Номер справи 623/3498/19
Номер провадження 2/623/895/2019
РІШЕННЯ

іменем України

06 листопада 2019 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Герцова О.М.,

за участю секретаря: Рзаєвої І.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мартопляс В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про визнання незаконними та протиправними дій відповідача.

У позові зазначив, що відповідно до договору дарування від 29 квітня 2001 року посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Покровською Л.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 2-804, ОСОБА_3 є власником 1/2 частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 у позові вказав, що 24 липня 2019 року працівниками Купянського територіального відділеня Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" було проведено обстеження вищевказаного домоволодіння, без згоди та присутності власника. В результаті огляду було нібито виявлено несанкціонований газопровід, а саме: в приміщенні будинку в кімнаті де розташований лічільник уварний несанкціонований газопровід діаметром 20 міліметрів який з`єднує газопровід до та після лічильнику. За результатами огляду був складений акт № 000065 в якому зроблене припущення, що вказаний газопровід може використовуватись для несанкціонованого відбору газу. Жодних доказів наявності несанкціонованого газопроводу взагалі надано не було лише вказано в акті, що він прихований за декоративною стіною. 05 серпня 2019 року працівниками відповідача було здійснено демонтаж лічильника газу за адресою: АДРЕСА_1 . при цьому слід зазначити, що він був відсутній при здійсненні демонтажу, а його підпис в відповідному акті підроблений працівниками, що складали акт. 06 серпня 2019 року його будинок, був від`єднаний від системи газопостачання, про що складений відповідний акт. Зазначив, він був відсутній при припиненні газопостачання, а його підпис у акті знов був підроблений працівниками, що складали акт. Просив визнати дії відповідача незаконними та протиправними.

Ухвалою суду від 06 вересня 2019 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Зазначив у відзиві на позовну заяву, що саме ОСОБА_4 було нараховано збитки на суму 83122,86 гривень, а не позивачу у справі ОСОБА_3 , який є власником будинку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, встановив наступне.

Відповідно до договору дарування від 29 квітня 2001 року посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Покровською Л.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 2-804, ОСОБА_3 є власником Ѕ частини житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.9)

24 липня 2019 року працівниками Куп`янського територіального відділення Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" було проведено обстеження вищевказаного домоволодіння.(а.с.10), де вказано, що в результаті огляду було виявлено несанкціонований газопровід, а саме: в приміщенні будинку в кімнаті де розташований лічильник уварний несанкціонований газопровід діаметром 20 міліметрів який з`єднує газопровід до та після лічильнику. За результатами огляду був складений акт № 000065, де вказано, що газопровід може використовуватись для несанкціонованого відбору газу.

У вказаному акті про порушення №000065 від 24 липня 2019 року вказано, що він складений за участю споживача ОСОБА_4 (представника), який від підпису в акті відмовився.(а.с.10)

05 серпня 2019 року працівниками відповідача було здійснено демонтаж лічильника газу за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.11)

06 серпня 2019 року будинок ОСОБА_3 , був від`єднаний від системи газопостачання, про що складений відповідний акт.

У зазначеному акті вказано споживача ОСОБА_3 , та зазначено, що саме у його присутності складено акт та ним його підписано(а.с.12), проте у судовому засіданні було встановлено, що акт було складено у присутності дружини ОСОБА_4 , та саме її підписом засвідчено акт, а не власником ОСОБА_3 .

Крім того, судом встановлено, що акт № 000065 від 24 липня 2019 року не містить посилань на те яким чином, коли та внаслідок чиїх дій утворився виявлений несанкціонований газопровід.

Вимога про погашення заборгованості станом на 23.08.2019 року яка перед товариством склала 83122,86 гривень , у тому числі за послуги з постачання природного газу 367,18 гривень була надіслана адресату ОСОБА_4 на адресу: АДРЕСА_2 .(а.с.39)

В той же час вказаний акт не містить посилань на встановлення факту відбору газу через виявлений газопровід, що є обов`язковою умовою для припинення газопостачання до житлового будинку.

Представником позивача складено рахунок на оплату №69005415 від 21 серпня 2019 року, а також акт-розрахунок, службову записку майстра ОСОБА_5 та протокол №111 від 23 серпня 2019 року відносно споживача ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 а на суму 83122,86 гривень (а.с.40-43).

Вимога про погашення заборгованості станом на 23.08.2019 року яка перед товариством склала 83122,86 гривень , у тому числі за послуги з постачання природного газу 367,18 гривень була надіслана адресату ОСОБА_4 на адресу: АДРЕСА_2 .(а.с.39)

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані наступними нормами закону положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України, положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», Кодексу газорозподільних систем.

Стаття 55 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Стаття 4 Закону України «Про захист прав споживачів» перелічує права та обов`язки споживачів. Так зокрема споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав;

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 614 ЦК України обумовлює підставу відповідальності за порушення зобов`язання. Так особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Взаємовідносини між споживачами природного газу та Оператором ГРМ регулюються Кодексом газорозподільних систем затвердженим постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 р. (далі - Кодекс ГРМ) та Типовим договором розподілу природного газу затвердженим постановою НКРЕ КП № 2498 від 30.09.2015 р.

Згідно п.п.3 п.1 гл. 2 розд. XI Кодексу ГРМ до порушень споживача та несанкціонованого споживача які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Втручання в роботу лічильника газу є порушенням, внаслідок якого здійснюється перерахунок (донарахування) об`ємів природного газу або зміна їх режиму нарахування.

Згідно п. 1 глави 3 розділу XI Кодексу ГРМ у разі виявлення Оператором ГРМ несанкціонованого газопроводу або несанкціонованого втручання в роботу лічильника газу розрахунок об`єму необлікованого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням (додаток 15 цього Кодексу) з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача (фізичної особи) за період з дня останнього контрольного зняття показань лічильника (контрольного огляду вузла обліку або його перевірки) до дня виявлення порушення (але не більше ніж за 6 місяців) та з урахуванням строку на його усунення.

Згідно п.8 глави 9 розділу X Кодексу ГРМ, якщо за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки ЗВТ буде підтверджений факт несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, у всіх випадках витрати, пов`язані з демонтажем, транспортуванням, монтажем ЗВТ, та витрати, пов`язані з експертизою або позачерговою чи експертною повіркою ЗВТ, компенсуються за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ). При цьому якщо сам ЗВТ за результатами експертизи або позачергової чи експертної повірки буде визнаний таким, що непридатний до подальшої експлуатації та потребує ремонту, витрати, пов`язані з ремонтом ЗВТ або встановленням нового ЗВТ, мають бути компенсовані за рахунок споживача (сторони, відповідальної за збереження ЗВТ).

Відповідно до положень ст.ст.12, 77-81 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінюючи докази у їх сукупності дійшов висновку, що відповідачем не було доведено правомірності своїх дій.

Таким чином, оскільки матеріали про заборгованість представником відповідача були складені відносно ОСОБА_4 , а позовні вимоги складено у відношенні ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 судові витрати підлягають стягненню відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Керуючись вказаними нормами матеріального закону та ст.ст. 12, 19, 81, 141, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_3 до акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" про захист прав споживачів задовольнити.

Визнати неправомірними дії акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" по припиненню газопостачання та демонтажу побутового лічильника газу 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Зобов`язати акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз" відновити за власний кошт газопостачання 1/2 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Стягнути з акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Харківгаз",, адреса місця знаходження: 61109 місто Харків вулиця Безлюдівська будинок 1 судовий збір на користь держави у розмірі 768 гривнь 40 копійок.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: О.М.Герцов

Повний текст рішення виготовлено 14 листопада 2019 року.