233 № 233/856/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря судового засідання Франчук А.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором б/н від 23.02.2009 року у загальному розмірі 14671,09 грн, з яких: 1920,15 грн - заборгованість за кредитом; 11576,13 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500,00 грн фіксована частина, 674,81 грн процентна складова.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.02.2009 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31.01.2017 року має заборгованість 14671,09 грн, яка складається з такого:

- 1920,15 грн - заборгованість за кредитом;

- 11576,13 грн заборгованість по процентам за користування кредитом;

- штрафи: 500,00 грн фіксована частина, 674,81 грн процентна складова.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву (а.с. 92-93), в якому просив застосувати позовну давність, а також взяти до уваги, що позовні вимоги занадто завищені, оскільки він отримав кредит у розмірі 2000,00 грн, зі сплатою відсотків 30% річних. Тож, проценти за користування кредитними коштами, на його думку, мають дорівнювати 4800,00 грн.

Позивач відповідь на відзив не подав.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 листопада 2019 року залучено до участі в розгляді цієї справи правонаступника Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 23 лютого 2009 року ОСОБА_1 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та виявив бажання про оформлення на своє ім`я банківської послуги Кредитка «Універсальна», у якій зазначив свої персональні дані. У заяві погоджено вид кредитки Кредитка «Універсальна»; валюта гривна; базова процента ставка 2,5 проценти на місяць на залишок заборгованості. У заяві, підписаній відповідачем, останній підтвердив факт ознайомлення та згоди з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, а також надав свою згоду на те, що дійсна заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг (а.с.5-12).

Зазначене свідчить про обізнаність відповідача з порядком та умовами погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших платежів.

Згідно із довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта ОСОБА_1 , 12.03.2013 року встановлено кредитний ліміт 0,00 грн; 12.03.2013 року кредитний ліміт збільшено 2000,00 грн, 11.01.2018 року збільшено кредитного ліміту 2000,00 грн. Строк дії кредитної картки 12.16 (а.с.98,99).

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконав.

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за Договором б/н від 23.02.2009 року (а.с.4) вбачається, що заборгованість за кредитом складає 1920,15 грн, заборгованість за процентами складає 11576,13 грн, заборгованість по судовим штрафам складає 1174,81 грн, загальна сума заборгованості складає 14671,09 грн.

Аналізуючи зміст наданого позивачем розрахунку, суд погоджується з розміром вказаної у ньому заборгованості за тілом кредиту, що становить 1920,15 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредитом у розмірі 1920,15 грн.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що у відповідності до умов кредитного договору б/н від 23.02.2009 року відповідачу була надана кредитна картка зі строк дії до останнього дня 12.16 року (а.с.99). Позивач із вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту звернувся 23.02.2017 року, тобто в межах строків, встановлених ст. 257 ЦК України.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитним коштами, суд прийшов до таких висновків.

З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховані позивачем за період з 02.03.2009 року по 31.01.2017 року.

Проте, згідно із умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, кредит надавався відповідачу з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Довідки позивача, строк дії картки до останнього дня 12.2016 року, тобто до 31.12.2016 року (а.с.99).

Нарахування процентів після закінчення строк дії кредитного договору суд вважає неправомірним, оскільки після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Така позиція відповідає висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року в цивільній справі №444/9519/12, який згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» має враховуватися судами.

Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами за період з 01 січня 2017 року по 31 січня 2017 року слід відмовити.

Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що процентна ставка за договором підвищувалася позивачем в односторонньому порядку з 01.09.2014 року до 34,80%, 01 квітня 2015 року до 43,20% річних.

Статтею 1056-1 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення кредитного договору) встановлено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів (ч.1). Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку (ч.2). Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною (ч.3).

Отже, суд приходить до висновку, що позивач не мав права підвищувати в односторонньому порядку процентну ставку за кредитним договором, укладеним між ним та відповідачем, відповідно нарахування процентів за вказаним договором має здійснюватися виходячи з процентної ставки, яка була визначена на час укладення договору, тобто 30,00% річних.

Проценти за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року виходячи з базової процентної ставки 2,5 % на місяць повинні дорівнювати:

Отже, проценти за користування кредитом за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2016 року включно виходячи з базової процентної ставки 2,5 % на місяць повинні дорівнювати:

-з 01.09.2014 по 31.12.2016 1920,15 грн х 0,08% (30,00%/360 днів) х 852 днів прострочки = 1312, 08 грн.

До цієї суми слід додати проценти, нараховані до 01.09.2014 у розмірі 423,72 грн.

Загальний розмір процентів за період з 02 березня 2009 року по 31 грудня 2016 року становить 1312,08 грн + 423,72 грн = 1735,80 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути проценти за користування кредитними коштами за період з 02 березня 2009 року по 31 грудня 2016 року у розмірі 1735,80 грн.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог в частині нарахування процентів за користування кредитом з огляду на таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Умовами кредитного договору б/н від 23.02.2009 встановлений строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (ч.1). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом установлено, що відповідач здійснював часткове погашення заборгованості, останній платіж за кредитним договором вчинив 25 квітня 2014 року (а.с.70-71). Позивач із позовом до суду звернувся 22 лютого 2017 року, тобто в межах строків, встановлених ст. 257 ЦК України.

Суд також вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором неустойки (штрафів) у розмірі 1174,81 грн, нарахованих при подачі позову, оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у м. Костянтинівка Донецької області, яке відповідно до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати неустойки (штрафів) у розмірі 1174,81 грн на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитним договором б/н від 23.02.2009 року, а тому в задоволенні позовних вимог в частині стягнення судових штрафів слід відмовити.

Таким чином, без врахування нарахованих штрафів, загальний розмір заборгованості відповідача за договором б/н від 23.02.2009 року становить 3655,95 грн, та складається з такого: 1920,15 грн заборгованість за кредитом; 1735,80 грн заборгованість по процентам за користування кредитом.

За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23.02.2009 року у загальному розмірі 3655, 95 грн.

Отже, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд, пропорційно до розміру задоволених вимог (позов задоволено на 24,92%), присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 398, 72 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (ідентифікаційний код 14360570, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.50) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 23.02.2009 року у розмірі 3655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) грн 95 коп., яка складається з такого:

- 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн 15 коп. заборгованість за кредитом;

- 1735 (одна тисяча сімсот тридцять п`ять) грн 38 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 02.03.2009 по 31.12.2016.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 398 (триста дев`яносто вісім) грн 72 коп.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. В. Каліуш