Справа № 316/876/16-ц
Провадження № 2/316/357/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2019 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі

головуючого судді Куценка М.О.,

за участю секретаря судового засідання Нестерової Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про визнання договору позики та розписки безгрошовими,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі 29000,00 грн. та штраф за невиконання умов договору у розмірі 29000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 03.11.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, предметом якого було передання грошових коштів в розмірі 29000,00 грн. На підтвердження факту отримання грошей на умовах договору позики ОСОБА_2 написав власноручно та підписав договір позики та розписку. Відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.07.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики, задоволені у повному обсязі. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про визнання договору позики та розписки безгрошовими,- відмовлено (т. 2 а.с. 15-17).

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 23.11.2017 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін (т. 2 а.с. 59-60).

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.01.2019 року рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 18.07.2017 року та ухвала апеляційного суду Запорізької області від 23.11.2017 року скасовані, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 103-106).

01.02.2019 року з Касаційного цивільного суду Верховного суду на новий розгляд суду першої інстанції надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , про визнання договору позики та розписки безгрошовими

Ухвалою судді від 04.02.2019 року вказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання (т. 2 а.с. 116).

Ухвалою суду від 15.05.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду, явка ОСОБА_1 в судові засідання визнана обов`язковою (т. 2 а.с. 148).

В судове засідання сторони не з`явились.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 , в судові засідання не з`являвся. 13.05.2019 року на адресу суду надійшла заява, у якій останній просить справу розглядати у його відсутність (т. 2 а.с. 135). Відповідно до ухвали суду від 15.05.2019 року явка ОСОБА_1 визнана обов`язковою для надання особистих пояснень з приводу укладання договору позики (т. 2 а.с. 148), оскільки це є необхідне для з`ясування обставин, зазначених постановою Верховного Суду від 16.01.2019 року (т. 2 а.с. 103-106).

Представник відповідача-позивача ОСОБА_2 - адвокат Силкіна Н.І. на електронну адресу суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Вимоги зустрічного позову підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Первісний позов просила залишити без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача ОСОБА_1 в судове засідання (т. 2 а.с. 199).

У зв`язку з неявкою всіх учасників по справі, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, сторона позивача повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши матеріали цивільної справи в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Випадків звільнення сторони позивача від доказування, визначені ст. 82 ЦПК України, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин

З часу прийняття суддею Куценко М.О. справи до свого провадження, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 , явка якого відповідно до ухвали суду від 15.05.2019 року визнана обов`язковою, у судове засідання не з`явився. Судова повістка та копія вказаної ухвали останньому були надіслані 22.05.2019 року (т. 2 а.с. 147). В судові засідання ОСОБА_1 не з`являвся, про час та місце слухання справи повідомлялася вчасно та належним чином, що підтверджується відповідними відмітками на поштових конвертах (а.с. т. 2 а.с. 131, 147, 157). Ухвалою суду від 04.09.2019 року явка ОСОБА_1 в судові засідання повторно визнана обов`язковою (т. 2 а.с. 165). Копія вказаної ухвали та судова повістка 04.09.2019 року надіслані за вказаними останнім адресами- до відому та виконання (т. 2 а.с. 166). До суду повернулися поштові конверти з відповідною відміткою про неможливість вручення через відсутність адресата (т. 2 а.с. 188, 189). Судову повістку на 25.09.2019 року та копію ухвали від 04.09.2019 року ОСОБА_1 отримав особисто 13.09.2019 року, про що на поштовому повідомленні мається відповідний підпис (т. 2 а.с. 195). В судове засідання, яке призначене на 05.11.2019 року не з`явився, причини неявки не повідомив.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України, встановлено, що учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Так, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а для позивача це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України, суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання.

Згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії», Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаному Рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, обставини неявки у судові засідання позивача ОСОБА_1 , явка якого відповідно до ухвал суду від 15.05.2019 року та від 04.09.2019 року визнана обов`язковою, дають підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, відсутності інтересу до поданого до суду позову, що призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним залиши без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 12, 13, 18, 43, 64, 128, 223, 257, 258-261 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики,- залишити без розгляду.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що залишення позову без розгляду, не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 року).

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Суддя М. О. Куценко