Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2019 Справа №607/22772/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого суді В.М. Братасюка, за участі секретаря с/з Т.І. Созанської

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.11.2003 року центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис 2980.

Заявлені вимоги про розірвання шлюбу позивач мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий час сторони спору не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, не пов`язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, однак направив до суду клопотання розглядати справу за власної відсутності, позов підтримує.

Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився, направив письмову заяву змістом котрої вимогу про розірвання шлюбу не заперечує.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини:

Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.11.2003 року центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис 2980. Від шлюбу у сторін є спільна дитина.

Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них.

На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач позов не заперечує; клопотань про визначення строку на примирення сторонами спору не заявлено.

Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Згідно частини третьої ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення в випадку визнання позову відповідачем.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 200, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21.11.2003 року центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис 2980.

Повернути ОСОБА_1 384, 20 гривень з державного бюджету сплаченої, при зверненні до суду, суми судового збору

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Позивач ОСОБА_1 АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 АДРЕСА_2

Головуючий суддяВ. М. Братасюк