Дата документу 05.11.2019 Справа № 554/7036/19
Провадження № 6/554/298/19
У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючої судді Гольник Л.В.,

за участю секретаря Бакулей А.С.,

представника заявника Сергієнко ОСОБА_1 .Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 08.11.2012 року. У заяві посилається на те, що постановою державного виконавця Полтавського районного відділу ВДВС від 27.06.2019 року виконавчий лист №2-568/11 від 06.04.2012 року було повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем вжито заходи щодо пошуку та реалізації її майна, зокрема було реалізовано придбаний на кредитні кошти автомобіль марки Toyota Auris, 2008 року випуску. Однак, суми від реалізації зазначеного автомобіля не вистачило на погашення заборгованості за кредитом. Іншого рухомого та нерухомого майна в неї немає. Відповідно до листа №13025 від 18.07.2019 року у відділі ДВС станом на 18.07.2019 року за місцем проживання ОСОБА_2 відсутні відкриті виконавчі провадження.

В судовому засідання представник заявниці ОСОБА_3 заяву підтримала, обґрунтувавши її тим, що виконавче провадження на даний час завершене, виконавчий лист повернуто стягувачу. Протягом всього часу ОСОБА_2 не ухилялась від виконання рішення суду, офіційно працює.

Представник стягувача АТ «Родовід Банк» Смиковська І.П. в судове засідання не з`явилась, надіславши суду відзив на заяву про скасування заходів щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, в якому заперечила проти задоволення заяви.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 08.11.2012 року з метою виконання рішення суду заборонено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , виїжджати за межі України до виконання нею своїх зобов`язань, покладених судовим рішеннями по примусовому виконанню виконавчого листа №2-568, виданого 06.04.2012 року Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» боргу в сумі 199439,50 грн. та судового збору в сумі 1200 грн.

П. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Порядок здійснення права на виїзд за кордон осіб, які є громадянами України, а також випадки тимчасового обмеження права на виїзд за кордон регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України від 21.01.1994 року громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 441 Цивільного процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Як встановлено в судовому засіданні підставою для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 слугувало те, що вона є боржником у виконавчому провадженні про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Родовід Банк».

Постановою державного виконавця Полтавського районного відділу ВДВС від 27.06.2019 року виконавчий лист №2-568/11 від 06.04.2012 року було повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». В рамках даного виконавчого провадження, державним виконавцем вжито заходи щодо реалізації майна боржника, зокрема було реалізовано придбаний на кредитні кошти автомобіль марки Toyota Auris, 2008 року випуску. Однак, суми від реалізації зазначеного автомобіля не вистачило на погашення заборгованості за кредитом. Іншого рухомого та нерухомого майна у боржника немає.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд бере до уваги те, що відповідно до листа Полтавського районного ВДВС №13025 від 18.07.20169 року станом на 18.07.2019 року у відділі ДВС за місцем проживання ОСОБА_2 відсутні відкриті виконавчі провадження.

Суд вважає, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України , яке застосоване з 08.11.2012 року, не свідчить про тимчасовий характер цих заходів. При цьому, суду не надано належних допустимих доказів того, що боржник ухиляється від виконання рішення суду. Навпаки, ОСОБА_2 з 19.04.2017 року працює у ТОВ «Фудком» фахівцем по роботі з персоналом (а.с. 22).

Попри повернення виконавчого документу стягувачу 27.06.2019 з даного часу ним ця постанова не оскаржена, а суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних дій.

Відповідно до ч. 5-8 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

За результатами розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Таким чином, оскільки постановою державного виконавця Полтавського районного відділу ВДВС від 27.06.2019 року виконавчий лист №2-568/11 від 06.04.2012 року було повернуто стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», станом на 18.07.2019 року у відділі ДВС за місцем проживання ОСОБА_2 відсутні відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_2 не ухиляється від виконання рішення суду, тому суд приходить до висновку про скасування застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в:

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, ІПН НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,у праві виїзду за межі України, що накладене ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 08.11.2012 року у справі № 1622/1522/2012.

Ухвалу суду направити до виконання до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів.

Повний текст ухвали складено 11.11.2019 року.

Суддя Л.В.Гольник