлено телефоном головою батьківського комітету. Надаються ксерокопії довідок за 2016-2017 навчальний рік, в яких зазначена група занять фізичною культурою та ксерокопія карти щеплень ОСОБА_12 (а.с.180 т.1).

У відповіді на адвокатський запит №143 від 22 листопада 2017 року завідувач дошкільного навчального закладу №381 зазначає про те, що ОСОБА_12 навчається в СШ №90 Печерського району м. Києва. ОСОБА_13 відвідує вказаний ДНЗ з 01 вересня 2016 року і по даний час. Мати дитини приділяє належну увагу вихованню та навчанню ОСОБА_4 , цікавиться успіхами дитини, турбується про фізичний розвиток дитини та здоров`я. Участь батька у вихованні ОСОБА_4 має епізодичний характер. Зацікавленість носить не системний характер. Батько не відвідує батьківські збори та не приймає участі у житті дитячого колективу. Акти насильства батьками над дітьми, вживання спиртних напоїв та наркотичних речовин не спостерігаються (а.с.207 т.1). Аналогічні відомості щодо участі матері по відношенню до дитини ОСОБА_6 містяться у довідці, що видана завідувачем дошкільного навчального закладу № 381 за № 143 від 21 листопада 2017 року (а.с.208 т.1).

Із службової записки керівника гуртка «Вулик чомусиків» п/к «Юність-1», Центру по роботі з дітьми та молоддю за місцем проживання Дніпровського району у м. Києві ОСОБА_25 від 28 листопада 2017 року у відповідь на адвокатський запит від 23 листопада 2017 року убачається, що ОСОБА_12 відвідував гурток у період з листопада 2013 року по травень 2014 року, куди його привела мати ОСОБА_1 , яка також в більшості випадків приводила його на заняття та забирала, здійснювала сплату за навчання. Іноді батько також приводив та забирав сина. ОСОБА_1 , яка на той час виховувала ще одну маленьку дитину, справляла враження чемної, нормальної, вихованої жінки. В стосунках матері до сина під час перебування у клубі фактів фізичного або психічного насильства по відношенню до своєї дитини не спостерігалось; під час перебування в гуртку дитина розмови про жорстокість батьків не заводила. В спілкування з ОСОБА_1 в період з листопада 2013 року по травень 2014 року агресивності, конфліктності та нестриманості виявлено не було (а.с.22 т.2).

За даними висновку спеціаліста (психолога) вих. № 3/01-36/1 від 11 квітня 2017 року, складеного психологом TOB «Класик-Р» ОСОБА_26 , під час психологічного дослідження та бесіди у ОСОБА_6 виявлено такі індивідуальні поведінкові та психологічні особливості: об`єм уваги має достатній обсяг та переключення; присутня базова емотивність іноді набуває ознак емоційної лабільності; виразна здатність до витіснення неприємних спогадів та переживань; активність; рухливість; комунікабельність; схильність до і пустування; імпульсивність; допитливість; показники пам`яті достатні - в межах норми; особистісна тривожність невиразна. ОСОБА_6 не приймає поведінки матері стосовно себе та батька. Це викликало у досліджуваного почуття небезпеки, ознаки стресу, сформувало стійкі захисні реакції та суттєво впливало на його самооцінку та упевненість у собі. ОСОБА_6 не відчуває агресії чи страху до батька. Він сприймає його позитивно. Коли він знаходиться поруч із ОСОБА_2 почувається цілком комфортно. За час спілкування зі спеціалістом-психологом не виявлено жодних негативних спогадів чи реакцій стосовно батька. Для ОСОБА_6 батько є авторитетом, він наслідує його та приміряє на себе рольову поведінку батька. ОСОБА_6 свідомо проявляє бажання проживати разом з батьком (а.с.5-16 т.1). Фаховість психолога ОСОБА_26 підтверджується копією диплома, копією наказу МОЗ України від 20 липня 2006 року про присвоєння їй кваліфікаційного класу судового експерта та копією листа Міністерства юстиції України від 29 грудня 2016 року (а.с.16 т.1, а.с.99-200 т.2).

