Справа № 159/2403/19
Провадження № 2/159/890/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл..

в складі: головуючого - судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судового засідання Щесюк Н.Й.,

з участю представника позивача - Божко Т.П . ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом Турійської районної державної адміністрації Волинської області в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач 10.05.19 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом (а. с. 1 - 3), просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідача на користь особи або на рахунок закладу, де будуть утримуватись вказані вище діти, по 2 027 грн щомісячно на кожну з цих дітей до досягнення ними повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що до служби у справах дітей Турійської РДА Волинської області звернулась гр. ОСОБА_5 з приводу надання висновку про доцільність позбавлення її сина - відповідача у справі - батьківських прав. Зазначає, що відповідач є батьком вказаних вище дітей. Їх матір`ю є ОСОБА_6 .. До суду з розглядуваним позовом звернувся орган опіки та піклування Турійської РДА Волинської області. Шлюб між батьками вказаних вище дітей розірвано 25.05.10 р.. Неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали із своєю матір`ю, а з 19.11.18 р. влаштовані до Люблинецького ліцею Волинської облради. Батьки жодного разу не поцікавились навчанням своїх дітей. Утриманням та вихованням цих дітей займається заявниця ОСОБА_5 .. За час проживання дітей у с. Купичеві Турійського району Волинської області відповідач їх не навідував, не цікавився їх навчанням та здоров`ям, а з 23.02.19 р. проходить реабілітацію у Реалібітаційному центрі «Благодать» у с. Малій Висці Кіровоградської області. 18.04.19 р. відповідач подав нотаріально завірену заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав щодо вказаних вище його неповнолітніх дітей. 18.04.19 р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини РДА було розглянуто питання про позбавлення відповідача батьківських прав щодо вказаних вище неповнолітніх дітей позитивно з огляду на ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Покликаючись на ст. ст. 164, 150, 157, 180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», просить позов задовольнити.

За ухвалою судді від 07.06.19 р. було відкрито провадження у справі (а. с. 25).

Копію вказаної вище ухвали та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачем отримано під розпис 02.07.19 р. (а. с. 28).

За станом на 31.10.19 р. від відповідача відзиву на позовну заяву до суду подано не було.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, обгрунтувавши його доводами, наведеними у позовній заяві. Суду додатково пояснила, що друга з позовних вимог - це вимога про стягнення аліментів, так як діти ще не влаштовані у ту чи іншу форму сімейного виховання, фактично проживають із заявницею та вже переведені до іншого навчального закладу з Люблинецького ліцею Волинської облради. Мати дітей перенесла сімейну трагедію, пов`язану із ще однією дитиною, і в даний час неповнолітні діти з нею також не проживають. Зазначає, що у даті народження однієї з дочок відповідача у позовній заяві допущена технічна описка. Просить позов задовольнити, вирішивши у найвищих інтересах дітей питання їх утримання.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належно повідомлений. Про причини неявки суду не повідомив.

Суд, вважає, що розгляд справи можливий у відсутності відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши висновок органу опіки та піклування, яким визначено доцільним та таким, що відповідатиме найвищим інтересам вказаних вище неповнолітніх дітей позбавлення відповідача батьківських прав щодо них, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з копіями свідоцтв про народження, неповнолітня ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 є ІНФОРМАЦІЯ_2 ; батьками останніх є: ОСОБА_6 та ОСОБА_4 - відповідач у розглядуваній справі.

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, що видане 25.05.10 р. відповідачеві, його шлюб з ОСОБА_6 розірвано.

Неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають із своєю матір`ю у АДРЕСА_1 , що стверджується копією довідки № 805, виданої 07.11.18 р. Купичівською сільрадою Турійського району Волинської області.

По місцю фактичного проживання неповнолітніх ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з їх матір`ю у АДРЕСА_2 , відсутні достатні та відповідні умови для її проживання та розвитку, що стверджується копіями: актів обстеження умов проживання від 06.11.18 р., 27.12.18 р., складених комісійно представниками служби.

Інші надані позивачем копії актів обстеження відомостей про факти та аналіз умов проживання саме цих дітей не містять.

Суд приймає до уваги заяву відповідача від 18.04.19 р. про те, що він не заперечує проти того, щоб бути позбавленим батьківських прав щодо вказаних вище своїх неповнолітніх дітей, як доказ байдужості його до їх долі, однак, враховує, що така заява сформована до надходження розглядуваної позовної заяви до суду.

Як слідує з копії листа Люблинецького ліцею Волинської облради від 14.03.19 р. № 195/1. 29/2 - 18, у якому з 19.11.18 р. навчались неповнолітні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікується останніми їх бабуся - ОСОБА_5 ..

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Турійської РДА Волинської обл. від 03.05.19 р. № 1 125/32/1 19, є доцільним та відповідає інтересам вказаних вище неповнолітніх дітей сторін позбавлення відповідача батьківських прав щодо них.

Згідно із ст. 150 СК України, батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватись про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини.

Хоча позивачем не надано суду доказів того, що відповідач був підданий адмінстягненню за вищезазначеними нормами КУпАП, однак, суд, аналізуючи у сукупності надані докази, що характеризують відповідача в частині його ставлення до виконання свого батьківського обов`язку по вихованню вказаних вище своїх неповнолітніх дочок, приходить до висновку, що байдужість відповідача до питань, пов`язаних з життям цих дітей, ухилення від участі у її вихованні, утриманні, безсумнівно, свідчить про неналежне невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків щодо цих дітей на протязі досить тривалого проміжку часу, та відповідність найвищим інтересам цих дітей - задоволення закладеного позову.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню своїх вище зазначених неповнолітніх дітей без поважних причин тривалий час.

Доказів протилежного у розпорядженні суду немає.

А тому позбавлення відповідача батьківських прав щодо вказаних вище неповнолітніх дітей є доцільним, не суперечить їх інтересам, відповідатиме найвищим їх інтересам як дітей з огляду на необхідність їх же захисту, що стверджено і міжнародними правовими актами, зокрема, Конвенцією ООН про права дитини.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., що ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 р. та набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Оскільки відповідач добровільно не надає грошових коштів на утримання вказаних вище дітей, про що свідчить поданий до суду позов, тому кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми, належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, отже, він зобов`язаний сплачувати аліменти на їх утримання.

Таким чином, позовні вимоги стосовно присудження на користь позивача аліментів є обґрунтованими та суд визнає їх підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності із ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Даних про те, що відповідач має доход, а також - про вид та розмір такого доходу - позивачем суду не надано.

З огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування не надано, дані про інших утриманців у розпорядженні суду відсутні, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей сторін у твердій грошовій сумі.

Зокрема відповідач будь - якого письмового заперечення проти позову до суду не подав.

Із сукупності оцінених судом доказів є підстави для висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання вказаних вище двох неповнолітніх дітей та зобов`язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати їх.

При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.

За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання дітей у твердій грошовій, а саме: на утримання дочки ОСОБА_2 - в розмірі по 1 200 грн., а на утримання дочки ОСОБА_3 - в розмірі 1 300 грн - щомісячно на підставі ст. 184 СК України, положеннями якої передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому у ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1 626 гривень, з 1 липня - 1 699 гривень, з 1 грудня - 1 779 гривень; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2 027 гривень, з 1 липня - 2 118 гривень, з 1 грудня - 2 218 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Також суд вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей на користь невизначеної особи, на думку суду, є сформульованою невідповідно до вимог чинного законодавства.

Як зазначено у ст. 193 СК України, що регламентує питання стягнення аліментів та інших коштів на дитину, яка перебуває у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням.

Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах.

За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

На особистий рахунок дитини перераховуються також державні пенсії, інші види допомоги та відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника.

Тому, з врахуванням доводів представника позивача, в цій частині позов слід задовольнити частково та стягнути аліменти з відповідача на особисті рахунки дітей, обов`язок по відкриттю яких слід покласти на позивача як орган опіки та піклування задля забезпечення здійснення ним контролю за їх надходженням та використанням до влаштування дітей у ту чи іншу форму виховання у встановленому законом порядку, так як стягнення коштів на користь невідомої ні позивачеві, неі суду особи, яка у майбутньому може бути визначена як опікун чи піклувальник дітей, на даний час є неможливим.

Тому в решті позову в цій частині слід відмовити.

З відповідача слід стягнути на доход держави судові витрати у справі, від сплати яких звільнений за законом позивач, у повному обсязі за двома позовними вимогами - немайнового та майнового характеру - в розмірі по 768 грн, 40 коп. за кожною з вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, 16 ЦК України, ст. ст. 152, 165, ч. 5 ст. 167, ч. 2 ст. 141, ст. 142, ч. 4 ст. 155, п. 2 ч. 1 ст. 164, 125, 180 - 184, 193 СК України, преамбулою Конвенції ООН про права дитини, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , позбавити батьківських прав щодо його неповнолітніх дітей: дочок ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , аліменти шляхом перерахування їх на особисті рахунки вказаних нижче дітей у банківській установі, негайне відкриття яких покласти на Турійську районну державну адміністрацію Волинської області, на утримання неповнолітніх дітей:

-дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн щомісячно, починаючи з 30.05.19 р. та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття;

-дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 (одна тисяча триста) грн щомісячно, починаючи з 30.05.19 р. та продовжуючи до досягнення цією дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , на доход держави 1 536 (одну тисячу п`ятсот тридцять шість) грн, 80 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - Турійська районна державна адміністрація Волинської області, юридична адреса: 44801, смт. Турійськ Волинської області, майдан Центральний, 5, код ЄРДПОУ 04051491;

представник позивача - Божко Тетяна Петрівна , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , адреса місця праці: 44801, смт. Турійськ Волинської області, майдан Центральний, 5;

відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 09.11.19 р..