У Х В А Л А

08 листопада 2019 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Мацишин Л.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Покровска міська рада Донецької області про встановлення факту постійного проживання без реєстрації,-

Встановив :

Заявник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт постійного проживання без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 та ягіди» у період з 30 липня 2014 року по 27 вересня 2016 року, посилаючись на те, що встановлення зазначеного факту необхідне для приватизації зазначеного житла, в проведенні якої Покровською міською радою Донецької області було відмовлено з підстав відсутності відомостей про реєстрацію у вказаній квартирі у вищевказаний період, а також ненадання документу, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частини 2 статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 4 статті 315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається з поданої заяви, встановлення факту постійного проживання в будинку потрібно заявнику для реалізації права на приватизацію цього житла, в проведенні якої Покровською міською радою Донецької області було відмовлено з підстав відсутності відомостей про реєстрацію заявника та ненадання документа, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Як роз`яснено у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.

Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства.

У ч.3 ст.9 ЖК УРСР визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України від 19 червня 1992 року № 2482-ХІІ «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закон № 2482-XII).

У статті 1 цього Закону закріплено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні й збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Згідно із ч.11 ст.8 цього Закону спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Відповідно до п.п.е) п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про передачу в приватну власність майна, яке за законом підлягає відчуженню громадянину, зокрема: відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» підлягають передачі сім`ям наймачів квартири (будинки) та належні до них господарські споруди і приміщення.

В даній справі, заявник фактично просить встановити факт, який буде доказом та надаватиме йому право на приватизацію будинку, проте при розгляді судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, докази не фіксуються, і не встановлюється їх доказове значення поза спором про право, що такими доказами підтверджується чи оспорюється.

Отже, у справі вбачається спір про право, який стосується права ОСОБА_2 на безоплатну приватизацію займаним нею будинком за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 » та який необхідно вирішувати в позовному провадженні.

Враховуючи наведене, у відкритті провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя

постановив:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , заінтересована особа Покровска міська рада Донецької області про встановлення факту постійного проживання без реєстрації, відмовити.

Роз`яснити заявнику право подати до суду позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.С. Мацишин

08.11.2019