Справа № 423/301/19
Провадження № 22-ц/810/837/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Авалян Н.М. (суддя-доповідач), Єрмакова Ю.В., Луганської В.М. розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго»

на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 19 серпня 2019 року (суддя Архипенко А.В.)

у справі про стягнення заборгованості за послугу з централізованого опалення

учасники справи

позивач - Комунальне підприємство «Первомайськтеплокомуненерго»

відповідач - ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

30 січня 2019 року Комунальне підприємство «Первомайськтеплокомуненерго» звернулось до суду з позовом, який уточнило та в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 38 796.49 грн., яка утворилась за період з листопада 2008 року по березень 2019 року

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Попаснянського районного суду Луганської області від 19 серпня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідач з листопада 2008 року по вереснь 2017 року не споживав послугу централізованого опалення, оскільки в його квартирі була демонтована система централізованого опалення, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування та стягнення плати за вказану комунальну послугу.

З вересня 2017 року система централізованого опалення відновлена в квартирі і з жовтня 2017 року відповідач сплачує за надані послуги. Виписка з особового рахунку містить інформацію про повну оплату відповідачем послуг за опалення з жовтня 2017 року

Між сторонами не був укладений письмовий договір, у зв`язку з чим до правовідносин сторін не підлягають застосуванню норми матеріального права, які регулюють правовідносини надання та споживання послуг централізованого теплозабезпечення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги та відзивів на апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати і задовольнити позов. В апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції порушені норми процесуального та матеріального права. Зокрема, суд безпідставно не прийняв до уваги надані позивачем письмові докази. Крім того, скаржник посилається на невідповідність нормам матеріального права висновку суду про відсутність договірних відносин між сторонами, оскільки між сторонами не укладений письмовий договір. Також скаржник посилається на невідповідність нормам матеріального права висновку суду про відсутність у відповідача обов`язку сплачувати за надані послуги, які він фактично не отримував, оскільки відповідач відповідно закону зобов`язаний був самостійно відновити в квартирі теплопостачання. Крім того, скаржник вважає, що суд першої інстанції не врахував правові висновки, висловлені Верховним Судом у подібних правовідносинах.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами, викладеними в апеляційній скарзі, оскільки виходячи з системного аналізу правових норм, плата здійснюється споживачем за фактично отриману теплову енергію. До вересня 2017 року відповідач не був споживачем послуги теплопостачання, оскільки до його вселення квартира була від`єднана від системи централізованого теплопостачання. З вересня 2017 року він за власні кошти відновив ситему теплопостачання в квартирі. З вказаного часу сплачує за отримані послуги теплопостачання та не має заборгованості перед позивачем.

Стислий виклад встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи

Відповідач проживає в багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана квартира була надана позивачу та членам його сім`ї для проживання на підставі ордеру та рішення Виконавчого комітету Золотівської міської ради Луганської області № 45 від 18 березня 2008 року.

Квартира була не придатна для проживання, оскільки знаходилась в аварійному стані. Систему централізованого опалення було закільцовано в квартирі № НОМЕР_3 , що разташована поверхом нижче, ще у 2003 році, оскільки у квартирі № НОМЕР_4 тривалий час ніхто не проживав, про що складені відповідні акти.

У вересні 2017 році відповідач самостійно відновив систему централізованого теплопостачання в квартирі, про що складено акт. З моменту відновлення системи централізованого теплопостачання в квартирі відповідач сплачує за послуги надані послуги та не має заборгованості.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вони частково заслуговують на увагу та зауважує наступне.

Апеляційний суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що за відсутності письмового договору до правовідносин сторін не підлягають застосуванню норми матеріального права, які регулюють правовідносини надання та споживання послуг централізованого теплозабезпечення.

З огляду на встановлені судом обставини, позивач є виконавцем послуги з централізованого опалення, а відповідач є споживачем вказаної послуги, оскільки проживає в квартирі, яка розташована в багатоквартирному житловому будинку, обладнаному централізованою системою теплопостачання.

Правовідносини сторін врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», а також Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом першим частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги.

Наведеними положеннями законів передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Позивач КП «Первомайськтеплокомуненерго» надає населенню послуги централізованого опалення та нараховує оплату за надані послуги за тарифами, затвердженими органом місцевого самоврядування.

Предметом спору є заборгованість за послугу централізованого теплопостачання, яка нарахована позивачем за період з листопада 2008 року по березень 2019 року в розмірі 38796,49 грн.

