У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.11.2019 Справа №2-1371/10

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Хамелко О.Ю.,

державного виконавця Пуршеги Ірини Василівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за поданням старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області Приймак Алли Юріївни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника,

ВСТАНОВИВ:

Cтарший державний виконавець Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області (далі Тернопільський міський відділ ДВС) Приймак А.Ю. звернулась в суд з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, а саме: Ѕ житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 . В обґрунтування цих вимог зазначає, що на виконанні у Тернопільському міському відділі ДВС перебуває виконавче провадження АСВП № 36224929 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 80404,55 грн. Ця заборгованість не погашена. При вчиненні виконавчих дій встановлено, що боржнику належить Ѕ житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності не яке не зареєстроване. З метою виконання рішення суду та звернення стягнення на вказане майно державний виконавець звернувся до суду з даним поданням.

Державний виконавець Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області Пуршега І.В., діючи на підставі довіреності, у судовому засіданні подання підтримала з мотивів, викладених у ньому та просила його задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-1371/10, всесторонньо, повно та об`єктивно дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні обставини.

На виконанні Тернопільського міського відділу ДВС знаходиться виконавчий лист, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі № 1915/1425/2012 від 29 лютого 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 80404,55 грн., з яких: 69588,68 грн. спричиненої матеріальної шкоди; 10000 грн. спричиненої моральної шкоди; 815,87 грн. судових витрат, понесених при подачі позовної заяви (далі також може вживатись як Виконавчий лист).

Це виконавче провадження відкрито згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 36224929 від 01 лютого 2013 року.

Місцем проживання ОСОБА_1 у Виконавчому листі зазначено АДРЕСА_2 .

28 березня 2014 року державним виконавцем Тернопільського міського відділу ДВС винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухому та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 .

Також державним виконавцем 04 та 08 квітня 2019 року здійснено ряд запитів до реєструючи органів з метою визначення наявності майна у ОСОБА_3 чи отримання ним доходу.

Згідно отриманих відповідей ОСОБА_3 не отримує пенсії, не працює за трудовим чи цивільно-правовим договором, не має відкритих рахунків юридичної та/або фізичної особи підприємця, за ним не зареєстровані транспортні засоби та відсутні відомості про джерела його доходів.

Водночас, як убачається з відповіді із товариства з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» № 593/07-2 від 16 квітня 2019 року, ОСОБА_1 є власником 1/3 квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29 грудня 1995 року згідно розпорядження № 12023 від 27 грудня 1995 року.

28 січня 2019 року начальник Тернопільського міського відділу ДВС надав відповідь представнику ОСОБА_2 адвокату Молиню Р.П. № 3075, з якої вбачається, що за Виконавчим листом в користь ОСОБА_2 стягнуто 14203,88 грн., з яких 10112,98 грн. згідно платіжного доручення № 573 від 06 листопада 2014 року та 4090,9 грн. згідно розпорядження № від 28 квітня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17 липня 2012 року скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2012 року і задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним. Визнано недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , Ѕ житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами АДРЕСА_1 , посвідчений 03 грудня 2009 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Будз Н.Є., який зареєстрований в реєстрі за № 4937.

Також, постановою Тернопільського окружного адміністративного суду, котра залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2014 року, скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на Ѕ житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами АДРЕСА_1 , що проведена на підставі договору дарування, посвідченого 03 грудня 2009 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Будз Н.Є., який зареєстрований в реєстрі за № 4937 та зобов`язано Тернопільське районне госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації поновити запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно, щодо прав власності ОСОБА_1 на Ѕ житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами АДРЕСА_1 .

Ця постанова суду не виконана та запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно, щодо прав власності ОСОБА_1 на зазначений об`єкт нерухомості не поновлено, що підтверджується інформаційною довідкою № 187377652 від 04 листопада 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

17 травня 2019 року адвокат Молинь Р.П. звернувся до начальника Тернопільського міського відділу ДВС з заявою у якій просив звернутись до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване, а саме: Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 .

Надаючи оцінку вказаним обставинам справи, суд керується наступними нормами права та прийшов до таких висновків.

Частина 5 ст. 129 Конституції України визначає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання.

Частиною 1 ст. 1 Закону «України» Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі по тексту Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (частина 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII)

Загальний порядок звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна визначений статтею 50 Закону № 1404-VIII, відповідно до частини 1 якої, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Згідно з частиною 4 ст. 50 Закону № 1404-VIII, після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до частини 10 ст. 440 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця. (частина 11 ст. 440 ЦПК України)

Відповідно до частини 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В результаті проведених виконавчих дій встановлено, що єдиним зареєстрованим майном ОСОБА_1 є 1/3 квартири АДРЕСА_3 , однак у цьому помешканні від проживає, а тому стягнення на нього може бути звернено в останню чергу, відповідно до частини 1 ст. 50 Закону № 1404-VIII.

Іншого зареєстрованого майна, чи грошових коштів на які можливо було б звернути стягнення у ОСОБА_1 не виявлено.

Добровільно рішення суду про стягнення з нього в користь ОСОБА_2 грошових коштів у повному обсязі ОСОБА_1 не виконує.

Водночас, у ОСОБА_1 наявне інше нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване, а саме: Ѕ житлового будинку з надвірними побудовами і спорудами АДРЕСА_1 .

Наявність такого майна та його належність ОСОБА_1 підтверджується рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 17 липня 2012 року та постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2012 року.

Таким чином, суд приходить до переконання, що наявні правові підстави для задоволення даного подання та звернення стягнення на вказане майно ОСОБА_1 з метою погашення заборгованості за Виконавчим листом.

Керуючись статтями 440 , 352-355 Цивільного процесуального кодексу України,суд,

ПОСТАНОВИВ:

поданням старшого державного виконавця Тернопільського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області Приймак Алли Юріївни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку, а саме: Ѕ (половину) житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом, виданим 21 березня 2012 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у справі № 1915/1425/2012, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 80404,55 грн. з яких: 69588,68 грн. спричиненої матеріальної шкоди; 10000 грн. спричиненої моральної шкоди; 815,87 грн. судових витрат, понесених при подачі позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду, в п`ятнадцятиденний строк з дня підписання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 12 листопада 2019 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка