Справа № 379/1148/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2019 року Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Зінкіна В.І.,

за участю секретаря судового засідання Бакал О.А.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Салиської сільської ради Таращанського району Київської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Міжрайонне управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, і на приватизовану земельну ділянку площею 1,9389 га, розташовану в межах Салиської сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, експертна грошова оцінка якої становить - 122990 грн., кадастровий номер: :02:009:0021, що належала його матері на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 216625, виданого 24 липня 2006 року Таращанською районною державною адміністрацією Київської області на підставі розпорядження вказаної адміністрації від 28 жовтня 2005 року за № 436 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.333.00281. Він та його брат ОСОБА_2 є спадкоємцями за заповітом на спадкове майно, що залишилося на день смерті спадкодавця, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк прийняли спадщину шляхом подачі заяв до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області (спадкова справа № 15/2009 р.). 01 жовтня 2010 року його брату ОСОБА_2 державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори Овраменко Л.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо майна спадкодавця ОСОБА_3 , а саме на 1/2 його частку, яку в подальшому йому було виділено в натурі та видано новий Державний акт на право власності на цю земельну ділянку площею 0,9695 га, кадастровий номер: :02:009:0042. Позивач же для оформлення своїх спадкових прав на іншу 1/2 частку цієї земельної ділянки звернувся лише в серпні 2019 року. Проте, в зв`язку з відсутністю у позивача правовстановлюючих документів на вказану спадкову земельну ділянку, отримати відповідне свідоцтва про право на спадщину за заповітом - неможливо. Оскільки, відсутність належного правовстановлюючого документу на земельну ділянку та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно не дає змоги оформити йому (позивачу), як спадкоємцю права на земельну ділянку, останній звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує і просить позов задовольнити.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, позов визнали в повному обсязі.

Представник третьої особи: Міжрайонного управління у Ставищенському та Таращанському районах Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки до суду - не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, матеріали спадкової справи № 15/2009, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_3 , яка проживала до дня смерті в с. Салиха Таращанського району Київської області (а.с.6,7).

За життя, а саме 17 травня 2006 року мати позивача склала заповіт, посвідчений у Салиській сільській раді за реєстровим № 53, згідно з яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті належатиме їй заповідає своїм синам - ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.6).

На день її смерті залишилося спадкове майно, яке, зокрема, складається з приватизованої земельної ділянки площею 1,9389 га, розташованої в межах Салиської сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 216625, виданого 24 липня 2006 року Таращанською районною державною адміністрацією Київської області на підставі розпорядження вказаної адміністрації від 28 жовтня 2005 року за № 436 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.333.00281, кадастровий номер земельної ділянки: :02:009:0021.

У встановлений законом шестимісячний строк позивач та його брат ОСОБА_2 (третя особа по справі) вдвох прийняли спадщину шляхом подачі 14.01.2009 відповідних заяв до державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області. Вони є єдиними спадкоємцями за заповітом на спадкове майно після смерті матері, оскільки їх брат ОСОБА_4 , заявою від 14.01.2009, поданою державному нотаріусу, відмовився від прийняття спадщини за заповітом на їх користь (матеріали спадкової справи).

Інших спадкоємців, які б претендували на спадкову земельну ділянку - немає.

01 жовтня 2010 року брату позивача ОСОБА_2 державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори Овраменко Л.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом щодо майна спадкодавця ОСОБА_3 , а саме: на 1/2 частку приватизованої земельної ділянки площею 1,9389 гектарів згідно з планом (опис меж: від «А» до «Б» землі гр. ОСОБА_8 , від «Б» до « В » землі власника сертифікату, від «В» до «Г» землі гр. ОСОБА_10 , від «Г» до « Д » землі спільної власності (проїзд), від «Д» до «А» землі гр. ОСОБА_12 ), розташованої в межах Салиської сільської ради Таращанського району Київської області, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, що належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 216625, виданого 24 липня 2006 року Таращанською районною державною адміністрацією Київської області на підставі розпорядження вказаної адміністрації від 28 жовтня 2005 року за № 436 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.06.333.00281, кадастровий номер земельної ділянки: :02:009:0021 (а.с.10).

У вказаному свідоцтві нотаріусом зазначено, що Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на іншу частину вказаної земельної ділянки, на 1/2 частку, не видано.

Щодо успадкованої частини земельної ділянки, 21 грудня 2012 року Таращанською районною державною адміністрацією Київської області на ім`я брата позивача ОСОБА_2 було видано новий Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЙ № 937077 на земельну ділянку площею 0,9695 га, кадастровий номер якої :02:009:0042, яка призначена для ведення' товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12).

Позивач же, щодо оформлення своїх спадкових прав на іншу 1/2 частку вищезазначеної земельної ділянки, звернувся до Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області лише в серпні 2019 року. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначену спадкову земельну ділянку в.о. державного нотаріуса Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області Калітенко Л.Б. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та запропоновано звернутися до суду. Як зазначив нотаріус, поданий позивачем правовстановлюючий документ -Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 216625 не підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно, оскільки кадастровий номер спадкової земельної ділянки, який зазначений у вказаному державному акті, а саме - :02:009:0021 в Державному земельному кадастрі відсутній (а.с.14). Дане узгоджується із п.5 «Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 р. № 749, в якому передбачено, що у разі поділу чи об`єднання, земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер, при цьому попередній кадастровий номер отримує статус архівного і в подальшому не використовується.

Той факт, що вищевказана земельна ділянка належала спадкодавцю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 216625, виданого 24.07.2006 року Таращанською районною державною адміністрацією Київської області, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Таращанської районної державної нотаріальної контори 01 жовтня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2620.

Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки № 19-888 , ринкова вартість земельної ділянки (кадастровий номер земельної ділянки: :02:009:0021), площею 1,9389 га, розташованої в межах Салиської сільської ради Таращанського району Київської області, станом на 15.08.2019, становить 122 990,00 грн (а.с.13).

Згідно ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації .

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Згідно зі статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно проводиться нотаріусами після надання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. В разі відсутності таких документів нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв`язку з чим особа, яка претендує на зазначене майно повинна встановлювати право власності в судовому порядку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає прямо із закону або не законність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Враховуючи дані обставини та виходячи з того, що позивач як спадкоємець за заповітом після смерті матері фактично успадкував 1/2 частку земельної ділянки, і відповідно до ст. 392 ЦК України як власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, суд вважає за необхідне задовольнити даний позов.

Керуючись статтями 3, 4, 12, 13, 19, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354-355 ЦПК України, статтями 182, 392, 1216, 1218, 1223, 1268, 1270, 1297 ЦК України, ст.125 ЗК суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, право власності на 1/2 частку спадкового майна, яке залишилося після матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та яке складається із земельної ділянки площею 1,9389 гектарів, яка розташована на території Салиської сільської ради Таращанського району Київської області і призначена для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 216625, виданого 24.07.2006 року Таращанською районною державною адміністрацією Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду і через Таращанський районний суд Київської області.

Головуючий:В. І. Зінкін