Номер провадження: 22-ц/813/5257/19
Номер справи місцевого суду: 519/353/19
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у справі за заявою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про забезпечення позову, на ухвалу Южного міського суду Одеської області про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Барановської З.І. 26 березня 2019 року у м. Южний Одеської області,-

встановила:

У березні 2019 року представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , звернувся до Южного міського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову (а.с. 2-4).

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову було задоволено. Накладено арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 Накладено арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 (прізвище в реєстрі прав власності на нерухоме майно - ОСОБА_1) (а.с. 19-20).

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 09 квітня 2019 року скасовано арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , та арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 (прізвище в реєстрі прав власності на нерухоме майно - ОСОБА_1), накладений ухвалою Южного міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року (а.с. 26).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять ухвалу суду про забезпечення позову скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а судові витрати, пов`язані з розглядом справи, - покласти на ОСОБА_3 . Так, на думку апелянтів, судом першої інстанції в ухвалі про накладення арешту не вказано про те, чи позивач має, чи не має зареєстрованого в установленому законом порядку майна, що знаходиться на території України в розмірі, достатньому для відшкодування збитків; оскаржувана ухвала постановлена з порушенням принципу пропорційності ( а.с. 29-34).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову передбачено частиною 1 статті 150 ЦПК України; відповідно до положень даної норми процесуального права позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст.150 ЦПК України).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позову, підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів (Постанова Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", надалі - Постанова).

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Відповідно до п. 4 Постанови суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Приймаючи до уваги факт існування спору між сторонами, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що клопотання про забезпечення позову підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , та накладення арешту на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 .

Факт належності вищевказаного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.9).

Вказане спростовує викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 доводи про те, що судом першої інстанції в ухвалі про накладення арешту не вказано про те, чи позивач має, чи не має зареєстрованого в установленому законом порядку майна, що знаходиться на території України в розмірі, достатньому для відшкодування збитків

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Крім того, колегія суддів враховує, що ухвалою Южного міського суду Одеської області від 09 квітня 2019 року скасовано арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , та арешт на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 (прізвище в реєстрі прав власності на нерухоме майно - ОСОБА_1), накладений ухвалою Южного міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Южного міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року про забезпечення позову постановлено з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Южного міського суду Одеської області від 26 березня 2019 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 06 листопада 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе