Справа № 450/2605/19 Провадження № 2-о/450/71/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2019 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: заявка ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав стосовно ОСОБА_1 , а саме: заборонити наближення на 100 м.: до місця проживання ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; до місця роботи ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , ПП "Атсорсинг-Сервіс»; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб,

встановив:

підстава заяви (позиція заявника): заінтересована особа ОСОБА_2 вчинив щодо заявника домашнє насильство. Пустомитівським ВП ГУ НП у Львівській області зареєстровано кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України. Заінтересована особа систематично вчиняє неправомірні дії, а саме в стані алкогольного сп`яніння пристає до заявника. Намагався забрати дітей зі школи і тому подібне.

Встановлені судом обставини та їх оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі. З ксерокопії паспорта заявниці слідує, що її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно заяви про видачу припису ОСОБА_2 проживає в АДРЕСА_1 . Згідно Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 НОМЕР_2 від 24.02.2010 року шлюб між вказаними особами розірвано 24.02. 2010 року.

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Згідно п. п. 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сімї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Положеннями ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом N 475/97-ВР від 17.07.97, встановлено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Судом враховано, що 25.07. 2019 року зареєстровано кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України внесено відомості до ЄРДР за № 0001150. У кримінальному провадженні рішення не прийнято. Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. 259 -261 ЦПК України, суд,

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав стосовно ОСОБА_1 , а саме: заборонити наближення на 100 м.: до місця проживання ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 ; до місця роботи ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , ПП "Атсорсинг-Сервіс»; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяЄ. О. Данилів