Провадження №2/193/449/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

19 листопада 2019 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Кащук Д.А.,

за участю секретаря Ратушної В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку ст.247 ч.2 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Софіївська районна державна адміністрація та Служба у справах дітей виконкому Девладівської сільської ради Софіївського району, Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 19 серпня 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - Софіївська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позову зазначила про те, що 01.08.2002 року між позивачкою, ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, який було зареєстровано В/РАГС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 55. Від шлюбу останні мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає та знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1 ..

31.08.2009 згідно шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, про що, відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за №31, та між останніми припинилися будь-які відносини, вони стали проживати окремо.

Згідно виконавчого листа №2-251 виданого 29.07.2008 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 на користь позивача в розмірі 50 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 19 травня 2008 року.

20.08.2008 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізяславського районного управління юстиції Соколюк Н.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №8767390 по виконавчому листу №2-251 від 29.07.2008 року про стягнення аліментів з відповідача, так як на той час, останній перебував в місцях позбавлення волі в Державній установі Замковій виправній колонії №58.

31.07.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ізяславського районного управління юстиції Власюк Л.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №8767390 та направлення його за належністю у зв`язку з тим, що відповідач (боржник) звільнився із Замкової виправної колонії №58 та вибув етапом в СІЗО м. Дніпропетровська. Заборгованість по аліментам складає 450,00 грн.

08.10.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби П`ятихатського районного управління юстиції Плохій Ю.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №8767390 та направлення його за належністю у зв`язку з тим, що відповідач (боржник) був звільнений з П`ятихатської виправної колонії №122 та вибув до місця проживання. Заборгованість по аліментам складає 541,62 грн.

16.12.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Софіївського районного управління юстиції Дроворуб І.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

З того часу та по теперішній час, позивач на виконання виконавчий лист №2-251 від 29.07.2008 року про стягнення аліментів з відповідача більше на направляла.

20.05.2011 року позивач уклала новий шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 30. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_5 .

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в новому шлюбі у позивача народилася донька ОСОБА_6 , яка як і син позивача ОСОБА_3 проживають з позивачем та повністю знаходяться на її утриманні. Факт проживання однією сім`єю підтверджується довідкою за №15983 від 09.08.2019 року. Крім того, чоловік позивача ОСОБА_4 , з метою створення єдиної повноцінної сім`ї, хоче усиновити ОСОБА_3 , хоча ОСОБА_3 і так називає його татом та відноситься до нього як до рідного батька, маже нічого не знаючи про свого біологічного батька. Відповідач по справі своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання ним своїх обов`язків, позивач не чинила. Навпаки, раніше, коли вони ще підтримували між собою спілкування, неодноразово пропонувала йому спілкуватися з сином, купувати йому одяг і харчі, шкільне приладдя, відвідувати батьківські збори, брати іншу участь у його вихованні, лікуванні та утриманні. Але цього робити він не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дитини, не дбає про її інтереси, а з 2007 року взагалі перестав підтримувати будь-які зв`язки як з Позивачем так і з їх спільним сином ОСОБА_3 , покинувши напризволяще свою колишню сім`ю.

Факт невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: відповідно до довідки №163 від 06.08.2019 року виданої Криворізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №94 Криворізької міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3 навчається в 11-А класі.

У відповідності до характеристики учня 11-А класу Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №94 Криворізької міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3, зазначено, що мати приділяє належну увагу вихованню сина, систематично відвідує школу, цікавиться навчанням хлопчика, бере участь у роботі батьківського комітету, допомагає у виховній роботі.

Біологічний батько з сім`єю не проживає, школу не відвідував жодного разу, вихованням та навчанням сина не цікавиться.

Крім того, в матеріалах позову від відповідача міститься нотаріально посвідчена заява про його згоду на усиновлення його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

В судовому засіданні позивач та представник позивача присутні не були, через канцелярію суду подали заяву в якій зазначили, що позовні вимоги, із зазначених у позові підстав підтримують та просять позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує, просить задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи Софіївської районної державної адміністрація, присутній не був, через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує, просить задовольнити.

Представник третьої особи Служба у справах дітей виконкому Девладівської сільської ради Софіївського району, Дніпропетровської області присутній не був, через канцелярію суду подав заяву, в якій вказав, розглядати справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує, просить задовольнити.

Суд, дослідивши надані представником позивача та позивачем докази, оцінивши їх у сукупності, всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу задоволення своїх позовних вимог, вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням наступного.

Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини.

Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов`язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, адже ухилення від виконання обов`язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов`язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батько наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження від 15 січня 2003 року, виданого В/РАГС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, де був зроблено відповідний запис №5, серії НОМЕР_1 (а.с.14).

Відомості про батька дітей записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

З матеріалів цивільної справи вбачається, відповідно до довідки №163 від 06.08.2019 року, яка була видана за місце вимоги директором Криворізької загальноосвітньої школи 1-3 ступенів№94 Криворізької міської ради Дніпропетровської області Бородавка С.М. в тому, що ОСОБА_3 , здійсно навчається в цій школі у 11-А класі (а.с.30).

Відповідно до характеристики ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , учня 11-А класу КЗШ №94, яка була видана директором школи ОСОБА_10 та класним керівником ОСОБА_11 , з якої вбачається що останній зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний учень. Володіє учбовим матеріалом на достатньому та високому рівнях. Навчається в повну міру своїх сил, з бажанням. ОСОБА_12 запам"ятовує навчальний матеріал, виявляє логічне мислення. Активний на уроках, систематично виконує домашні завдання. Мати приділяє належну увагу вихованню сина, систематично відвідує школу, цікавитися навчанням хлопчика, бере участь у роботі батьківського комітету, допомогає у виховній роботі. Біологічний батько з сім"єю не проживає, на протязі семи років школу не відвідав жодного разу, вихованням та навчанням сина не цікавився (а.с.31).

Також, з заяви вбачається, яка міститься в матеріалах справи, про згоду відповідача ОСОБА_2 , який дає свою згоду на усиновлення його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.33).

З висновку служби у справах дітей виконкому Девладівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що батько не надає матеріальної допомоги дитині, не займається її вихованням, чим ухиляється від виконання батьківських обов"язків. Тривалий час відповідач не спілкується з сином та не проявляє батьківської турботи. Він ніяким чином не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя (а.с.55-56).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України „ Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі „Савіни проти України" зазначається „ що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини ".

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому доведено, що поведінка відповідача відносно неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги позивача обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач просить судові витрати по справі покласти на неї.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,141,150,164,165 Сімейного кодексу України, ст.51 Конституцією України, Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 4,5,13,77,121,141,265,280-282, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Софіївська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя: Д.А.Кащук