Справа № 171/2322/15-ц
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2019 року м. Апостолове Дніпропетровської області
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Чумак Т.А.
за участю секретаря Жандарук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове Дніпропетровської області справу за поданням державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,
встановив:

06.11.19 року до суду надійшло подання державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобов`язань.
Відповідно до ст. 3, 4, 24, 25, 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавцем 10.05.2016 року винесено постанову про відкриття виконачого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Рішення на теперішній час боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».
Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити, боржнику належить Ѕ частина будинку по АДРЕСА_1 .
Виконавцем 27.08.2018 року, 19.02.2019 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явився, про причини неявки не повідомив виконавця.
На запит виконавця Державною прикордонною службою України листом від 22.10.2019 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово перетинав державний кордон України. За повідомленням ДМС України від 09.06.2018 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 19.05.2017 року .
Відповідно до ст.6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов`язань. Наявність у ОСОБА_2 невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.
Вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Згідно ч.ч.2,3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про тимчасове обмеження конституційного права, державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.
Також, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.
На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».
Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну" громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору у передбачених законом випадках.
Відповідно п.5 вищевказаної статті Закону, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.
З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і факту ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.
Поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).
Відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Пунктом 19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.
Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.
Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.
Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.
Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".
Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.
Судом встановлено, що державний виконавець, звернувшись до суду з даним поданням, на підтвердження своїх вимог надав копію виконавчого документу від 08.12.2015 року; постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.05.2016 року; виклик вимогу державного виконавця від 06.09.2016 року, 02.10.2018 року, 27.02.2018 року, 19.02.2019 року; довідку Апостолівського районного сектору ДМС України ГУ в Дніпропетровській області від 09.06.2018 року про те, що ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 19.05.2017 року по 19.05.2027 року (1240); довідку про те, що ОСОБА_1 перетинав державний кордон України: 16.07.2017 року, 13.10.2017 року, 17.11.2017 року; 29.12.2017 року; 31.01.2018 року; 07.10.2019 року; відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про те, що ОСОБА_1 на праві власності належить Ѕ частина будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Документи, що підтверджують отримання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем не надано.
Державний виконавець, звернувшись до суду з даним поданням, не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу. Також не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, або боржник безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.
Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження», суд
постановив:
У задоволенні подання державного виконавця Апостолівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали.
Суддя: