Номер провадження: 22-ц/813/2871/19
Номер справи місцевого суду: 503/387/15-ц
Головуючий у першій інстанції Сопільняк О.М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Чепрас А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 20 січня 2016 року у складі судді Сопільняка О.М.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, площею 0,0072 га, що розташована в АДРЕСА_1, зобов`язавши звільнити земельну ділянку з тильної сторони гаражу на відстані 4 м, оскільки захопив цю ділянку та вирощує на ній малину та овочі.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 20 січня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд його скасувати та позов задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що саме свідоцтво про право власності на земельну ділянку, площею 0,0072га, від 29.05.2014 є основним документом, що визначає розмір земельної ділянки позивача, тому він не захоплював ділянки, якою користується ОСОБА_2 , бо у нього не має рішення Кодимської міської ради на затвердження технічної документації на земельну ділянку, не встановлені її межі на місцевості, не має кадастрового номеру, право користування ще не дає права власності. Суд не врахував рішення Кодимської міської ради від 30.04.2014 №1191-УІ, яким передано у власність апелянта земельну ділянку, площею 0,0072 га; ухвалу Кодимського районного суду Одеської області від 20.10.2015, якою ОСОБА_2 відмовлено в поновленні строку для звернення до адмінсуду з позовом про визнання недійсним рішення Кодимської міської ради від 30.04.2014; договір купівлі-продажу житлового будинку від 20.04.2006 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , в якому вказано, що розташований на ділянці, площею 1166,2 кв.м.; довідку характеристику з БТІ, в якій вказана площа ділянки - 1166,2 кв.м. Судом безпідставно враховано позицію представника Кодимської міської ради, представника БТІ та не взято до увагипокази свідка - нотаріуса ОСОБА_7.

14.03.2016 ОСОБА_2 надав суду заперечення на скаргу, в якому просив рішення залишити без змін.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.03.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Кодимського районного суду Одеської області від 20 січня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.06.2016 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17.03.2016 скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

15.04.2019 до апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_2 на експертний висновок, в якому він просив оскаржене рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

16.04.2019 представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про стягнення витрат, у зв`язку з розглядом справи, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 1466,66 грн - за надання правової допомоги адвокатом, 2157,21 грн - судові витрати за подачу позову, апеляційної і касаційної скарг та за експертизи, 17448,20 грн - за проведення судової земельно-технічної експертизи та проведення Технічних звітів земельних ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і за підготовку геодезичних знаків, 957,89 грн - за придбання залізничних квитків за явку адвоката до апеляційного суду та за доставку ФОП - ОСОБА_4 в м . Кодиму для обстеження земельних ділянок та кадастрової зйомки на придбання бензину, а всього суму у розмірі 22029,96 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача та відповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

З Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №27293065 від 13.09.2010 вбачається, що ОСОБА_1 є власником гаража АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 25.02.2014 звернувся до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,0072 га на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Державним реєстратором 07.03.2014 здійснено державну реєстрацію вказаної земельної ділянки та присвоєно кадастровий номер :02:003:0350.

Рішенням Кодимської міської ради №1191-VІ від 30.04.2014 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража в АДРЕСА_1 . Пунктом другим вказаного рішення передано у приватну власність позивача земельну ділянку площею 0,0072 га. (кадастровий номер :02:003:0350).

03.06.2014 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва індивідуальних гаражів площею 0,0072 га.

На підставі договору дарування від 20.04.2006 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10645093 від 15.05.2006 ОСОБА_5 є власником домоволодіння АДРЕСА_2 .

Рішенням Кодимської міської ради №455/280 від 30.05.1997 попередньому власнику належного відповідачеві ОСОБА_5 домоволодіння - ОСОБА_6 було виділено земельну ділянку площею 1000 та 204 кв.м.

Матеріали справи свідчать, що за зверненням ОСОБА_2 комісією Кодимської міської ради від 02.10.2014 було складено акт про те, що ОСОБА_1 при оформленні технічної документації на земельну ділянку для будівництва та обслуговування гаражу АДРЕСА_1 помилково оформлено частину земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_2 . Також встановлено, що технічна документація на земельну ділянку ОСОБА_1 виготовлена з порушенням (т.1 а.с.54).

08.07.2016 ОСОБА_2 звернувся до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для ведення особистого селянського господарства площею 0,0209 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

19.07.2016 Державним кадастровим реєстратором прийнято рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0,0209 га, у зв`язку з невідповідністю електронного документа встановленим вимогам та перетином меж земельної ділянки, яку планується зареєструвати із межами земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0350.

20.07.2016 Державним кадастровим реєстратором Відділу виправлено помилку у відомостях про координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0350.

18.07.2016 ОСОБА_2 повторно звернувся до Державного кадастрового реєстратора Відділу у Кодимському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області з заявою про державну реєстрацію земельної ділянки.

Державним реєстратором 28.07.2016 здійснено державну реєстрацію вказаної земельної ділянки та присвоєно кадастровий номер :02:003:0397.

Відповідно до рішень Кодимської міської ради від 12.08.2016 №253-VII, №254-VII ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку (кадастровий номер :02:003:0396) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд площею 0,1000 га. та земельну ділянку (кадастровий номер :02:003:0397) для ведення особистого селянського господарства площею 0,0209 га.

З вищевикладеного слідує, що в 2014 році на час оформлення позивачем державної реєстрації права власності на земельну ділянку за номером :02:003:0350 існував факт перетину меж ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зв`язку з невірною прив`язкою до системи координації земельної ділянки за номером :02:003:0350.

Вказана помилка була виправлена 20.07.2016 Державним реєстратором кадастровим реєстратором Відділу шляхом внесення до відомостей Державного земельного кадастру змін про координати поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0350.

Згідно з листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 09.10.2017 встановлено, що перетин між земельними ділянками з кадастровими номерами :02:003:0350 ( ОСОБА_1 ) та :02:003:0397 ( ОСОБА_2 ) відсутній.

Зі схеми фактичних меж та меж згідно даних правовстановлюючих документів земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вбачається, що фактичні межі земельних ділянок ОСОБА_2 та будівлі ОСОБА_1 не перетинаються (т.2 а.с.169). Вказане свідчить про наявність недоліків при здійсненні оформлення сторонами правовстановлюючих документів на земельні ділянки, однак такі на час вирішення спору не визнані недійсними.

Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 не довів ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що має місце самовільне захоплення відповідачем земельної ділянки з титульної сторони гаражу на відстані 4 м, в матеріалах справи відсутні дані щодо площі захоплення цієї земельної ділянки, її розташування, координати та конфігурація, що дає підставу стверджувати про захоплення такої ділянки відповідачем.

За таких обставин слід погодитися з висновком суду першої інстанції про унеможливлення задоволення позову, проте з інших правових підстав, тому рішення підлягає зміні, як таке, що не в повній мірі відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, в частині обґрунтування підстав відмови в задоволенні позову, з мотивів та підстав, наведених вище.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 20 січня 2016 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст підписаний 18.11.2019.

Головуючий:

Судді: