Справа № 758/7094/19 Головуючий в суді І інстанції Войтенко Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Мельника Я.С.,

суддів: Іванової І.В., Матвієнко Ю.О.,

за участі секретаря Гановської А.М.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 червня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 10 червня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі ст. 315 ЦПК України, оскільки зі змісту заяви вбачається спір про право.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити постанову про задоволення його заяви.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зокрема посилається на те, що зі змісту його заяви не вбачається спору про право, він є єдиним спадкоємцем після смерті його матері, і без встановлення факту йогопостійного проживання з матір`ю на момент її смерті він не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважає висновок суду про відмову у відкритті провадження необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту заяви вбачається спір про право, так як вимога про встановлення факту постійного проживання пов`язана з доведенням факту прийняття спадщини, на яку можуть мати права інші спадкоємці, або ж Київська міська рада в порядку прийняття відумерлої спадщини, при цьому заявнику роз`яснено право подати позовну заяву в порядку позовного провадження про встановлення факту спільного проживання та визнання права власності на спадкове майно до належного відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 просить в порядку окремого провадження встановити факт його постійного проживання разом з померлою матір`ю ОСОБА_2 , оскільки Першою київською державною нотаріальною конторою заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері з причин пропуску заявником строку на подачу заяви про прийняття спадщини.

Встановлення факту проживання однією сім`єю заявник обґрунтовує необхідністю довести, що він фактично прийняв спадщину після смерті матері, оскільки доглядав за нею та постійно проживав з померлою однією сім`єю.

Відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо зі змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, а встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У справах про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем у разі наявності спору, належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заявник просив встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем і встановлення даного факту пов`язано з оформленням спадщини, при цьому орган місцевого самоврядування також може претендувати на це майно у разі визнання спадщини відмерлою, отже зі змісту заяви вбачається спір про право, який в порядку окремого провадження розгляду не підлягає, тому місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження у справі, при цьому, суд першої інстанції також правильно зазначив, що заявник не позбавлений можливості звернутися до суду із позовною заявою про встановлення зазначеного факту та визнання права власності на спадкове майно із використанням відповідних процесуальних інститутів позовного провадження до інших спадкоємців які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем має бути відповідний орган місцевого самоврядування, що також узгоджується із роз`ясненнями, викладеними у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 10 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: