Справа № 473/4685/19
УХВАЛА

"12" листопада 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Лузан Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

в листопаді 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах представником адвокатом Вишневським А.А., до відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - ПАТ ПУМБ) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6843, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ ПУМБ невиплачених в строк, відповідно до умов кредитного договору № GP-7606837 від 08.05.2015 року, коштів у сумі 16 392 грн. 77 коп.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала неправомірністю вимог стягувача, з якими останній звернувся до нотаріуса для вчинення спірного виконавчого напису.

Разом з тим, в інтересах позивача її представник Вишневський ОСОБА_2 подав заяву, в якій просив звільнити її від сплати судового збору або розстрочити його сплату.

Розглянувши дану заяву, суд прийшов до наступного.

Так, згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, прийнятих Комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року, та практики Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнається необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 року в справі «Креуз проти Польщі»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Так, відповідно до ч. ч.1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З вищевказаних підстав, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно ст. 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Між тим, представником позивача не зазначено обставин, з якими закон пов`язує можливість позитивного вирішення питання щодо звільнення від сплати судового збору, розстрочення його сплати, а також не надано відповідних доказів.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору або розстрочення його сплати, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про звільнення від сплати судового збору, розстрочення його сплати, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Лузан