ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/497/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: Категорія: 304090000 Подорога Л. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка звернулася з апеляційною скаргою - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 6 серпня 2019 року у складі судді Подороги Л.В., -

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказував, що ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 20 липня 2010 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 25 лютого 2019 року склала 39 979 грн. 94 коп., в тому числі: 18 208 грн. 78 коп. - тіло кредиту; 6 407 грн. 53 коп. - прострочене тіло кредиту ; 12 883 грн. 63 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100 грн. - нараховано пені, 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 880 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просив суд стягнути з відповідача разом з понесеними судовими витратами.

Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 6 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач обрав спосіб захисту своїх прав шляхом стягнення кредитних коштів, проте договору кредиту сторони не укладали.

У вересні 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 6 серпня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 20 липня 2010 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що позичальник висловив згоду про укладення договору приєднання та засвідчив вказане особистим підписом.

Також скаржник зауважив, що відповідач, підписуючи анкету-заяву 20 липня 2010 року, пройшов ідентифікацію в Банку, отримав зарплатну картку, а тому повторне заповнення будь-яких анкет-заяв або підписання інших додаткових документів не вимагалося відповідно до процедури, що затверджена наказами по Банку, що не суперечить чинному законодавству.

Зазначає, що 10 липня 2013 року при зверненні ОСОБА_1 до відділення Банку їй було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» за № НОМЕР_1 та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідач, після отримання картки, здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи.

Вважає, що з наданих банком розрахунків вбачається наявність заборгованості відповідача за наданий кредит, а факт укладення кредитного договору, отримання позичальником кредитних коштів стороною відповідача не оспорювався.

Крім того, скаржник послався на постанову Верховного Суду від 7 березня 2018 року по справі №755/18246/15-ц, в якій зазначено, що у випадку, якщо позичальник частково сплачував заборгованість, користувався кредитними коштами, значить погоджувався з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами.

Також банком надано до суду апеляційної інстанції виписку по руху коштів, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримав кошти через банкомати, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку № б/н від 20 липня 2010 року ОСОБА_1 стала клієнтом АТ КБ «ПриватБанк». (а.с. 5)

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку, Банк також додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Як вбачається із наданої Банком анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», що в графі заяви «прошу надати мені перераховані нижче послуги» мається позначка у графі «зарплатна картка», при цьому будь-які позначки в інших графах: «платіжна картка кредитка «Універсальна», «пенсійна картка», «дебетова особиста картка», «картка GOLD», «пенсійна картка», «ощадкнижка (депозит)», «ідентифікація з паспортом» відсутні.

Згідно наданого Банком розрахунку станом на 25 лютого 2019 року за ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором №б/н від 20 липня 2010 року у розмірі 39 979 грн. 94 коп., з яких: 18 208 грн. 78 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 6 407 грн. 53 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12 883 грн. 63 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 100 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1 880 грн. - штраф (процентна складова). (а.с. 9-13).

Колегія суддів вбачає, що із наданих Банком доказів, а саме з анкети-заяви вбачається, що ОСОБА_1 отримала від Банку послугу шляхом оформлення на своє ім`я «зарплатної картки», що не є укладенням кредитного договору. Крім того, наданий позивачем витяг із Тарифів банку є універсальним і містить відомості щодо умов кредитування за чотирма видами кредитних карт «Універсальна».

Тобто, звертаючись до суду із даним позовом, Банком не надано доказів, що 20 липня 2010 року відповідач отримала картку «Універсальна», також відсутніми є дані про номер кредитної картки, за яким можливо було б ідентифікувати фінансові операції, здійснені за цією карткою, у виписці про рух коштів відповідача. Незазначеними також є і кредитний ліміт картки, процентна ставка, строк користування карткою тощо.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, до апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» надав виписку по руху коштів та довідку про картки надані за договором. (а.с. 65-70). В апеляційній скарзі позивач зазначає, що виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача, що свідчить про отримання позивачем кредитної картки «Універсальна».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

На момент подачі позовної заяви, вказані докази були наявні у позивача, однак, він не подав їх до суду першої інстанції. В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» не навів об`єктивних причин, які перешкодили подати йому вказані докази у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Також, в апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» посилається на постанову Верховного Суду від 7 березня 2018 року по справі № 755/18246/15-ц, в якій зазначено, що часткова сплата заборгованості, користування кредитними коштами свідчить про те, що позивальник погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг.

Однак, зазначені АТ КБ «Приватбанк» обставини не є підставою для задоволення позову, оскільки у матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредиту за заявленим позивачем договором від 20 липня 2010 року.

Не спростовують висновки суду і доводи скаржника з приводу того, що відповідач не оспорювала та не визнавала недійсним спірний кредитний договір, як і не оспорювала факт його укладення, оскільки в даному випадку доведення позовних вимог покладено саме на позивача.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду, що подана Банком анкета-заява не є належним доказом, який підтверджує факт укладання між сторонами кредитного договору та в якому чітко визначено умови надання кредиту та його погашення.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, а також те, що вказаний документ на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що позивач не довів факт укладення між сторонами 20 липня 2010 року договору кредиту, надання відповідачу кредитних коштів за цим договором, наявності у останньої заборгованості за ним перед АТ КБ «ПриватБанк».

За таких обставин колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не впливають на законність ухваленого судом рішення.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 6 серпня 2019 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: Н.І. Гончар

Ю.В. Сіренко

Т.Л.Фетісова: