Ухвала

28 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 263/7825/18

провадження № 61-18523ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Басівського Віталія Олександровича на постанову Донецького апеляційного суду від 13 вересня 2019 року та додаткову постанову Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Маріупольської філії Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

14 червня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 , яку уточнивши, вона просила: стягнути у солідарному порядку із ОСОБА_1 , Маріупольської філії ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») матеріальну шкоду у розмірі 41 085 грн 08 коп. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05 березня 2018 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), винною особою в якій визнано ОСОБА_1 , підтвердженням чого є постанова Жовтневого районного суду міста Маріуполя. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Транспортний засіб ОСОБА_1 застрахований у ПрАТ «УПСК», оскільки водій автомобіля надав страховий поліс цієї страхової компанії. Після ДТП позивачем повідомлено ПрАТ «УПСК» про настання страхової події та у подальшому передані усі необхідні документи для отримання страхового відшкодування, однак ПрАТ «УПСК» порушує права позивача та намагається затягнути виплату страхового відшкодування. Також позивачем сплачено 2 000 грн за надання висновку для встановлення матеріальних збитків, що підтверджується договором від 14 березня 2018 року № 27 та квитанцією. Крім цього, позивачем витрачені кошти на транспортні видатки, які вона понесла на придбання палива для транспортного засобу, на якому вона їздила до експертів, станції технічного обслуговування, розмір яких вона оцінює у 6 300 грн. Відповідно до висновку експертного дослідження вартість матеріальної шкоди, завданої позивачу, становить 82 785 грн 08 коп., із указаної суми ПрАТ «УПСК» сплачено позивачу кошти у розмірі 50 000 грн, тому залишок суми становить 32 785 грн 08 коп. + 2 000 грн (послуги експерта) + 6 300 грн (витрати на паливо), що загалом становить 41 085 грн. 08 коп. При цьому позивач вказує, що зверталася із заявою до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, однак страховою компанією не здійснено виплат у повному обсязі та не надано відповіді.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Маріупольської філії Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного суду від 13 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2019 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 2 812,46 грн у відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 29 972,62 грн. у відшкодування матеріальної шкоди (втрати товарної вартості автомобіля).

Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат 898,50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат 898,50 грн.

Додатковою постановою Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в частині солідарного порядку стягнення з відповідачів матеріальної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат 1 000,10 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в відшкодування судових витрат 1000, 10 грн.

11 жовтня 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Басівський В. О., засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Донецького апеляційного суду від 13 вересня 2019 року та додаткову постанову Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та залишити в силі рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 червня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921 грн.

Предметом позову в цій справі є стягнення матеріальної шкоди у розмірі 41 085, 08 грн, яка складається із суми у розмірі 32 785,08 грн + 2 000 грн (послуги експерта) + 6 300 грн (витрати на паливо), що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено передбачених законом підстав для перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

У тексті касаційної скарги зазначено, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для правозастосовчої практики та справа становить значний суспільний інтерес, а також має для заявника виняткове значення, обґрунтовуючи його тим, що особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, не може бути впевненою у можливій компенсації спричиненого нею матеріального збитку, коли такий матеріальний збиток не виходить за рамки суми страхового відшкодування згідно страхового полісу.

При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень.

Подана касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції.

Проте вказані заявником аргументи, як підстава для відкриття провадження у справі за підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не можуть бути взяти судом до уваги, оскільки заявник фактично не згоден з результатом розгляду справи та вказує на необхідність переоцінки доказів по справі. Аргументів, які б стверджували про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій справі заявником не наведено.

Оскільки твердження заявника про те, що справа має значний суспільний інтерес та має виняткове значення для відповідача, а скарга стосується питання, що має значення для формування єдиної правозастосовчої практики є необґрунтованим, а Суд не знайшов жодної з передбачених пунктом 2 частини третьої 389 ЦПК України підстав для перегляду постанови Донецького апеляційного суду від 13 вересня 2019 року та додаткової постанови Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у малозначній справі № 263/7825/18, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд)згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду зазначене в касаційній скарзі клопотання про зупинення виконання постанови Донецького апеляційного суду від 13 вересня 2019 року та додаткової постанови Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року до закінчення касаційного провадження.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвокату Басівському Віталію Олександровичу на постанову Донецького апеляційного суду від 13 вересня 2019 року та додаткову постанову Донецького апеляційного суду від 25 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Маріупольської філії Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування матеріальної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко