КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 756/9725/19

провадження № 22-ц/824/12947/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Голуб С.А., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Костецької М.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» м. Києва Мосійчук Оксани Василівни, треті особи: Державне підприємство «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» м. Києва Мосійчук Оксани Василівни, треті особи: Державне підприємство «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Київ від 08 серпня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, просив накласти арешт на нерухоме мано, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким суб`єктам державної реєстрації права власності на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити реєстрацію/зняття з реєстрації будь-яких осіб в квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити будь-яким особам вчиняти дії по передачі права користування на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Київ від 19 серпня 2019 року у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Державного підприємства «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» м. Києва Мосійчук Оксани Василівни, треті особи: Державне підприємство «Науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовлено.

Не погоджуючись із указаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі.

Зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено обставину про те, що позивач оскаржує перехід права власності на його квартиру до банку на підставі договору іпотеки, іншого нерухомого майна за позивачем не зареєстровано. На переконання позивача банк вчиняє дії щодо відчуження його квартири, що істотно ускладнить або взагалі унеможливить виконання у разі ухвалення судом рішення на його користь.

Інші учасники справи не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні скаржник та його представник підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі, просили апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про розгляд справи належним чином повідомленні, про причини неявки суд не повідомляли.

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно із частиною 2 статті 263 ЦПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 3 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини 5 статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1, 2 статті 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, із зазначеного убачається, що заходи забезпечення позову застосовуються судом як засіб запобігання порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду та є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу.

Засоби забезпечення позову визначаються як засоби тимчасового характеру, які застосовуються судом та гарантують можливість реалізації позовних вимог чи сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судом рішення.

Установлено, що між сторонами дійсно існує спір, оскільки ОСОБА_1 оспорює реєстраційну дію державного реєстратора, на підставі якої його право власності на нерухоме майно перейшло до АТ «Укрсоцбанк», нерухоме майно, щодо якого скаржник просить застосувати заходи забезпечення позову, є предметом спору та на даний час належить АТ «Укрсоцбанк».

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів дійшла висновку, що невжиття заходу забезпечення позову у вигляді заборони реєстрації чи зняття з реєстрації будь-яких осіб у спірній квартирі та заборони будь-яким особам вчиняти дії по передачі права користування на зазначену квартиру, може в подальшому утруднити чи унеможливити виконання можливого судового рішення, так як АТ «Укрсоцбанк» як власник оспорюваного майна за підстав відсутності обтяження на нього не позбавлений права розпоряджатись вказаним майном на власний розсуд.

Так, предметом заявленого спору є перехід до банку права власності на предмет іпотеки, яким була однокімнатна квартира позивача.

Відповідно до статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Таким чином, позивач оспорює перехід права власності спірної квартири до АТ «Укрсоцбанк», а оскільки цільовим призначенням квартири є проживання в ній осіб і судом установлено, що іншого нерухомого майна за скаржником не зареєстровано, вимога скаржника щодо забезпечення позову підлягає задоволенню, так як застосування судом процесуальних засобів має тимчасовий характер та гарантує можливість реалізації позовних вимог, сприяє збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.

За таких обставин, ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову в частині заборони проведення реєстрації, зняття з реєстрації будь-яких осіб в квартирі та заборони будь-яким особам вчиняти дії по передачі права користування на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті не можна визнати законною та обґрунтованою, унаслідок чого вона підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення цих вимог заяви ОСОБА_1 .

У задоволені іншої частини вимог заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на цю квартиру підстави відсутні, оскільки ухвалою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову та накладено арешт на цю саму квартиру АДРЕСА_2 .

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2019 року скасувати та постановити нове рішення, яким:

Заборонити реєстрацію, зняття з реєстрації будь-яких осіб в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заборонити будь-яким особам вчиняти дії по передачі права користування на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 до вирішення справи по суті.

В задоволені решти вимог заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді С.А. Голуб

С.О. Журба