За даними висновку за результатами психологічного дослідження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного фахівцем-практичним психологом ОСОБА_27 , за умови забезпечення систематичної взаємодії між братами, підтримання їх прив`язаності одне до одного, їх роз`єднання не є критичним та таким, що матиме негативні наслідки для їх самопочуття, розвитку та благополуччя (а.с.92-99 т.1).

Із висновку за результатами психологічного дослідження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного фахівцем-практичним психологом ОСОБА_28 . , убачається, що наявний (вільний емоційний зв`язок дитини із татом, значна ідентифікація із ним. Взаємодія між ними будується на доброзичливості, прийнятті, турботі, позитивних емоціях і визнанні. Зі слів досліджуваних дитини та його батька, з боку матері хлопчика ОСОБА_8 виявляється висока конфліктність у спілкуванні, імпульсивність, несправедливість, надмірні суворість та вимогливість по відношенню до дитини, схильність до приниження та вчинення психологічного тиску на дитину. Спостерігаються ознаки підсвідомого прагнення хлопчика зберегти прихильне ставлення до нього з боку обох батьків, підтримувати теплі, дружні стосунки з обома батьками та сприяти налагодженню стосунків між самими батьками. Факт окремого проживання братів у кожного з батьків, за умови регулярного спілкування хлопчиків одне з одним, не призведе до порушень у їхніх стосунках. Сам ОСОБА_5 віддає перевагу проживанню із батьком. Задоволеність хлопчика від стосунків із татом вища, аніж від стосунків з мамою. Відчуття ОСОБА_11 власного комфорту й затишку від спілкування з батьком набагато перевищує аналогічні відчуття від спілкування з мамою. За умови підтримання стосунків хлопчика з його матір`ю ОСОБА_1 та його молодшим братом ОСОБА_13 більш сприятливими для розвитку і благополуччя малолітнього ОСОБА_12 є умови його проживання з батьком ОСОБА_2 та прабабусею ОСОБА_30 . Розрив стосунків із батьком та/або змінення місця проживання дитини на проживання із матір`ю однозначно буде психологічною травмою для хлопчика та негативно відіб`ється на його психоемоційному стані та формуванні його особистості (а.с.100-116 т.1).

Розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 22 серпня 2017 року № 452 визначено участь гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 у вихованні малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.119 т.1).

За даними Актів № 42 та № 111 обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_6 , складених головним спеціалістом служби у справах дітей Дніпровської з м. Києві Ісаєвою І.М. 20 квітня 2017 року та 17 листопада 2017 року на підставі заяви ОСОБА_1 з метою визначення місця проживання дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , умови проживання в житлі, що складається із 3-х кімнат та розміщене на першому поверсі одноповерхового будинку, добрі; в будинку чисто, охайно, наявні необхідні меблі та побутова техніка, діти проживатимуть в одній кімнаті, стосунки у сім`ї теплі, існує взаємопорозуміння, мати бажає, щоб діти проживали разом (а.с.177 т. 1, а.с.84 т.2, а.с.53, 54 т.3).

Із квитанцій ПАТ «Укрпошта» за період з червня 2016 року по грудень 2017 року вбачається, що ОСОБА_21 на ім`я ОСОБА_8 здійснено перекази грошових коштів (а.с.16-20 т.2). У серпні 2017 року - вересні 2017 року ОСОБА_21 на ім`я ОСОБА_8 направлено шість посилок (а.с.15 т.2).

У рецензії від 10 жовтня 2017 року на висновок спеціаліста (психолога) за №3/01-36-1 від 11 квітня 2017 року, виданого Медичним центром Класик-Р за підписом психолога ОСОБА_26 , психолог ОСОБА_31 зазначає про те, що Висновок не містить відповіді на запит ОСОБА_2 щодо індивідуально-психологічних особливостей сина ОСОБА_3 , особливостей його ставлення до батька і матері та самовизначення стосовно місця проживання з одним із батьків; висновки та рекомендації, які надав психолог ОСОБА_26 за результатами психологічного обстеження ОСОБА_12 не відповідають застосованим методикам та процедурі обстеження (а.с.25-47 т.2).

