ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/6070/19
Провадження № 22-ц/4820/1840/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Купельського А.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Журбіцького В.О.,

учасники справи: апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 ,

представник відповідача Войналович О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2019 року (суддя - Карплюк О.І.) за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Гранд-Палас» про визнання права власності на нерухоме майно та зобов`язання до вчинення певних дій,

в с т а н о в и в :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Гранд-Палас» (далі -ЖБК «Гранд-Палас») про визнання права власності на нерухоме майно та зобов`язання до вчинення дій.

Позов мотивував тим, що 28.08.2013 року між ним та ЖБК «Гранд-Палас» було укладено договір №2Т-10Т про сплату пайових внесків, за умовами якого ЖБК «Гранд-Палас» взяло на себе зобов`язання організувати будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 , здати його в експлуатацію та передати у власність позивачу нежитлове приміщення загальною площею 227,07 кв.м, а позивач зобов`язався здійснити оплату пайового внеску за нежитлове приміщення зазначеною площею. Відповідно до п.1.6 договору вартість одного квадратного метра нежитлового приміщення становила 8000 грн.

Позивач свої зобов`язання щодо повної сплати грошових коштів виконав в повному обсязі та сплатив відповідачу 1 816 560 грн. Однак, листом від 26.04.2017 року ЖБК «Гранд-Палас» його повідомило, що згідно обмірів організації, що надає послуги з технічної інвентаризації приміщень, різниця між запроектованою та фактичної площею приміщень №2т-10т становить 14,33 кв.м, у зв`язку з чим позивач сплатив відповідачу вартість додаткових 14,33 кв.м нежитлового приміщення 114 640 грн.(14,33 кв.м х8000 грн.).

В листопаді 2018 року відповідач надав позивачу комплект документів для оформлення права власності на нежитлові приміщення №2Т-10Т за адресою АДРЕСА_1 , позивач оформив право власності на зазначені нежитлові приміщення. Однак, згодом ним було встановлено, що загальна площа переданих йому у власність приміщень, відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, становить 228,5 кв.м, водночас, профінансована ним площа приміщень становить 241,4 кв.м.

Вважає, що різниця площі у розмірі 12,9 кв.м виникла внаслідок протиправного зменшення відповідачем приміщень 7Т та 8Т, оскільки площа цих приміщень згідно технічних паспортів не відповідає площі та формі, які зазначені у додатку до договору про сплату пайових внесків від 28.08.2013 року.

Крім того, відповідачем був замурований протипожежний аварійний вихід між належними позивачу нежитловими приміщеннями 7Т та 8Т.

За таких обставин, ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на приміщення 7Т площею 22,9 кв.м та 8Т площею 24,8 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 . Зобов`язати ЖБК «Гранд-Палас» власним коштом облаштувати внутрішні перегородки в приміщеннях першого поверху 7Т та 8Т відповідно до додатку до договору про сплату пайових внесків від 28.08.2013 року та поверхового плану приміщення першого поверху, з врахуванням площі приміщень 7Т-22,9 кв.м та 8Т-24,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язати ЖБК «Гранд-Палас» облаштувати власним коштом аварійний протипожежний вихід між належними позивачу приміщеннями першого поверху 7Т та 8Т, відповідно до додатку до договору про сплату пайових внесків від 28.08.2013 року та поверхового плану приміщення першого поверху.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач вже є власником спірних нежитлових приміщень 7Т, 8Т по АДРЕСА_1 . Право власності на зазначені нежитлові приміщення ніким не оспорюється, а тому повторно визнавати право власності на зазначені нежитлові приміщення з площею передбаченою згідно проекту до договору №2Т-10Т від 28.03.2013 року є безпідставним та необґрунтованим. Крім того, судом зазначено, що умовами договору про пайову участь від 28.03.2013 року укладеного між ОСОБА_1 та ЖБК «Гранд-Палас» не передбачено зобов`язання ЖБК «Гранд-Палас» облаштувати внутрішні перегородки в приміщеннях першого поверху 7Т та 8Т і облаштування аварійного протипожежного виходу між ними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивував тим, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, фактично позбавив його частини власності, при цьому не навів з яких підстав він дійшов до такого висновку. Не погоджується з висновком суду щодо відсутності за умовами договору обов`язку ЖБК «Гранд-Палас» влаштувати внутрішні перегородки та аварійний висновок, зазначивши, що укладеним між сторонами договором про сплату пайових внесків було чітко погоджено кількість приміщень, порядок їх розташування, наявність проходів між ними та наявність відкритого доступу до аварійного протипожежного виходу. Також вважає безпідставним висновок суду про наявність у нього можливостей звернутися до ЖБК «Гранд-Палас» для повернення йому зайво сплачених коштів, при цьому вказує на право обирати самостійно спосіб захисту своїх прав.

ЖБК «Гранд-Палас» відзиву на апеляційну скаргу не направив.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

Представник ЖБК «Гранд-Палас» Войналович О.М. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 28.08.2013 року між ОСОБА_1 та ЖБК «Гранд-Палас» було укладено договір пайового внеску №2Т-10Т.

Відповідно до п.1.1. договору ЖБК «Гранд-Палас» зобов`язався організувати будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1 , здати його в експлуатацію, передати у власність нежитлове приміщення обумовлене цим договором учаснику, який повністю сплатив пайовий внесок.

Згідно п. 1.2. укладеного договору ОСОБА_1 зобов`язався здійснити оплату пайового внеску по спорудженню нежитлового приміщення і може отримати його у власність за умови сплати 100 відсотків внеску.

Умовами пункту 1.6. договору передбачено, що вартість будівництва одного квадратного метра нежитлового приміщення становить 8000 грн., яка є остаточною і перегляду не підлягає.

Відповідно до п. 1.8. договору загальна площа нежитлового приміщення згідно проекту становить 227,07 кв.м.

Згідно п. 1.7. укладеного договору сума пайового внеску ОСОБА_1 становить 1 816 560 грн.

На виконання цих умов договору ОСОБА_1 сплатив ЖБК «Гранд-Палас» 1 816 560 грн.

Відповідно до п.1.8 договору остаточний розрахунок пайового внеску здійснюється згідно фактично побудованої площі нежитлового приміщення після замірів уповноваженої особи або організації.

10 квітня 2017 року житловий будинок по АДРЕСА_1 був зданий в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність.

26 квітня 2017 року ЖБК «Гранд-Палас» направило ОСОБА_1 лист, яким повідомило останнього про збільшення вартості одного квадратного метру нерухомості у будинку по АДРЕСА_1 до 26 631,83 грн. Цим же листом ОСОБА_1 було повідомлено, що згідно обмірів організацією, яка надає послуги з технічної інвентаризації приміщень, різниця між запроектованою та фактичною площею приміщень №2Т-10Т становить 14,33 кв.м та запропоновано ОСОБА_1 доплатити вартість нежитлового приміщення у розмірі 381 627,67 грн.

ОСОБА_1 отримавши вказане повідомлення, сплатив вартість різниці між запроектованою та фактичною площею приміщень №2Т-10Т, 114 640 грн.( 14,33 х8000 грн.).

Згідно з ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За нормами ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст. 392 ЦК України.

У даному випадку позивач виконав свої грошові зобов`язання за договором про дольове інвестування у житлове будівництво №2Т-10Т від 28.08.2013 року, сплативши вартість, установлену вказаним договором, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва.

01 березня 2018 року ЖБК «Гранд-Палас» передало, а ОСОБА_1 прийняв нежитлові приміщення по договору про сплату пайових внесків №2Т-10Т від 28.08.2013 року про що було складено відповідні акти прийому-передачі, в тому числі і на приміщення 7Т загальною площею 15,8 кв.м та 8Т загальною площею 18,8 кв.м.

14 листопада 2018 року ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності на нежитлові приміщення 7Т площею 15,8 кв.м та 8Т площею 18,8 кв.м, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Таким чином, нежитлові приміщення 7Т та 8Т в будинку по АДРЕСА_1 вже належать на праві власності позивачу, а відтак додаткового визнання на них права власності не потребується, оскільки таке право власності ніким не оспорюється.

Не впливають на правильність оскаржуваного рішення доводи апеляційної скарги щодо зобов`язання відповідача до вчинення певних дій, а саме облаштувати власним коштом аварійний протипожежний вихід між належними позивачу приміщеннями першого поверху 7Т та 8Т, відповідно до додатку до договору про сплату пайових внесків від 28.08.2013 року та поверхового плану приміщення першого поверху.

Відповідно до п.1.4. договору про сплату пайових внесків у ЖБК «Гранд-Палас» від 28.08.2013 року, нежитлове приміщення передається учаснику з наступним оздобленням: з встановленням вікон, з штукатуренням і фарбуванням стін у приміщенні та в місцях загального користування, з облицюванням підлоги у приміщенні та в місцях загального користування керамічною плиткою, з виконанням електричної проводки і з встановленням електричних пристроїв згідно проекту у приміщенні та в місцях загального користування.

Умовами даного договору не передбачено зобов`язання ЖБК «Гранд-Палас» облаштувати внутрішні перегородки в приміщеннях першого поверху 7Т та 8Т і облаштувати аварійний вихід між ними.

Зважаючи на зазначене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2019 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.В. Купельський

О.І. Ярмолюк