Справа № 156/1089/19
Номер провадження: 2/156/438/19
У Х В А Л А

"20" листопада 2019 р. смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Нєвєрова І. М. ,

за участю: секретаря судових засідань Салатюк Г.В.

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Іваничівської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення Іваничівської селищної ради від 28 січня 1999 року № 7 в частині узаконення ОСОБА_4 1/5 частину гаража в АДРЕСА_1 та визнання договору купівлі-продажу укладеного 25 липня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідчений державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Іваничівського району зареєстрований в реєстрі за № 1111, в частині продажу гаража Г-1 недійсним ,

встановив:

19 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Іваничівського районного суду із заявою про забезпечення позову, по справі за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Іваничівської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення Іваничівської селищної ради від 28 січня 1999 року № 7 в частині узаконення ОСОБА_4 1/5 частину гаража в АДРЕСА_1 та визнання договору купівлі-продажу укладеного 25 липня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідчений державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Іваничівського району зареєстрований в реєстрі за № 1111, в частині продажу гаража Г-1 недійсним. Заяву обґрунтовує тим, що гараж, який розташований біля будинку АДРЕСА_1 є предметом спору та законність володіння ним на даний час є предметом судового розгляду, що робить неможливим виконання рішення суду № 156/822/18 до ухвалення рішення суду у справі № 156/1089/19 про визнання незаконним та скасування рішення Іваничівської селищної ради та визнання договору купівлі-продажу недійсним. На підставі викладеного просить, зупинити виконання рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 08 липня 2019 року у справі № 156/822/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні приміщенням гаража до ухвалення рішення суду у справі № 156/1089/19 про визнання незаконним та скасування рішення Іваничівської селищної ради та визнання договору купівлі-продажу недійсним та набрання ним законної сили.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обовязку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову": єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі (п.1.); розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Отже, закон пов`язує забезпечення позову з неможливістю чи утрудненням виконання судового рішення.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 26 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З позову вбачається, що предметом позову є приміщення гаражу, що знаходиться в АДРЕСА_1 по АДРЕСА_1 .

Як вбачається із заяви позивача про забезпечення позову рішення Іваничівського районного суду від 08 липня 2019 року у справі № 156/822/18 скасоване постановою Волинського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року. Позивач, як захід забезпечення позову, просить зупинити виконання рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 08 липня 2019 року у справі № 156/822/18, яке на даний час є скасоване і не породжує обов`язків для сторін у справі.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що, у відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ЕСНR1999-Х/ІІ). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ЕСНР 2003-Х). Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 Конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

На підставі викладеного, заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.149-153, 260 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Іваничівської селищної ради про визнання незаконним та скасування рішення Іваничівської селищної ради від 28 січня 1999 року № 7 в частині узаконення ОСОБА_4 1/5 частину гаража в АДРЕСА_1 та визнання договору купівлі-продажу укладеного 25 липня 2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 посвідчений державним нотаріусом Іваничівської державної нотаріальної контори Іваничівського району зареєстрований в реєстрі за № 1111, в частині продажу гаража Г-1 недійсним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з моменту її підписання суддею. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя І.М. Нєвєров