КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 листопада 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулікової С.В.

за участю секретаря: Климчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 2013 року підтримував близькі стосунки з відповідачкою ОСОБА_3 , яка на той момент з 17 листопада 2010 року і до 06 квітня 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_1

Станом на 2013 рік та в подальшому відповідач ОСОБА_1 проживав окремо від своєї дружини та від їх спільного сина, подружні відносини між ними були припиненні.

Відповідачка ОСОБА_3 завагітніла відразу ж після початку їх стосунків, проте повідомила, що вагітна від свого чоловіка.

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка народила доньку ОСОБА_4 , в свідоцтві про народження дитини батьком був зазначений відповідач ОСОБА_1

До 2017 року він вважав батьком дитини відповідача ОСОБА_1 , проте виконував всі батьківські обов`язки відносно дитини.

З весни 2017 року відповідач почав наполягати на тому, що він не являється батьком дитини, що заперечувалось відповідачкою ОСОБА_3 .

В червні 2017 року на його вимогу був проведений аналіз ДНК, за результатами якого було встановлено, що він з вірогідністю в 99,9999997% є батьком дитини.

Просив визнати його батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; внести зміни до актового запису № 683 від 25 березня 2014 року про народження дитини, вчиненого Печерським районним в м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, зазначивши в графі «прізвище» - ОСОБА_4 , в графі «по-батькові» - ОСОБА_4 , а в графі «відомості про батька» - ОСОБА_2 .

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народженої ОСОБА_3 .

Внесено зміни до актового запису № 683 від 25 березня 2014 року про народження дитини, складеного Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, вказавши в графі «батько»- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відомостях про прізвище, ім.»я, по батькові дитини зазначити « ОСОБА_4 ».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 , 21 червня 2019 року подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є необґрунтованим і незаконним, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з`ясуванням судом обставин справи, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доказам наявних в матеріалах справи, крім того, зазначає, що рішення суду першої інстанції може бути повним та обґрунтованим лише у разі коли буде призначена по справі додаткова експертиза на вірогідність чи є він біологічним батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Тому просить скасувати рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі та провести додаткову експертизу по справі на встановлення чиє він біологічним батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом першої інстанції та апеляційної інстанції було встановлено, що відповідачі перебували в шлюбі між собою з 17 листопада 2010 року до 06 квітня 2015 року, мають спільну дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачка ОСОБА_3 народила дитину, доньку ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 25 березня 2014 року.

Відповідно до Свідоцтва про народження батьком дитини зазначено відповідача ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме по собі перебування відповідачів у зареєстрованому шлюбі, який ще до народження дитини перестав існувати, не може бути безумовною підставою для висновків про батьківство відповідача.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Відповідно до ст.128 СК України визнання батьківства за рішенням суду за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог закону.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає.

Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи, що Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2018 року в справі була призначена судово-медична генетична експертиза, проведення якої було доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи.

04 березня 2019 року надійшов висновок експерта № 103-12-2019, за результатами якого було встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства позивача відносно ОСОБА_4 складає величину не менш ніж 99, 99 %.

Також встановлено, що дійсно на момент народження дитини, а саме в період народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачі перебували в шлюбі між собою.

Саме в зв'язку з цим батьком дитини в актовому записі про її народження був зазначений відповідач ОСОБА_1 .

Відповідачка ОСОБА_3 батьківство позивача щодо дитини підтвердила та зазначила, що після народження дитини вона не була впевнена в тому, хто являється її батьком.

ОСОБА_2 з народження вважав доньку своєю, виховував її, утримував, вона називала його батьком, в той час, коли відповідач такої турботи не проявляв, навіть щодо рідного сина.

Так колегія суддів бере до уваги постанову Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі №61-6030св18 в якій зазначено, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних.

Європейський суд з прав людини в рішенні в справі »Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства.

Крім того, згідно з усталеною прецедентною практикою Європейського суду, яка була висловлена, в тому числі в рішеннях у справах «Гаазе проти Німеччини» від 08.04.2004 року та «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 року, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається ст. 8 Конвенції.

Колегія суддів не бере до уваги посилання апелянта на те, що при проведенні судово-медичної експертизи аналіз крові при її проведенні брався лише у позивача та дитини, а йому такої можливості надано не було.

В той же час, відповідачне визнаючи висновків експертизи, з будь-якими клопотаннями з метою її спростування або перевірки, або призначення додаткової експертизи не звертався.

Отже враховуючи вищевикладене, колегія суддів виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, щодо наявних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: Печерський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 24 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Є.М. Суханова

Судді: Н.В. Ігнатченко

С.В. Кулікова