Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 311/1811/16-ц

провадження № 61-33559св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідачі - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 липня 2017 року у складі колегії суддів: Крилової О. В., Кухаря С. В., Трофимової Д. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 500959234, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит у сумі 47 811 грн шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені вказаним кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

26 вересня 2014 року ОСОБА_3 повідомила банк про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2

Дізнавшись про відкриття спадщини, кредитор пред'явив кредиторські вимоги до спадкоємців в строки та у порядку, передбаченому статтею 1281 ЦК України.

28 січня 2015 року банк надіслав на адресу Дніпрорудненської державної нотаріальної контори претензію за вих. № 7897-34-б/б з вимогами до спадкоємців колишнього позичальника ОСОБА_2 .

В подальшому претензія від 28 січня 2015 року за вих. № 7897-34-6/6 була передана за належністю до Василівської державної нотаріальної контори, яка поінформувала ПАТ «Альфа-Банк» листом від 06 лютого 2015 року вих. № 74/02-14 про те, що заведена спадкова справа № 8/2015. Спадщину прийняла за законом дружина спадкодавця - ОСОБА_1

23 квітня 2015 року спадкоємцю ОСОБА_1 було надіслано лист з вимогою про досудове врегулювання спору, однак, у досудовому порядку вимоги банку залишилися не виконаними, а тому станом на 13 травня 2015 року зобов`язання спадкодавця перед ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором від 10 вересня 2014 року № 500959234 не виконані та заборгованість спадкодавця перед банком за кредитним договором станом на 23 травня 2016 року складає 34 931 грн 76 коп.

Враховуючи наведене ПАТ «Альфа-Банк просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 34 931 грн 76 коп.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт одержання дружиною померлого боржника ОСОБА_1 майна в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 банком не доведено, в матеріалах справи відсутні відомості щодо одержання у спадщину, яка залишилась після смерті позичальника, спадкоємцем ОСОБА_1 будь-якого майна та вартості такого майна. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що банком не доведене наявність спадкового майна, одержаного відповідачем у спадщину, й можливість погашення зобов'язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна.

Також судом першої інстанції вказано, що банк дізнався про смерть боржника ОСОБА_2 26 вересня 2014 року, а з вимогою-претензією до спадкоємця ОСОБА_1 щодо погашення суми заборгованості за кредитним договором звернувся 23 квітня 2015 року, тобто поза межами шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 1281 ЦК України, тому банк позбавлений права вимоги за вказаним кредитним договором відповідно до положень частини четвертої статті 1281 ЦК України.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 03 липня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк» відхилено.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 23 січня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, дійшов обґрунтованого висновку про те, що банком не доведено наявність спадкового майна, одержаного відповідачем у спадщину, й можливість погашення зобов`язання спадкодавця перед кредитором за рахунок такого майна.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції зазначив, що висновки суду першої інстанції про пропущення банком строку, передбаченого частиною другою статті 1281, є помилковими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому виключив такі посилання з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду змінити та виключити з неї посилання суду про те, що банком не пропущено строк звернення з вимогами до спадкоємців, який встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до Розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 12 червня 2019 року № 677/0/226-19 та Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що, постановляючи ухвалу про відхилення касаційної скарги, апеляційний суд дійшов помилкового висновку, що банком не було пропущено строку, передбаченого статтею 1281 ЦК України.

Вказує, що банку було відомо про спадкоємця, який прийняв спадщину, його адресу, проте у шестимісячний строк банком не було пред'явлено вимог до неї.

Зазначає, що замість того, щоб пред`явити вимоги до спадкоємця протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, як того вимагає частина друга статті 1281 ЦК України, цього не зробив, натомість обмежився направленням до нотаріальної контори заяви-претензії від 28 січня 2015 року.

Таким чином, вважає, що суд апеляційної інстанції під час перегляду справи в апеляційному порядку неправильно застосував статтю 1281 ЦК України, зробивши помилковий висновок про не пропущення банком строку пред'явлення вимог кредитора до спадкоємців, що прийняли спадщину.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на касаційну скаргу ПАТ «Альфа-Банк», яке вказувало на те, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її зміни.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладений кредитний договір № 500959234, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 47 811 грн, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені вказаним кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, копія якого міститься в матеріалах справи.

Як зазначає позивач, йому стало відомо про смерть позичальника 26 вересня 2014 року.

28 січня 2015 року кредитор ПАТ «Альфа-Банк» пред`явив вимоги до спадкоємців, направивши на адресу Дніпрорудненської державної нотаріальної контори Запорізької області заяву-претензію за вих. № 7897-34-б/б.

06 лютого 2015 року Василівською державною нотаріальною конторою Запорізької області на адресу ПАТ «Альфа-Банк» направлено лист, в якому повідомлено про заведення державною нотаріальною конторою спадкової справи за № 8/2015 та зазначено, що спадщину за законом прийняла дружина спадкодавця - відповідач по справі.

За повідомленням нотаріуса станом на 20 грудня 2016 року спадкова маса та вартість успадкованого майна не визначена. Свідоцтва про право на спадщину за законом не видавалися.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Ухвала апеляційного суду оскаржується лише в частині виключення з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на пропуск банком строку пред`явлення вимоги до спадкоємця. В іншій частині оскаржуване судове рішення не переглядається.

Відповідно до частини першої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Судами встановлено, що 26 вересня 2014 року ОСОБА_3 повідомила банк про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2

Частиною третьою статті 1281 ЦК України передбачено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Згідно частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Положенням частини четвертої статті 1281 ЦК України встановлено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців»не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати в суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявності у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження 14-53цс18).

Судами встановлено, що 28 січня 2015 року банк надіслав на адресу Дніпрорудненської державної нотаріальної контори претензію за вих. № 7897-34-б/б з вимогами до спадкоємців колишнього позичальника ОСОБА_2 (а. с. 29-31).

Враховуючи те, що ПАТ «Альфа-Банк» дізналось про смерть позичальника 26 вересня 2014 року, а 28 січня 2015 року направило до нотаріальної контори заяву-претензію, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виключив з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на пропущення банком шестимісячного строку для пред'явлення вимог до спадкоємців позичальника про погашення боргу, оскільки банком було пред'явлено вимогу у передбачений статтею 1281 ЦК України строк.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що банк не пред'явив вимог щодо погашення заборгованості до неї протягом шестимісячного строку від дня, коли дізнався про смерть позичальника, а тому він пропустив такий строк, є необґрунтованими, оскільки кредитор не зобов'язаний повідомляти спадкоєців про наявність вимог щодо спрадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, адже Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги.

Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні відповідачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович