Справа № 361/4247/19
Провадження № 2/361/2688/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

/заочне/

15 листопада 2019 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючого - судді Селезньової Т.В., при секретарі - Яблонській В.І., розглянувши без участі сторін у місті Бровари Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

встановив:

Позивач просить суд в порядку поділу спільного майна визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,162 га, що знаходиться в межах Пухівської сільської ради, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :01:075:0081, мотивуючи тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час подружні відносини вони не підтримують, між ними склалися досить напружені стосунку, внаслідок чого виникла необхідність розділити майно, набуте за час шлюбу за їхні спільні кошти, а саме вказану вище земельну ділянку.

Відповідач повторно не з`явився в судове засідання; був повідомлений належним чином, шляхом направлення йому рекомендованих листів за адресою його місця проживання, відзив на позов не подав. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, і він не повідомив про причини неявки.

Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі і про згоду на ухвалення заочного рішення, наполягала на задоволенні позову. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, ухвалив розглянути справу заочно, згідно ст.223 та ст.280 ЦПК України.

Судом встановлено, що з 02.03.1996р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.03.1999р. ОСОБА_2 є покупцем земельної ділянки площею 0,162 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, із земельної ділянки 0,313га, розташованої на землях, що знаходяться у віданні Пухівської сільської ради народних депутатів Броварського району Київської області, з якої 0,162 га надано для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та 0,151 га для ведення особистого підсобного господарства.

Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 837984 виданий на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № НОМЕР_1 від 05.03.1999р. на ім.,я власника ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1624 га, кадастровий номер :01:075:0081, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно ст.7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства.

Відповідно до ст. 60 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.61 СК України - об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: зокрема, 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ч.7 ст.57 СКУ - якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 05.04.2017р. у справі №6-399цч17, - при поділі майна між подружжям суду слід встановити, за які кошти дане майно набуте: за спільні кошти подружжя чи за особисті одного з них.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 07.09.2016р. у справі №6-801цс16, - статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована одним з подружжя, який може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Згідно ст.69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Згідно ст.70 СК України - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, за загальним правилом, визначеним статтею 60 СК України, майно, набуте у шлюбі, вважається спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до п.п.22, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України), ч.3 ст.368 ЦК України відповідно до ч.ч.2, 3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки , … грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо.

Згідност.81 ЦПК - к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.89 ЦПК - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих доказів встановлено, що спірна земельна ділянка площею 0,1624 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:075:0081, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , набута подружжям ОСОБА_2 у шлюбі, тому згідно ст.60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. За законом, всі правочини, вчинені у шлюбі, вважаються вчиненими в інтересах обох з подружжя.

Таким чином, з доказів, наданих позивачем, встановлено, що вказана земельна ділянка набута у шлюбі, у спільну сумісну власність і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідач даного факту не спростував, відзиву на позов не подав, доказів, які б доводили протилежне, суду не надав. Тому вказана земельна ділянка вважається спільною сумісною власністю подружжя як набута ними у шлюбі.

Подружжя (співвласники спільного сумісного майна) мають право поділити майно між собою. За загальним правилом, встановленим статтею 70 СК України, частки подружжя у спільному сумісному майні вважаються рівними. Тому є підстави для поділу спільного сумісного майна у вказаний позивачем спосіб, за яким частки кожного з подружжя визначаються як рівні, тобто кожному по Ѕ.

Керуючись ст. ст. 60, 63,70 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12,13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку земельної ділянки площею 0,1624 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :01:075:0081, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - як на її частку в об`єкті спільної сумісної власності.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення виготовлено 18.11.2019р.

Суддя Т.В. Селезньова