ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2522/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"10" вересня 2019 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Мицик Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання - Пугач Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач у листопаді 2018 року звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.10.2014 у сумі 116331,90 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що між сторонами був укладений кредитний договір № б/н від 28.10.2014, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 37095,48 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав належним чином, заборгованість не погасив. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість, яку в добровільному порядку сплачувати не бажає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить стягнути суму заборгованості з відповідача.

Ухвалою суду від 29.01.2019 провадження у справі відкрито та її розгляд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, а також просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В разі неявки відповідача в судове засідання щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Враховуючи викладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників судового процесу та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення.

Дослідивши наявні письмові матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом встановлено, що 21.11.2009 ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку та отримав картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, ОСОБА_1 розписався в отриманні кредитної картки та ПІН (а.с.6).

В подальшому, 28.10.2014 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов надання продукту кредитних карт (а.с.7). Відповідно до пункту 2.1 Угоди, банк надає замовнику кредит в сумі 37095,48 грн., на строк 24 місяці, шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів в розмірі 1,5% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в обумовлені в заяві та умовах. Пунктом 2.2 Угоди визначено. Що при порушенні строків погашення заборгованості, позичальник сплачує банку штраф в розмірі 2164,94 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно у даному випадку суд вважає доведеним факт отримання відповідачем кредитної картки з пін-кодом на умовах, визначених Генеральною угодою від 28.10.2014. Отже, підписавши 28.10.2014 Генеральну угоду, відповідач прийняв пропозицію банку про укладення договору про надання банківських послуг, в якому встановлено розмір суми кредиту, процентів за користування, штрафних санкцій.

ПАТ КБ «Приват банк» свої зобов`язання за угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, що встановлений договором.

Відповідач свої зобов`язання за умовами укладеного договору не виконує.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 07.10.2018 у відповідача наявна заборгованість у розмірі 131650 грн. 07 коп. яка складається із наступного: 36536 грн. 77 коп. заборгованість за кредитом; 26271 грн. 00 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 66677 грн. 36 коп. заборгованість за пенею та комісією; 2164 грн. 94 коп. - штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди (а.с. 4-5).

Водночас, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 116331 грн. 90 коп., яка складається із наступного: 36536 грн. 77 коп. заборгованість за кредитом; 26271 грн. 00 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом; 53524,13 грн. 36 коп. заборгованість за пенею та комісією.

Однак у вказаній Генеральній угоді, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у виді грошової суми та її визначеного розміру.

Суд вважає, що Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, а також не зазначено чи саме ця редакція діяла на момент підписання Генеральної угоди, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28.10.2014 шляхом підписання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приват Банк» не повернуті у встановлені строки, що свідчить про порушення його прав, тому суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, нарахованих відсотків та штрафу за неповернення кредитних коштів.

В частині позовних вимог про стягнення пені та комісії в розмірі 53524,13 грн. слід відмовити як у безпідставних та не доведених.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 16, 207, 626, 628, 634, 638, 640, 1054, 1055, 1216, 1281 ЦК України, ст. 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 263, 265, 274- 285, 289, п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, адреса листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» суму основного боргу по кредиту у розмірі 36536,77 грн., проценти за користування кредитом у розмірі 26271 грн., та судові витрати у розмірі 949,70 грн.

В решті заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя Ю.С. Мицик