Справа №366/1473/19
Провадження №2/366/540/19
Р і ш е н н я

Іменем України

06 листопада 2019 року Іванківський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді : Тетервак Н.А.

при секретарі : Німченко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по договору позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по договору позики, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по договору позики від 28 лютого 2013 року в сумі 76 000 (сімдесят шість тисяч) гривень, а також судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 лютого 2013 року ОСОБА_2 (далі відповідач) отримала від неї, ОСОБА_1 у позику 100 000 грн., які зобов`язувалась повернути до 28 лютого 2019 року, сплачуючи заборгованість щомісячними платежами по 1 000 грн. в зимовий період та по 2 000 грн. у літній період. В підтвердження вона видала розписку про отримання коштів у позику із зазначенням способу та терміну повернення. Підпис відповідача у розписці завірений секретарем Радинської сільської ради Поліського району.

До червня 2014 року відповідач належно виконувала свої зобов`язання, сплачуючи на користь позивача щомісячно кошти в розмірах, визначених за домовленістю між ними. Таким чином на її користь сплачено 24 000 грн. З червня 2014 року відповідач перестала сплачувати їй кошти. Загальна сума заборгованості перед позивачем становить 76 000 грн.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Представника позивача, ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Заяв та клопотань до суду не надіслала. Відзиву до суду ОСОБА_2 не надіслала.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Судом встановлено, що 28 лютого 2013 року між позивачем, ОСОБА_1 та відповідачем, ОСОБА_2 укладено договір позики шляхом складання розписки, за умовами якого відповідач взяв у позивача в борг 76 000 гривень, які зобов`язалася повернути до 28 лютого 2019 року, що підтверджується копією розписки ( а.с. 3). Проте в зазначений строк та на час подання позову відповідач борг не повернув.

До червня 2014 року відповідач належно виконувала свої зобов`язання, сплачуючи на користь позивача щомісячно кошти в розмірах, визначених за домовленістю між ними. Таким чином на її користь сплачено 24 000 грн. З червня 2014 року відповідач перестала сплачувати кошти. Загальна сума заборгованості перед позивачем становить 76 000 грн.

Відповідно дост.1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно дост.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми.

Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обов`язок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Письмова форма договору позики через його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із ст.ст.525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно із ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики,він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як слідує з позовних вимог, питання про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та штрафних санкцій позивачем не ставиться.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що в порушення вищезазначених приписів закону та письмового договору позики, відповідачем не було повернуто борг в обумовлений договором строк, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики є обґрунтованими та законними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

При цьому відповідно дост.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як встановлено судом, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в сумі 768 грн. 40 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 6), які суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача.

Керуючись ст.ст. 137,141,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст. 525,526,530, 536,610,1046-1050 ЦК України, суд-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по договору позики, - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт Серія НОМЕР_1 ), зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , - 76 000 (сімдесят шість тисяч) грн. 00 коп. заборгованості по договору позики від 28.02.2013 року та 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Н.А.Тетервак