Провадження № 2/537/1039/2019
Справа № 537/3744/19
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.11.2019 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання - Гавриш А.Ю., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Охмака С.П., представника відповідача - адвоката Склярова М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи - Приватного підприємства «ОСОБА_3», про стягнення матеріальних збитків внаслідок ДТП,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 за участі третьої особи ПП «ОСОБА_3», про стягнення матеріальних збитків внаслідок ДТП, згідно якого прохав суд ухвалити рішенням яким стягнути з відповідача на його користь вартість відновлювального ремонту належного йому автомобіля у сумі 107 031,59 грн.

В обґрунтування позову вказав, що він є фізичною особою - підприємцем, у його приватній власності є автомобіль марки «Рено Магнум -440», державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до Договору оренди (найму) транспортного засобу зареєстрованому в реєстрі за № 391, він передав в оренду належний автомобіль марки «Рено Магнум - 440» Приватному підприємству «ОСОБА_3».

Згідно заявки та дорожнього листа відповідач здійснював транспортування вантажу на вказаному автомобілі з міста Фастова до м. Харкова, під час якого, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 квітня 2019 року, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При цьому, судом було встановлено, що 02 квітня 2019 року близько 12 години 50 хвилин на автодорозі Київ - Одеса в с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Рено Магнум», під час перестроювання, не надав дорогу автомобілю марки «Кіа маджентіс» та зіштовхнувся з залізобетонним відбійником, в наслідок чого отримав механічні пошкодження. Після цього, 15 квітня 2019 року було проведено експертне авто-товарознавче дослідження № 74, відповідно до якого вартість матеріального збитку, у зв`язку із пошкодженням автомобіля марки «Рено Магнум», складає 107 031 гривень 59 копійок.

Виходячи з цього матеріальна шкода та збитки на відновлюваний ремонт автомобіля які були завдані йому незаконними діями відповідача, складає 107 031 гривень 59 копійок. Наказом № 7/з від 16 квітня 2019 року, ОСОБА_2 був звільнений з посади водія автотранспортних засобів з приватного підприємство «ОСОБА_3», тому позов пред`явлений безпосередньо до нього.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 , та його представник - адвокат Охмак С.П. позов підтримали, прохали його задовольнити, з підстав вказаних у позові.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Скляров М.М. проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позову з підстав того, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, так, як останній перебував на момент дорожньо-транспортної пригоди у трудових відносинах з ПП «ОСОБА_3» виконуючи при цьому свої трудові обов`язки, а так, як за договором оренди, де ПП «ОСОБА_3» орендувало у позивача т/з, орендар зобов`язаний відшкодувати шкоду та збитки, тож відповідно належним відповідачем є ПП «ОСОБА_3», а він, якщо відшкодує, в свою чергу зможе звернутися до ОСОБА_2 з позовом про відшкодування в регресному порядку.

Третя особа ПП «ОСОБА_3» в судове засідання свого представника не направила, направила заяву згідно якої прохала справу розглянути без участі їх представника не заперечували проти задоволення позову.

Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши думку сторін по справі, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортних засобів - вантажного сідлового тягача-С, марки «Renault» модель «Magnum-440», д.н.з. НОМЕР_1 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого Кременчуцьким ВРЕР 19.12.2012 року та н/причіпу бортового-Е, марки «Krone», модель «SDP 27», д.н.з. НОМЕР_3 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого Кременчуцьким ВРЕР 31.08.2013 року.

Позивач ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії НОМЕР_5 від 11.01.2008 року.

Згідно договору оренди (найму) транспортних засобів (п.1.1) від 16.05.20016 року укладеного між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «ОСОБА_3», посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Дудкіною С.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 391, орендодавець ( ОСОБА_1 ) передав орендареві (ПП «ОСОБА_3») у строкове платне користування, з метою здійснення господарської діяльності, транспортні засоби: вантажний сідловий тягач-С, марки «Renault» модель «Magnum-440», д.н.з. НОМЕР_1 та н/причіп бортовий-Е, марки «Krone», модель «SDP 27», д.н.з. НОМЕР_3 .

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося позивачем та представником позивача, а також підтверджується записом в трудовій книжці НОМЕР_6 та відповіддю ПП «Олексндр» від 25.04.2019 року № 25/04/19-1, що відповідач ОСОБА_2 працював водієм автотранспортних засобів у ПП « ОСОБА_3 » з 02.04.2019 року згідно наказу 9/п від 01.04.2019 року.

02.04.2019 року згідно подорожнього листа б/н вантажного автомобіля в міжнародному сполученні, водій ОСОБА_2 виїхав з КТП ПП «Євротранс-Сервіс» на автомобілі «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 з н/ причіпом д.н.з. НОМЕР_3 у відрядження по маршруту України-Рсія-Україна строком на 30 днів. Згідно заявки від 02.04.2019 року водій ОСОБА_2 на вказаному вище автомобілі 02.04.2019 року о 13.30 год. у м. Фастів, повинен був завантажитися вантажем та відгрузити його в м. Харкові 03.04.2019 року.

Я вбачається з постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.04.2019 року, 02 квітня 2019 року о 12 год. 50 хв. на автодорозі Київ-Одеса в с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київської області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Renault Magnum», д.н.з. НОМЕР_1 та н/причіпом марки «Krone SDP 27», д.н.з. НОМЕР_3 , перед перестроюванням, не переконався в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, під час перестроювання не надав дорогу автомобілю марки «Kia Magentis», д.н.з. НОМЕР_8 (під керуванням водія ОСОБА_4 ), що рухався в попутному напрямку ліворуч та в наслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів, в наслідок чого, автомобіль марки «Kia Magentis», д.н.з. НОМЕР_8 , зіткнувся залізобетонним відбійником. Під час ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вказаною вище постановою ОСОБА_2 визнано винним у порушенні п.п. 10.1, 10.3 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 124 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу.

Згідно наказу ПП «ОСОБА_3» №7/з від 16.04.2019 року, водія автотранспортних засобів ОСОБА_2 було звільнено з займаної посади з 16.04.2019 року за власним бажанням згідно ст.. 38 КЗпП України.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №74 від 17.04.2019 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику «Renault Magnum 440», д.н.з. НОМЕР_1 складає 107 031, 59 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України), що кореспондується з роз`ясненнями наданими у п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

При цьому, згідно останніх трьох підпунктів пункту 2.3. Договору оренди (найму) транспортних засобів від 16.05.2016 року укладеного між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «ОСОБА_3», орендар (ПП «ОСОБА_3») зобов`язаний, зокрема, усунути погіршення транспортних засобів, які сталися з його вини; відшкодувати збитки, завдані в зв`язку із втратою або пошкодженням транспортних засобів, що сталися з його вини; відшкодувати шкоду, завдану іншій особі у зв`язку з використанням транспортних засобів.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як слідує з частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення збитків завданих під час ДТП, з відповідача ОСОБА_2 , який під час скоєння вказаної ДТП, перебував у трудових відносинах з ПП «ОСОБА_3», так, як дані зобов`язання були взяті на себе ПП «ОСОБА_3» за договором оренди (найму) транспортних засобів від 16.05.2016 року, що не було спростовано в судовому засіданні.

При цьому, в судовому засіданні позивачем не заявлялося клопотань про залучення до участі у розгляді справи співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

На підставі викладеного у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.. 526, 628,629, 1187 ЦК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участі третьої особи Приватного підприємства «ОСОБА_3», про стягнення матеріальних збитків внаслідок ДТП, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя : В.І. Хіневич

Повний текст рішення складено 11.11.2019 року.