КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі: Гаврюшенко К.О.

розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року

у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про скасування ухвали про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України

за участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про скасування ухвали про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України та надати ОСОБА_1 право виїзду за межі України з метою лікування, посилаючись на незаконність даної ухвали, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 грудня 2013р. по цивільній справі № 761/23540/13-ц, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 973393,78 грн., судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3441,0 грн.

На виконання вказаного рішення суду, 01 квітня 2014 р. Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, який пред`явлений до виконання до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

24 вересня 2014 р. старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучком В.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучка В.В. від 16 жовтня 2014р. було накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати його відчуження.

09 грудня 2014 р. старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучко В.В. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за виданим 01 квітня 2014 р. Шевченківським районним судом виконавчим листом про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 976 834,78 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 р., яка набрала законної сили подання старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Бучка В.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - задоволено.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилався на порушення його прав, що його було незаконно обмежено у праві виїзду за межі України та незаконно залишено заяву про скасування ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без задоволення, оскільки, в рамках виконавчого провадження державним виконавцем було вилучено та реалізовано на користь стягувача рухоме майно, а саме: автомобіль «Hyundai Tucson».

Також зазначав, що він переніс операцію на серці та йому необхідно продовжити лікування за кордоном за рахунок організацій, які погодилися оплатити лікування.

Такі доводи апеляційної скарги є слушними.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час постановлення ухвали) тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України передбачено саме за ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в України громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань (п.5 ч.1 ст. 6).

Матеріали справи не містять доказів навмисного чи іншого свідомого ухилення від виконання боржником обов`язків по сплаті боргу.

Крім того, факт наявності зобов`язання з виконання судового рішення не є підставою для постановлення ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Для застосування даного заходу державним виконавцем не доведено наявності умисних дій боржника ОСОБА_1 , спрямованих на ухилення від виконання судового рішення, оскільки, ним здійснюється часткова сплата боргу.

Відповідно до роз`яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання забов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Таким чином, на час постановлення судом оскаржуваної ухвали, в матеріалах справи відсутні докази які б підтверджували факт ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Також, в судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 посилався на те, що зобов`язання стосовно оплати боргу виконується та надав копії квитанцій та довідку про доходи(т.2 а/с 20-25).

Крім того, обґрунтовуючи заяву про скасування ухвали про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон та апеляційну скаргу, заявник посилався на те, що він має тяжке захворювання серця, що він переніс інфаркт міокарда та операцію на серці; що йому було надано рекомендацію про проведення повторного стенування, так як його стан здоров`я не був задовільним та зберігається ризик для його життя; що підтверджується наданою суду медичною документацією, а саме: витягом з медичної картки стаціонарного хворого від 25.09.2018 року, випискою з історії хвороби 25.09.2018 року та виписка з картки амбулаторного хворого від 19.11.2018 року, виданої лікарем ЦРП Оболонського району м. Києва (т. 1 а/с 10, 11, 12).

Тому, зазначав, що обмеження його права виїзду за межі України порушує його права, належної оцінки доказам не надав.

Проте, суд постановлюючи ухвалу, належним чином всіх обставин справи не з`ясував.

За таких обставин, ухвалу суду не можна визнати законною і обґрунтованою, тому, вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову з задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року - скасувати і постановити нову, якою заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, яке було застосовано ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 13 листопада 2019 року.

Головуючий: Судді: