Провадження №: 2/752/2540/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Рєзнік В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Іллічівська», третя особа приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про стягнення страхової суми за договором страхування життя,

встановив:

24.09.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення страхової суми за договором страхування життя до ТДВ «СК «Іллічівська», третя особа ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

16.10.2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням уточнень, позивачем зазначено, що 23.01.2008 року між ним та ТДВ «СК «Іллічівська» укладено договір страхування життя № МФ.010473.02 згідно з правилами добровільного страхування життя № 2 за яким він же є і застрахованою особою, що посвідчено сертифікатом. Страховим випадком з поміж інших є дожиття застрахованою особою до закінчення терміну дії договору, а саме до 28.02.2018 року. Крім того, визначено, що розмір страхової суми становить 15 000, 00 грн., розмір першого та чергових платежів 263, 00 грн., страховий тариф 21, 05 %, термін сплати страхових платежів 5 років щомісячно, дата останнього страхового платежу 31.01.2013 року.

13.02.2008 року між ТДВ «СК «Іллічівська» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча» укладено договір страхування життя № МФ.19/10623.02 за яким він є застрахованою особою, що посвідчено страховим сертифікатом. Страховим випадком з поміж інших є дожиття застрахованою особою до закінчення терміну дії договору, а саме до 28.02.2018 року. Крім того, визначено, що розмір страхової суми становить 15 000, 00 грн., розмір першого та чергових платежів 263, 00 грн., страховий тариф 21, 05 %, термін сплати страхових платежів 5 років щомісячно, дата останнього страхового платежу 31.01.2013 року.

По закінченню строку договорів за яким він є застрахованою особою на його користь ТДВ «СК «Іллічівська» було виплачену страхову суму у розмірі 22 500, 00 грн. лише на виконання вимог договору страхування життя № МФ.010473.02, що був укладений 23.01.2008 року між ним та ТДВ «СК «Іллічівська». Невиплаченою залишилася сума у розмірі 22 500, 00 грн. на виконання умов договору страхування життя № МФ.19/10623.02, що був укладений 13.02.2008 року між ПрАТ «ММК ім. Ілліча» та ТДВ «СК «Іллічівська» та за яким він є застрахованою особою.

У зв`язку з викладеним вище, просив стягнути з ТДВ «СК «Іллічівська» на його користь 22 500, 00 грн. страхової суми, 50 000, 00 грн. моральної шкоди, упущену вигоду у розмірі 3 800, 00 грн., витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн., пов`язані з явкою до суду у розмірі 2 200, 00 грн., на поштові відправлення у розмірі 500, 00 грн., та судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що підтримує заявлені вимоги, з урахуванням уточнень, у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач ТДВ «СК «Іллічівська», явку свого представника у судове засідання не забезпечило, подало до суду відзив.

Відповідно до змісту зазначеного вище відзиву, ТДВ «СК «Іллічівська» заперечує проти позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, оскільки останній ніколи не був стороною за договором страхування життя № МФ.19/10623.02 від 13.02.2008 року. Зазначений договір укладено між ТДВ «СК «Іллічівська» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча», а ОСОБА_1 є застрахованою особою за договором. Договір страхування життя № МФ.19/10623.02. від 13.02.2008 року був укладений відповідно до умов корпоративного договору страхування життя працівників ПрАТ «ММК ім. Ілліча», що укладений 21.06.2005 року між ТДВ «СК «Іллічівська» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча». ОСОБА_1 звільнений з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» 16.05.2013 року, що підтверджено записом у його ж трудовій книжці, а тому перестав бути застрахованою особою за договором страхування життя № МФ.19/10623.02 від 13.02.2008 року. З урахуванням зазначеного вище, просило відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

Третя особа ПрАТ «ММК ім. Ілліча», явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, пояснень щодо заявлених вимог до суду не надіслано, з будь-якими клопотаннями не зверталося

З огляду на викладене, суд ухвалив, розглянути справу за відсутності позивача ОСОБА_1 , представників відповідача ТДВ «СК «Іллічівська» та третьої особи ПрАТ «ММК ім. Ілліча», ухваливши рішення, на підставі наявних у справі даних.

Врахувавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений ОСОБА_1 до ТДВ «СК «Іллічівська» позов про стягнення страхової суми за договором страхування життя, підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.01.2008 року між ОСОБА_1 та ТДВ «СК «Іллічівська» укладено договір страхування життя № МФ.010473.02 згідно з правилами добровільного страхування життя № 2 за яким він же є і застрахованою особою, що посвідчено сертифікатом. Страховим випадком з поміж інших є дожиття застрахованою особою до закінчення терміну дії договору, а саме до 28.02.2018 року. Крім того, визначено, що розмір страхової суми становить 15 000, 00 грн., розмір першого та чергових платежів 263, 00 грн., страховий тариф 21, 05 %, термін сплати страхових платежів 5 років щомісячно, дата останнього страхового платежу 31.01.2013 року (а.с. 10).

13.02.2008 року між ТДВ «СК «Іллічівська» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча» укладено договір страхування життя № МФ.19/10623.02 за яким ОСОБА_1 є застрахованою особою, що посвідчено страховим сертифікатом. Страховим випадком з поміж інших є дожиття застрахованою особою до закінчення терміну дії договору, а саме до 28.02.2018 року. Крім того, визначено, що розмір страхової суми становить 15 000, 00 грн., розмір першого та чергових платежів 263, 00 грн., страховий тариф 21, 05 %, термін сплати страхових платежів 5 років щомісячно, дата останнього страхового платежу 31.01.2013 року (а.с. 9).

По закінченню строку договорів за яким ОСОБА_1 є застрахованою особою на його користь ТДВ «СК «Іллічівська» було виплачену страхову суму у розмірі 22 500, 00 грн. лише на виконання вимог договору страхування життя № МФ.010473.02, що був укладений 23.01.2008 року між ним та ТДВ «СК «Іллічівська».

Щодо виплати страхової суми за договором страхування життя № МФ.19/10623.02 від 13.02.2008 року, укладеного між ТДВ «СК «Іллічівська» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча» за яким ОСОБА_1 є застрахованою особою, слід зазначити наступне.

Як видно зі змісту листа № 37 від 26.03.2018 року ТДВ «СК «Іллічівська» надісланого на адресу ОСОБА_1 , останнього повідомлено про те, що керівництвом ПрАТ «ММК ім. Ілліча» прийнято рішення про виведення застрахованих осіб, які не є працівниками комбінату зі списку застрахованих (а.с. 12-13).

Відповідно до запису № 24 у трудовій книжці, заведеній на ім`я ОСОБА_1 , останнього на підставі наказу № 1699 від 16.05.2013 року звільнено з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 18-19).

Відповідно до правил ст. ст. 4, 5, 12, 81 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За правилами ст. ст. 4, 6, 8, 9, 16, 20, 21 Закону України «Про страхування», предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. Види добровільного страхування, на які видається ліцензія, визначаються згідно з прийнятими страховиком правилами (умовами) страхування, зареєстрованими Уповноваженим органом. Видами добровільного страхування можуть бути: страхування життя. Страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку; страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі; страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхові виплати за договором страхування життя здійснюються в розмірі страхової суми (її частини) та (або) у вигляді регулярних, послідовних виплат обумовлених у договорі страхування сум (ануїтету). Договором страхування життя обов`язково передбачається збільшення розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат на суми (бонуси), які визначаються страховиком один раз на рік за результатами отриманого інвестиційного доходу від розміщення коштів резервів із страхування життя за вирахуванням витрат страховика на ведення справи у розмірі до 15 відсотків отриманого інвестиційного доходу та обов`язкового відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає розміру інвестиційного доходу, який застосовується для розрахунку страхового тарифу за цим договором страхування та у разі індексації розміру страхової суми та (або) розміру страхових виплат за офіційним індексом інфляції, відрахування в математичні резерви частки інвестиційного доходу, що відповідає такій індексації; договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору; страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк; страхувальник зобов`язаний своєчасно вносити страхові платежі; повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначає про те, що його звільнення до закінчення строку дії договору страхування життя № МФ.19/10623.02 від 13.02.2008 року не є підставою для відмови у виплаті страхової суми, оскільки останньою датою страхового платежу є 31.01.2013 року, зобов`язання по сплаті кожного страхового платежу виконані належним чином, а тому ТДВ «СК «Іллічівське» порушило вимоги договору страхування життя № МФ.19/10623.02 від 13.02.2008 року, відмовивши йому у виплаті страхової суми.

Заперечуючи проти позову, ТДВ «СК «Іллічівська» зазначають, що ОСОБА_1 ніколи не був стороною за договором страхування життя № МФ.19/10623.02 від 13.02.2008 року. Зазначений договір укладено між ТДВ «СК «Іллічівська» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча», а ОСОБА_1 є застрахованою особою за договором. Договір страхування життя № МФ.19/10623.02. від 13.02.2008 року був укладений відповідно до умов корпоративного договору страхування життя працівників ПрАТ «ММК ім. Ілліча», що укладений 21.06.2005 року між ТДВ «СК «Іллічівська» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча». ОСОБА_1 звільнений з ПрАТ «ММК ім. Ілліча» 16.05.2013 року, що підтверджено записом у його ж трудовій книжці, а тому перестав бути застрахованою особою за договором страхування життя № МФ.19/10623.02 від 13.02.2008 року.

Однак, на підтвердження зазначених відповідачем підстав для відмови у позові, останнє не надало суду корпоративного договору страхування життя працівників ПрАТ «ММК ім. Ілліча» укладеного 21.06.2005 року між ТДВ «СК «Іллічівська» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча», а також рішення про виведення застрахованих осіб, які не є працівниками комбінату зі списку застрахованих про яке йдеться у листі № 37 від 26.03.2018 року надісланому ТДВ «СК «Іллічівська» на адресу ОСОБА_1 .

Як видно зі змісту Витягу з Правил добровільного страхування життя № 2 затвердженого 26.06.2006 року директором ТДВ «СК «Іллічівська» Гришан Ю.П. , останній не містить будь-яких обмежень щодо виплати страхової суми у випадку звільнення ОСОБА_1 з ПрАТ «ММК ім. Ілліча».

Отже, страхувальником ПрАТ «ММК ім. Ілліча» умови договору страхування життя № МФ.19/10623 від 13.02.2008 року, за яким застрахованою особою на користь якої має бути виплачено страхову суму у розмірі 22 500, 00 грн. є ОСОБА_1 , щодо сплати страхових внесків виконано належним чином.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача ОСОБА_1 щодо стягнення на його ж користь з ТДВ «СК «Іллічівська» страхової суми у розмірі 22 500, 00 грн. на виконання умов договору страхування життя № МФ.19/10623, укладеного 13.02.2008 року між ТДВ «СК «Іллічівська» та ПрАТ «ММК ім. Ілліча», за яким ОСОБА_1 є застрахованою особою.

Позивач ОСОБА_1 просить також стягнути на його користь з відповідача упущену вигоду у розмірі 3 800, 00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тією обставиною, що при відкритті депозиту в банку на 22 500, 00 грн. при середній ставці в 17 % річних за 20 місяців він міг отримати зазначену вище суму.

Однак, ОСОБА_1 не надано суду будь-яких доказів на підтвердження вимоги про стягнення на його користь з ТДВ «СК «Іллічівська» упущеної вимоги, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зазначеної вище вимоги.

Щодо вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення з ТДВ «СК «Іллічівська» моральної шкоди у розмірі 50 000, 00 грн., слід зазначити наступне.

Відповідно до змісту п. п. 3, 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків; розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, ураховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач ОСОБА_1 , характер немайнових втрат. Зокрема, ураховано тяжкість вимушених змін у його життєвих відносинах, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також ціну позову. Тому суд вважає справедливим визначити суму компенсації в розмірі 5 000, 00 грн.

Щодо вимог про відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме: на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн., явкою до суду у розмірі 2 200, 00 грн., на поштові відправлення у розмірі 500, 00 грн., та судового збору у розмірі 704, 80 грн.

За правилами ст. 133, ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем ОСОБА_1 , при зверненні до суду з позовом, зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить лише сума сплаченого судового збору у розмірі 704, 80 грн.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Однак, заявляючи вимогу про відшкодування витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме: на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000, 00 грн., явкою до суду у розмірі 2 200, 00 грн., позивачем ОСОБА_1 не надано суду жодного доказу, що підтверджує понесення останнім цих витрат, а тому заявлені вимоги, в цій частині, не підлягають задоволенню судом.

Щодо витрат на поштові відправлення у розмірі 500, 00 грн., позивачем надано оригінали квитанцій, що підтверджують понесення таких витрат у розмірі 449, 60 грн., які і підлягають стягненню з відповідача ТДВ «СК «Іллічівське» на користь позивача ОСОБА_1

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 704, 80 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача за правилами ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, Законом України «Про страхування», ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 82, 137, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Іллічівська», третя особа приватне акціонерне товариство «Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча» про стягнення страхової суми за договором страхування життя, задовольнити частково.

Стягнути товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Іллічівська» (, місцезнаходження - 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. № 38 б, офіс № 9) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) страхову суму за договором страхування життя № МФ.19/10623 від 13.02.2008 року у розмірі 22 500, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000, 00 грн., судові витрати на поштові відправлення у розмірі 449, 60 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 704, 80 грн., а всього 28 654 (двадцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят чотири гривні) 40 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване рішення.

Повне рішення складено 24.10.2019 року.

Суддя К.Г. Плахотнюк