У рецензії від 28 травня 2018 року на «Висновок за результатами психологічного дослідження ОСОБА_13 від 25.09.2017р.» та «Висновок за результатами психологічного дослідження ОСОБА_12 від 28.09.2017р.» за підписом психолога ОСОБА_27 психолог ОСОБА_32 зазначає про те, що надані висновки та рекомендації є методично необґрунтованими та не відповідають застосованим методикам та процедурі обстеження (а.с.225-236 т.2).

Практичним психологом ОСОБА_27 16 липня 2018 року надано відповідь на «Рецензію на «Висновок за результатами психологічного дослідження ОСОБА_13 від 25.09.2017р.» та «Висновок за результатами психологічного дослідження ОСОБА_12 від 28.09.2017р.» за підписом психолога ОСОБА_33. », складену викладачем-дослідником з педагогіки і психології ОСОБА_35 (а.с.38-52 т.3).

ОСОБА_36 у своєму письмовому поясненні, наданому представнику відповідача - адвокату Дерій В.І., зазначає, що знайома із ОСОБА_37 з 2009 року, а також з її малолітніми синами ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , колишнім чоловіком ОСОБА_2 , оскільки вони були сусідами по будинку АДРЕСА_7 . ОСОБА_36 була присутньою під час зустрічі у 2016 році ОСОБА_1 із сином ОСОБА_11 , який на той час проживав із батьком ОСОБА_2 був радий зустрічі із матір`ю та братом, однак ОСОБА_2 грубо відповідав та не бажав знаходити компроміс щодо спільного відпочинку дітей, не виявив бажання домовитись щодо школи для ОСОБА_3 . ОСОБА_36 була здивована відсутності ОСОБА_3 на святкуванні дня народження його брата ОСОБА_4 , який, на її думку, був цим фактом засмучений. На пікніку у вересні 2017 року, який влаштувала ОСОБА_1 у себе вдома, ОСОБА_38 був дуже радий зустрічі із братом ОСОБА_11 та всю увагу приділяв йому (а.с.153-159 т.3).

У листі директора Печерського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 16 травня 2017 року № 421 на ім`я начальника Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації повідомляється про те, що під час спілкування в ході проведеної консультації практичного психолога Центру ОСОБА_39 з малолітнім ОСОБА_11 , що відбулась 10 травня 2017 року, останній висловив острах щодо можливості матері ОСОБА_1 забрати його жити до себе та можливості спілкування з матір`ю наодинці (а.с.144 т.2).

У грудні 2017 року та лютому 2018 року ОСОБА_2 подано заяви на ім`я голови Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, в яких повідомляє про тиск, який чиниться на сина ОСОБА_3 ОСОБА_1 на зустрічах згідно із розпорядженням Печерської районної в м. Києві державної адміністрації щодо визначених графіків зустрічей ( а.с.176-177, 182-184 т.2).

Відповідно до справи, у суді першої інстанції щодо обставин справи були допитані наступні свідки: ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_19 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49

24 квітня 2018 року головою Печерської районної у м. Києві державної адміністрації винесено розпорядження № 255 про внесення змін до розпорядження Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 22 серпня 2017 року №452 «Про визначення участі батька та матері вихованні малолітніх дітей» (а.с.219-220 т.2).

Відповідно до висновку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини від 21 вересня 2017 року №105/01-2286/В-12, орган опіки та піклування вказав про неможливість надати рекомендації щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки служба критично ставиться до роз`єднання дітей, а тому просить суд прийняти рішення по справі на підставі наявних у справі доказів та виходячи з інтересів малолітньої дитини. Разом з цим, у висновку зазначається про те, що малолітній ОСОБА_5 під час бесіди зі спеціалістами Служби повідомив, що з мамою він категорично відмовляється проживати і, навіть, зустрічатися з нею хоче, оскільки боїться, що вона буде влаштовувати суперечки, яких він дуже боїться (а.с.70-71 т.1).

