РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/12324/19

Провадження № 2/643/4418/19

19.11.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Букреєвої І.А., за участю секретаря Закладної К.В., позивача - ОСОБА_1 , представників відповідачів - Долженко Д.М., Медведєвої Т.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Московського району Харківської міської ради, Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про встановлення факту отримання статусу дитини-сироти та зобовязання вчинити певні дії ,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив встановити факт отримання ним статусу "дитини-сироти" та зобовязати Адміністрацію Московського району Харківської міської ради, Службу у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради внести відомості до Всеукраїнської єдиної інформаційно-аналітичної системи " Діти" про набуття ним статусу "дитини-сироти "

Представники відповідачів Адміністрації Московського району Харківської міської ради, Служби у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради не заперечували проти встановлення факту, що ОСОБА_1 отримав сатус "дитини - сироти" , але просили відмовити в частині зобовязання їх внести відповідні відомості до Всеукраїнської єдиної інформаційно-аналітичної системи " Діти" про набуття ним статусу "дитини-сироти ", оскільки цеє неможливим технічно. На підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», рішення про надання дитині статусу дитини-сироти може прийняти відповідний орган за місцем первинного обліку дитини, тобто за місцем набуття статусу, а місцем первинного обліку позивіача є служба у справах дітей м.Краснодон Луганської області .

Заслухавши позивача, пояснення представників відповідачів , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є внутрішньо переміщеною особою та є студентом Луганського національного університету економічного факультету , денної форми навчання.

Мати ОСОБА_1 - ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 16 травня 2017 року складено актовий запис № 03 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського району міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області .

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України відомості про батька позивача внесені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України .

Так, відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Після вимушеного переїзду до м. Харкова у вересні 2017, позивач неодноразово звертався до Служби у справах дітей по Слобідському району Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з питання отримання статусу дитини-сироти з метою забезпечення державними пільгами, у тому числі стипендією, відповідно до чинного законодавства, а саме - Постанови Кабінету Міністрів України від 5 квітня 1994 р. «Про поліпшення навчання, виховання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування». Але в наданні зазначеного статусу йому було відмовлено. Однак , ,встановлено, що фактично у 2015 році ОСОБА_1 було набуто статус дитини-сироти, але зазначені відомості не були внесені до Всеукраїнської інформаційно-аналітичної системи «Діти» у зв`язку з тим, що органи державної влади не здійснювали своїх повноважень на території проведення терористичної операції, чим в результаті порушуються законні права та інтереси позивача як дитини-сироти .

Згідно зі ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» від 13 січня 2005 року з наступними змінами, дитина-сирота - це дитина, в якої померли чи загинули батьки. Статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - це визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування.

На теперішній час з тимчасово непідконтрольної території України неможливо отримати документи, які би в повній мірі підтверджували статус ОСОБА_1 , як дитини-сироти.

Нормами Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» передбачено, що дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, держава створює умови для реалізації прав на виховання в сім`ї, на усиновлення, захисту майнових та житлових прав, забезпечення соціально-правових гарантій, оздоровлення, медичне забезпечення, тощо.

Однак відсутність підтвердження статусу ОСОБА_1 унеможливлює реалізацію ним своїх законних прав та інтересів як дитини-сироти.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні беззаперечно встановлено факт наявності у ОСОБА_1 статусу дитини-сироти.

До позовної заяви позивач надав рішення виконавчого комітету Молодогвардійської міської ради Луганської народної республіки від 15 жовтня 2015 року № 13, яке свідчить, що ОСОБА_1 надано статус дитини-сироти у зв`язку зі смертю матері, що також підтверджується свідоцтвом про смерть від 16.05.2017 серія НОМЕР_2 .

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Ьоіхісіои V. Тигкеу, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Сургиз V. Тигкеу, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» ( Мохег V . іНе КериЬІіс оГ МоШоуа аші Киззіа , 23.02.2016 ). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих сіє іасіо органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

При цьому Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 22.10.2018 по справі №235/2357/17 зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Ураховуючи викладене, на підставі викладених фактів ОСОБА_1 набув статусу дітини-сироти у 2015 році, але не був внесений до Єдиної інформаційно- аналітичної системи «Діти».

Відповідно до п. 22. Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (далі - Порядок), рішення про надання статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, приймається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської чи районної у місті (в разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини за поданням служби у справах дітей.

Відповідно до Положення про Адміністрацію Московського району Харківської міської ради, затвердженого рішенням 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.11.2015 № 7/15, Адміністрація району не має повноважень щодо встановлення факту отримання статусу дитини-сироти та внесення відомостей до Єдиної інформаційно-аналітичної системи «Діти».

Виходячи зі змісту Порядку ведення банку даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 28.12.2015 № 1256, внесення відомостей до Єдиної інформаційно-аналітичної системи «Діти» здійснює служба у справах дітей відповідного рівня за місцем перебування на первинному обліку, який на даний час знаходиться на неконтрольованої державою Україна території.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 статусу " дитини-сироти "

В частині позову про зобовязання Адміністрацію Московського району Харківської міської ради та Службу у справах дітей по Московському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради внести відомості про надання статусу "дитини - сироти" до Всеукраїнської єдиної інформаційно- аналітичної системи "Діти" - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складений 20 листопада 2019 року.

Суддя