справа № 372/2777/19 головуючий у суді І інстанції Потабенко Л.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лівінського С.В., Суханової Є.М.,
з участю секретаряМариненко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЩИНА-ЖИТЛО» на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЩИНА-ЖИТЛО» до Обухівської міської ради, Державного підприємства «Київське лісове господарство», ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВЩИНА-ЖИТЛО» звернулося з позовом до Обухівської міської ради, Державного підприємства «Київське лісове господарство», ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року у відкритті провадження у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВЩИНА-ЖИТЛО» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та справу направити на розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Скаргу мотивує тим, що договір від 03.08.2010 року про відступлення права вимоги за договором від 09.02.2006 року є невід`ємною частиною основного договору від 09.02.2006 року, в зв`язку з чим одним із відповідачів є фізична особа - ОСОБА_1 , тому справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В ухвалі про відкриття апеляційного провадження відповідачам було надано строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, однак відзиву до суду не надходило.

В судовому засіданні представники апелянта - Розваляєва Т.С. , Орлов В.В. просили апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

15.10.2019 року до суду надійшло клопотання директора Державного підприємства «Київське лісове господарство» Смоліна В.О. про розгляд апеляційної скарги за відсутності їх представника (а.с.81).

Дослідивши надані матеріали, вислухавши думку представників апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкриті провадження по даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в порядку ЦПК України прагне вирішити спір, що має бути вирішено в порядку господарського судочинства.

З такими висновками колегія суддів не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а, також, не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, виходячи з наступного.

Згідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами, як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Відповідно до ст. 187 ЦПК України суддя при вирішенні питання про прийняття позовної заяви до розгляду має перевірити чи підсудна справа цьому суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України, ГПК України, КК України або КУпАП - віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому, судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації і визначається законом.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що система судів загальної юрисдикції відповідно до Конституції України будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно ст.22 вказаного Закону, місцевий суд є судом першої інстанції і розглядає справи, віднесені процесуальним законом до його підсудності. За змістом ч.3 цієї норми, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб`єктним складом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вимогою про визнання договору недійним, де однією із сторін, та відповідачем є фізична особа - ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи те, що відповідачем по справі є фізична особа, яка не є підприємцем, з урахуваннямп. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, своїх висновків з цього приводу не мотивував і дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження, вважаючи, що спір, який виник між сторонами слід розглядати в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до постановлення ухвали з порушенням правил підсудності, що в силу ст.379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 257, 367, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЩИНА-ЖИТЛО» задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 02 серпня 2019 року скасувати.

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВЩИНА-ЖИТЛО» до Обухівської міської ради, Державного підприємства «Київське лісове господарство», ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: С.В. Лівінський

Є.М. Суханова