Із висновку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування від 21 грудня 2017 року убачається недоцільність відібрання малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від його батька ОСОБА_21 проти волі та бажання самої дитини, що є порушенням прав та інтересів дитини та може призвести до негативних наслідків в подальшій долі малолітнього ОСОБА_3 . Як з`ясовано під час розмови представником органу опіки та піклування із малолітнім ОСОБА_11 , між хлопчиком та матір`ю склалися напружені стосунки, дитина боїться матір та категорично проти повернення до неї на проживання. ОСОБА_5 проживає із батьком за адресою: АДРЕСА_4 , де створено належні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини, відповідно до медичних довідок, які подавалися на огляд комісії з питань захисту прав дитини, в процесі розгляду питання доцільності визначення місця проживання дитини, батько приділяє належну увагу стану здоров`я дитини (а.с.59-60 т.2).

Встановлено, що малолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був заслуханий судом першої інстанції в присутності представників служб у справах дітей та надав свої пояснення, в яких висловив своє бажання проживати разом з батьком та фактично не заперечував проти зустрічей та спілкування разом з матірю та братом.

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про на наявність правових підстав до задоволення позову ОСОБА_2 й визначення місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком та часткового задоволення позову ОСОБА_1

Районний суд обгрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 працевлаштований на постійній основі, має стабільний дохід забезпечений житлом, належним чином займається вихованням сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піклується про стан його здоровя, створив всі належні умови для розвитку дитини, яка тривалий час постійно проживає з ним за адресою: АДРЕСА_4 , тому зміна місця проживання дитини, його оточення та звичайного укладу життя може негативно вплинути на психіку дитини.

Окрім цього, колегія суддів враховує й бажання сина ОСОБА_3 проживати разом з батьком, про яке він вказав під час вирішення питання органом опіки та піклування, а також під час судового розгляду справи.

Колегія суддів враховує й пояснення

Районний суд, розглядаючи спір, з достатньою повнотою з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Твердження апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не турбується належним чином про виховання і піклування сина ОСОБА_3 , позиція батька, яку він зайняв по відношенню до здоров`я дитини, з часом може призвести до погіршення здоров`я дитини, а у зв`язку з тим, що син сторін за час проживання з батьком знаходиться під повним його психологічним контролем, а пояснення сина ОСОБА_3 слід оцінювати критично, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Отже, з досягненням віку 10 років у дитини сторін з`явилося право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_6 неодноразово, як під час засідання органу опіки та піклування, так і під час розгляду справи судом, категорично висловлювала свою думку про бажання жити разом з батьком, з яким і проживає з власної волі тривалий період - з червня 2016 року.

Також колегія суддів враховує і ту обставину, що мати дитини не позбавлена можливості спілкування з сином, прийнятті участі у його вихованні, а визначення місця проживання малолітнього поза його волею може негативно вплинути на стан його психічного здоров`я та загальний розвиток.

Відповідно до частин другої, восьмої, дев`ятої статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

В матеріалах справи не міститься доказів невиконання ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків, залишення ним дитини без нагляду, аморальну поведінку, зловживання забороненими речовинами.

Зі справи убачається наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини і у матері, і у батька, їх позитивних характеристик з місць проживання та роботи, прихильність дитини до обох батьків.

При цьому, колегія суддів враховує й те, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що за час проживання дитини разом з батьком останній мав матеріальні труднощі щодо утримання неповнолітнього, проявляв неналежну поведінку та вважає, що проживання сина сторін ОСОБА_3 з батьком буде відповідати найкращому забезпеченню інтересів дитини та сприяти його належному розвитку, як то передбачено положеннями ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Ухвалене по справі рішення у повній мірі узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц.

Враховуючи визначення місця проживання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком, районним судом обґрунтовано встановлено стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини доходів останнього лише в частині утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Дерія Валерія Івановича в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: