Постанова

Іменем України

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 757/39258/18-ц

провадження № 61-8470св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 січня 2019 року у складі судді Батрин О. В. та постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Олійника В. І., Приходька К. П., Таргоній Д. О.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2018 року публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (ПАТ «Брокбізнесбанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт», у якому просило застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - додаткової угоди від 19 грудня 2013 року № 4 до договору застави від 08 серпня 2013 року № 03/18П шляхом поновлення за акціонерним товариством майнової вимоги до ОСОБА_1 на отримання грошових коштів у розмірі 147 500 000 грн за договором застави від 08 серпня 2013 року та зобов'язати відповідача повернути банку грошові кошти в розмірі 147 500 000 грн за договором застави від 08 серпня 2013 року шляхом їх перерахування на відповідний рахунок.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року позовну заяву ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт», про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину було направлено для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська (за адресою: вулиця Паторжинського, 18А, Дніпро, Дніпропетровська, 49000).

Постановою Київського апеляційного суду від 26 грудня 2018 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 21 вересня 2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04 січня 2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року, відкрито провадження у справі з підстав, передбачених статтею 187 ЦПК України.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що справа підсудна Печерському районному суду м. Києва.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами обох інстанцій правил територіальної підсудності, просить скасувати оскаржувані рішення та направити справу для розгляду до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська за встановленою підсудністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 аргументована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлені з порушенням норм процесуального права, а саме: частини першої статті 27 та пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, оскільки суди не врахували, що підсудність справи визначається на дату відкриття провадження у справі.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 , третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Еліт», про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину .

Витребувано зазначену справу з Печерського районного суду міста Києва.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 серпня 2018 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - додаткової угоди від 19 грудня 2013 року до договору застави від 08 серпня 2013 року шляхом поновлення за банком майнового права вимоги до ОСОБА_1 на отримання грошових коштів у розмірі 147 500 000 грн та зобов'язання відповідача повернути кошти банку в зазначеному розмірі.

У позовній заяві зазначена адреса відповідача: АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою, виданою комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Реєстр територіальної громади м. Києва від 28 серпня 2018 року № 1746872, станом на 28 серпня 2018 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на території Печерського району міста Києва.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Суди встановили, що згідно здоговором застави від 08 серпня 2013 року №03/18П, додаткових угод № № 2 і 4 до договору застави та довідки про реєстрацію місця проживання особи від 28 серпня 2018 року №1746872 ОСОБА_1 станом на 28 серпня 2018 року зареєстрований за адресою:АДРЕСА_1 , що знаходиться на території Печерського району міста Києва.

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 10 серпня 2018 року, в якому також зазначив місцем його проживання вищевказану адресу.

Підсудність справи визначається на момент пред`явлення позову шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції (статті 27, 184, 187 ЦПК України).

Виходячи з того, що станом на час пред`явлення позовної заяви до суду першої інстанції підсудність позову визначено вірно, позов пред`явлено у відповідності до частини 1 статті 27 ЦПК України до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно відкрив провадження у справі, оскільки справа підсудна Печерському районному суду м. Києва.

Доводи касаційної скаргине дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення постановленні без додержання норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін ухвали Печерського районного суду міста Києва від 04 січня 2019 року та постанови Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04 січня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 17 квітня 2019 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук