печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого : судді Соколова О.М.,

при секретарі: Березовській К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці: ОСОБА_2 про розкриття банківської таємниці, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю щодо фізичної особи ОСОБА_2 , а саме інформацію про всі банківські рахунки та/або депозитні рахунки, отриманих процентів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.01.2017 по 22.03.2018 р. для надання Харківському районному суду Харківської області в якості доказу при розгляді справи №635/5890/17 про стягнення аліментів та справи №635/1808/18 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що вказана інформація необхідна для надання Харківському районному суду Харківської області в якості доказу при розгляді справи №635/5890/17 про стягнення аліментів та справи №635/1808/18 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

В судове засідання заявник не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, проте подала письмову заяву просила заяву задовольнити, розгляд справи у її відсутність.

В судове засідання представник заінтересованої особи - акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" не з`явився, відзиву на заяву не надав, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою.

За наведених обставин, суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників справи на підставі наявних в ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 22.03.2018 рішенням Харківського районного суду Харківської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Постановою апеляційного суду Харківської області рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Також, на теперішній час у Харківському районному суді Харківської області перебувають на розгляді справи №635/5890/17 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання доньок та справи №635/1808/18 за позовом ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до ст.ст. 60,61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно доводів заявника подружжям на ім`я ОСОБА_2 було розміщено кошти на депозитних вкладах у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та нараховувались проценти, які у відповідності до вимог ст.ст. 60,61 СК України є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунку, операцій за рахунком і відомостей про клієнта.

Частиною 1 ст. 60 Закону «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банківською таємницею є інформація що до діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальної чи моральної шкоди клієнту, якою зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди

Порядок розкриття банківської таємниці визначено ст. 62 Закону «Про банки і банківську діяльність». Цією нормою визначено коло осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 62 Закону, підставами для розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, є: по-перше, письмовий запит або дозвіл власника інформації; по - друге, письмова вимога або рішення суду; по-третє, письмова вимога уповноважених державних органів, перелік яких визначено законом і є вичерпним.

З аналізу зазначеної правових норм вбачається, що на вимогу відповідних уповноважених державних органів банк вправі надати інформацію, яка містить банківську інформацію, у межах і обсягах, визначених цим та іншими законами, тобто банки надають обмежену законом інформацію.

Проте, із матеріалів позову вбачається, що заявник не входить до переліку осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, підстави її розкриття та обсяг інформації, яка надається.

За приписами ч. 1 ст. 1076 Цивільного кодексу України, відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Пунктами 4, 5 ст. 348 ЦПК України встановлено, що заява про розкриття банківської таємниці має містити, поміж іншого, обґрунтування необхідності та обставини, за яких вимагається розкрити інформацію, що містить банківську таємницю, щодо особи, із зазначенням положень законів, які надають відповідні повноваження, або прав та інтересів, які порушено; обсяги (межі розкриття) інформації, яка містить банківську таємницю, щодо особи та мету її використання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 , не обґрунтував необхідності розкриття інформації, що містить банківську таємницю, а також те, що заявник не входить до переліку осіб, на вимогу яких розкривається банківська таємниця, і не надав документів, які підтверджують право на отримання вказаної інформації, а відтак заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці: ОСОБА_2 про розкриття банківської таємниці.

На підставі викладеного, керуючись ст. 62 Закону України "Про банки та банківську таємницю", ст. 1076 Цивільного кодексу України, ст. ст. 347-350 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці: ОСОБА_2 про розкриття банківської таємниці,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Соколов