УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2019 р. суддя Дніпровського районного суд м. Києва Гаврилова О.В., вивчивши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту народження,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт народження дитини жіночої статті, а саме ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у місті Саки АР Крим, матір`ю якої є ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка п. Таваксай Бостанликського району Ташкентської області, громадянка України, а батьком - ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м.Джизак, Джизакської області, Узбекистан, громадянин України.

Вивчивши матеріали заяви про встановлення факту народження, суд приходить до наступного.

Відповідно до абзацу1 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України

25 жовтня 2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня

2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за

№ 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Проте, в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують факт народження дитини у ОСОБА_3 (медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу тощо).

Як убачається з відмови у проведенні державної реєстрації народження від 08 листопада 2019 року, медичне свідоцтво про народження не було подане й до Дніпровського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Разом з тим, суд зазначає, що на сьогоднішній день законодавець не дає чіткого визначення, що таке родина та родинні відносини. Однак, найкраще визначення цих понять міститься в роз`ясненнях щодо практичного застосування окремих вимог нормативно-правового акта Національного банку України від 03 квітня 2008 року №13-121/1456-4193, в якому зазначено, що, виходячи з вимог Цивільного кодексу України, Сімейного кодексу України, поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник.

Також визначення поняття «близький родич» міститься у п. 1 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, згідно з яким суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб).

Зі змісту поданої заяви та доданих до неї документів не вбачається, що заявник ОСОБА_1 є родичем ОСОБА_3 , яка згідно змісту заяви народила дитину, про встановлення факту народження якої просить заявник.

Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ч.1 ст.122 СК України).

Докази перебування ОСОБА_3 та заявника ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі також відсутні.

Право на звернення до суду із заявою не є абсолютним, відтак стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод також чітко регламентує, що право на звернення в суд із позовом (заявою) не є абсолютним і процедура користування ним має бути чітко регламентована нормами національного права, в даному випадку - це ст. 317 ЦПК України.

Отже, враховуючи, що в матеріалах заяви відсутні докази перебування заявника з матір`ю дитини в зареєстрованому шлюбі на час зачаття і (або) народження дитини,виходячи з наведених вище визначень поняття «родич», суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не наділений правом звернення до суду із заявою про встановлення факту народження дитини у ОСОБА_3 , оскільки заявник не є її чоловіком або родичем - не пов`язаний з нею певним ступенем споріднення (кровної спорідненості) та не є прирівняною до родича особою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК Українизаява повертається у випадках, коли: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження підлягає поверненню заявнику.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 10, 14, 185, 258-261, 317, 352-354 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про встановлення факту народження - повернути заявнику.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: