МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 488/2317/16-ц Провадження № 22-ц/812/1825/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Бондаренко Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Колесник Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Лазаревої Г.М. в приміщенні суду, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив суд визнати ОСОБА_3 винною у завданні йому майнової шкоди, стягнути з відповідачки 53018 грн. матеріальної шкоди, 1600 грн. витрат за проведення експертизи, а також судові витрати.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Не погодившись з даною ухвалою суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на необґрунтованість, безпідставність ухвали суду, а також на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права.

Свою апеляційну скаргу позивач мотивував тим, що він зацікавлений у продовженні розгляду справи та прийнятті у ній законного та обґрунтованого рішення суду. Справа слухається вже більше трьох років, засідання постійно переносяться та розгляд справи затягується, у судових засіданнях неодноразово брали участь законні представники позивача, які також наголошували на необхідності винесення законного та обґрунтованого рішення.

Після проведення експертизи, ні позивач, ні його представники не отримували копію ухвали суду про відновлення провадження по справі. Також не отримували повісток про явку в судові засідання на 01.07.2019 року, 29.08.2019 року та 01.10.2019 року. Крім того, в матеріалах справи є заява позивача про розгляд справи за його відсутності, яка подавалась ще в 2016 році.

Тому, посилаючись на неналежне повідомлення позивача про дату судового засідання, просить скасувати ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідачка надала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначала, що незважаючи на те що, позивач був ініціатором судового процесу, в подальшому він свідомо нехтував процесуальними правами та обов`язками, не з`являючись у судові засідання, не реагуючи вчасно на прийняте за результатом розгляду його позову судове рішення та не цікавився змістом ухваленого рішення. Ухвалу суду першої інстанції вважає справедливою та обґрунтованою, тому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, залишення такого позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги.

Представник відповідача не визнала доводи апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, надавши пояснення, аналогічні змісту відзиву на апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу до судового засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд виходив з того, що в призначені по справі судові засідання на 01.07.2019 року, 29.08.2019 року та 01.10.2019 року позивач не з`явився, не зважаючи на те, що про час та місце судових засідань був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не подавав.

Тому, беручи до уваги повторну неявку у судове засідання належним чином повідомленого позивача, суд дійшов висновку про необхідність залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Проте з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Юридичним особам та фізичним особам-підприємцям у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини також зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що позивач викликався в судові засідання на 01.07.2019 року, 29.08.2019 року та 01.10.2019 року за допомогою SMS-повідомлень про судове засідання за телефоном номер - НОМЕР_1 .

В матеріалах справи міститься довідка про доставку SMS (а. с. 161), згідно якої особі, яка викликається, було доставлено SMS-повідомлення про судове засідання, призначене на 01 липня 2019 року на 09 год 20 хв. Проте ця довідка не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання саме позивача, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздрукування та заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

В матеріалах справи відсутня заява позивача про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення.

Натомість в матеріалах справи наявна заявка представника позивача адвоката Семенова А.А. про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення та зазначено номер телефону - НОМЕР_1 .

Згідно довідки про доставку SMS (а. с. 161) про виклик в судове засідання, призначене на 01 липня 2019 року на 09 год 20 хв., одержувачем в ній зазначено не ОСОБА_4 , а позивача. Отже SMS-повідомлення було направлене позивачу, але на телефон його представника.

Відповідно до ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Проте довідка про виклик за допомогою SMS-повідомлення представника позивача ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутня.

За таких обставин не можна вважати, що суд належним чином повідомив позивача про дату, час і місце судового засідання на 01 липня 2019 року на 09 год 20 хв.

Згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу (кримінального провадження) текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, результат доставки SMS-повідомлення на номер мобільного телефону учасника (дата та час доставки або причина не доставки) автоматично розміщується у відповідному електронному реєстрі автоматизованої системи документообігу, а в ідповідальний працівник апарату суду роздруковує таке повідомлення та долучає його до матеріалів справи.

Згідно довідок про доставку SMS (а. с. 164,168) про виклик в судові засідання, призначені на 29 серпня та 01 жовтня 2019 року відповідно, одержувачем в них також зазначено не ОСОБА_4 , а позивача.

Крім того, SMS-повідомлення про виклик в судове засідання, призначене на 29 серпня 2019 року має відмітку про те, що абонент тимчасово недоступний, що свідчить про не доставку SMS-повідомлення. А в SMS-повідомленні про виклик в судове засідання, призначене на 01 жовтня 2019 року, взагалі відсутня відмітка про дату та час доставки або про причину не доставки.

За таких обставин не можна вважати, що суд належним чином повідомив позивача про дату, час і місце судових засідань на 29 серпня та 01 жовтня 2019 року, що свідчить про порушення судом норм процесуального права. Як наслідок, суд першої інстанції невірно застосував норми п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та дійшов до неправильного висновку про те, що позивач, будучи належним чином повідомленим, повторно не з`явились до суду та не повідомили суд про причини неявки, що є підставою для залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду.

В той же час апеляційний суд не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що ні позивачу, ні його представникам не було відомо про відновлення провадження у справі після проведення експертизи, оскільки вони

не отримували ухвали суду про відновлення провадження по справі, так як провадження у справі було відновлено ухвалою суду від 15 січня 2019 року (а. с.148-а). Справа була призначена до розгляду на 05 березня 2019 року. Проте через знаходження судді на лікарняному справа була перенесена на 27 березня 2019р. Розписка позивача від 05.03.2019р. про повідомлення його про час і місце розгляду справи, яке відбудеться 27 березня 2019р. о 09 год. 10хв. ( а. с. 152) свідчить про те, що йому було відомо про призначення справи до розгляду як на 05.03. 2019р., так і на 27 березня 2019р., які були вже після відновлення провадження у справі. При цьому під час перебування в суді ніщо не заважало позивачу ознайомитися з матеріалами справи, зокрема, і з наявною в матеріалах справи ухвалою про відновлення провадження у справі.

Не підтверджені матеріалами справи також доводи апеляційної скарги про наявність в матеріалах справи заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, яка подавалася до суду ще в 2016р., про що зазначено в ухвалі суду від 23 вересня 2016р., оскільки в матеріалах справи на а. с. 87 є заява від представника позивача ОСОБА_4 , датована 23.09.2016р., а не від позивача, про те, що він не заперечує проти призначення у справі експертизи і просить розгляд справи провести за відсутності представника позивача. На а. с. 104 знаходиться клопотання від позивача та його представників від 09.11.2017р. про розгляд клопотання про призначення експертизи за їх відсутності, а на а. с. 64 - заява представника позивача Семенова А.А. від 12.08.2016р. про розгляд справи у його відсутність, проте підписана ця заява позивачем.

Аналіз зазначених обставин не дає підстав вважати про наявність належним чином оформленої заяви саме позивача про розгляд справи по суті за його відсутності.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Крім того, згідно п. 4 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не врахувавши положень вищезазначених процесуальних норм, залишив без розгляду позовну заяву без достатніх на те правових підстав, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 14 листопада 2019 року