Відповідач не заперечував, що багатоквартирний будинок, в якому розташована його квартира, обладнаний системою централізорваного опалення. Проте, в його квартирі система централізованого опалення не функціонувала до вересня 2017 року, тому він не зобов`язаний сплачувати за послугу, яку не споживав не з своєї вини.

Позивач не заперечував факту демонтажу системи централізованого теплопостачання в квартирі відповідача, але вважав, що відповідач зобов`язаний був відповідно норм законодавства самостійно відновити систему теплопостачання в своїй квартирі. Позивач вважає, що оскільки відповідач у встановленому законом порядку не повідомляв позивача про порушення в квартирі системи теплопостачання, а позивачем послуга теплопостачання в будинок надавалась, відповідач зобов`язаний сплатити за надану послугу.

Надаючи правову оцінку доводам сторін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Обов'язки споживача визначені в частині другій статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в якій, зокрема, зазначено, що індивідуальний споживач зобов'язаний: своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини (п.2) ;забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу (п.3); власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку (п.4).

Аналіз вищенаведених норм права свідчить про те, що оскільки відповідач не отримував послугу централізованого теплопостачання не з своєї вини, в нього було відсутнє зобов'язання відновити систему теплопостачання та сплачувати за послуги централізованого теплопостачання в період відсутності цієї послуги в квартирі.

Витягом з особового рахунку № НОМЕР_1 підтверджується, що за період з листопада 2008 року по березень 2017 року включно нараховано плату за послугу централізованого теплопостачання у розмірі 34 325.59 грн., яка не підлягає стягненню з відповідача з вказаної вище підстави.

Таким чином, висновок суду про необгрунтованість позову в частині стягнення заборгованості за період фактичного неспоживання послуги централізованого теплопостачання, є правильним, але суж свій висновок не обґрунтував з посиланням на норми матеріального права.

Висновок суду про необгрунтованість позову в частині стягнення заборгованості за період фактичного споживання послуги є помилковим, оскільки суд не перевірив витяг з особового рахунку № НОМЕР_1, на якому позиваем обліковуються: 1) період нарахування, 2) площа квартири, 3) тариф, 4) нарахована оплата, 5) коригування нарахованої оплати, 6) пільга багатодіьної сім`ї, 7) субсидія, 8) проведена споживачем оплата, 9) сума заборгованості.

Пунктом 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

З витягу з особового рахунку № НОМЕР_1 встановлено наступне.

З листопада 2008 року по березень 2017 року включно нараховано плату за послугу централізованого теплопостачання у розмірі 34 325.59 грн. з підстав відсутності послуги не з вини відповідача.

З квітня по вересень 2017 року включно плата не нараховувалась.

В жовтні 2017 року нараховано 412.64 грн., які сплачено в листопаді 2017 року.

В листопаді 2017 року нараховано 1814.56 грн. Надана пільга 302.43 грн. Таким чином до сплати належало 1512.13 грн., які сплачено в грудні 2017 року.

В грудні 2017 року нараховано 1582.80 грн. Надана пільга 864.75 грн. Таким чином до сплати належало 718.05 грн., які сплачено в січні 2018 року.

В січні 2018 року нараховано 2396.87 грн. Надана пільга 1198.44 грн. Таким чином до сплати належало 1198.43 грн., які сплачено в лютому2018 року.

В лютому 2018 року нараховано 2464.48 грн. Надана пільга 1232.24 грн. Таким чином до сплати належало 1232.24 грн., які сплачено в березні 2018 року.

В березні 2018 року нараховано 2274.74 Надана пільга 1137.37 грн. Таким чином до сплати належало 1137.37 грн., які сплачено в квітні 2018 року.

З квітня по жовтень 2018 року включно плата не нараховувалась.

В листопаді 2018 року нараховано 1620.45 грн. Пільга не надавалась.

В грудні 2018 року нараховано 2442.67 грн. Пільга не надавалась.

Всього за листопад - грудень 2018 року нараховано 4063.12 грн. , які сплачено в березні 2019 року.

В січні 2019 року нараховано 3403.13 грн. Пільга не надавалась. Таким чином до сплати належало 3403.13 грн., які сплачено в квітні 2019 року.

В лютому 2019 року нараховано 2971.75 грн. Пільга не надавалась.

В березні 2019 року нараховано 2145.64 грн. Пільга не надавалась.

Всього за лютий - березень 2019 року нараховано 5117.39 грн.

Матеріали справи не містять доказів того, що ця заборгованість погашена відповідачем на момент вирішення справи судом першої інстанції, тому вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про необгрунтованість позову у повному обсязі не відповідає обставинам справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте ухвалене у справі рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до частини першої, частини другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, а також суд припустився помилки у застосуванні норм матеріального права, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги частково прийняті до уваги судом апеляційної інстанції. Проте ці доводи не є підставою для задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, оскільки суд безпідставно відхилив надані позивачем докази, не мають значення для вирішення справи, тому не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У справі, яка переглядається, не ставилось під сумнів, визнавалось відповідачем та встановлено судом, що багатоквартирний будинок, в якому розташована квартира відповідача, обладнаний системою централізованого теплопостачання, позивач є виконавцем послуги централізованого теплопостачання.

Спір виник виключно з приводу того, чи зобов`язаний відповідач відповідно до закону сплачувати за послугу, яку він не споживав до листопада 2017 року та чи сплачено ним за послугу, яку він споживав з листопада 2017 року, а фактичні обставини справи сторонами не заперечувались.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховані правові висновки Верховного Суду України, висловлені в постановах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15, а також в постановах Верховного Суду в постановах 576/2554/14-ц та № 226/1437/16-ц, не заслуговують на увагу, оскільки ці висновки зроблені у справах, в яких було встановлено самовільне відключенння споживачів від системи централізованого теплопостачання.

Позивач помилково вважає, що висновки, висловлені в зазначених справах, підлягають застосуванню не тільки у випадку самовільного відключення споживача від системи централізованого теплопостачання, але також у випадку свідомого неприєднання до системи. До того ж, у справі, яка переглядається, не був встановлений факт свідомого неприєднання відповідача до системи централізованого теплопостачання, оскільки від`єднання від системи було здійснено за п`ять років до вселення відповідача в квартиру. Відповідно до закону відповідач не зобов`язаний був власним коштом негайно відновлювати систему централізованого теплопостачання в квартирі. Крім того, у суду не виникає сумнівів, що відповідач тривалий час не мав для цього достатніх коштів, оскільки, як свідчить виписка з особового рахунку, сім`я відповідача користувалася пільгами як багатодітна до березня 2018 року.

Судові витрати

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України понесені сторонами судові витрати відшкодовуються, виходячи з пропорційності задоволених позовних вимог, оскільки позов задовольняється частково.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення відповідача заборгованості у розмірі 38 796.49 грн. Судом задовольняється позов частково у розмірі 5117.39 грн., що становить 13% від ціни позову.

Позивачем сплачено судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій в загальному розмірі 4802.50 грн. (1921 грн. + 2881.50 грн.).

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню 13% від вказаної суми - 624.33 грн.

Відповідачем сплачено за надання професійної правничої допомоги адвоката 1000 грн.

З позивача на користь відповідача підлягає стягненню 87% від вказаної суми - 870 грн.

Керуючись статтями 141,367,369,374,376,381,382,383,384,388,389,390,391 Цивільного процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» задовольнити частково.

Рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 19 серпня 2019 року скасувати.

Задовольнити частково уточнений позов Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу централізованого теплопостачання за період з листопада 2008 року по вересень 2017 року включно у загальному розмірі 38 796.49 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ) на користь Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» (ідентифікаційний код в , юридична адреса: вул. Молодіжна, 22 А, м. Золоте, Попаснянський район, Луганська область, 93295) заборгованість за послугу централізованого опалення у розмірі 5117.39 гривень, яка складається з заборгованості за лютий 2019 року у розмірі 2971.75 гривень та заборгованості за березень 2019 року у розмірі 2145.64 гривень.

Відмовити в задоволенні позову Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу централізованого опалення за період з листопада 2008 року по січень 2019 року включно.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ) на користь Комунального підприємства «Первомайськтеплокомуненерго» (ідентифікаційний код в , юридична адреса: вул. Молодіжна, 22 А, м. Золоте, Попаснянський район, Луганська область, 93295) у відшкодування витрат на сплату судового збору 624.33 гривень.

Стягнути з Комунального підприємства «Первомайськтеплокомун-енерго» (ідентифікаційний код в , юридична адреса: вул. Молодіжна, 22 А, м. Золоте, Попаснянський район, Луганська область, 93295) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ) у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката 870.00 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді Н.М.Авалян

Ю.В.Єрмаков

В.М.Луганська