2-о/705/194/19
У Х В А Л А

12 листопада 2019 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Мазуренко Ю.В., розглянувши заяву, що була подана в порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

02.09.2019 року до Київського районного суду м.Одеси надійшла заява, що була подана в порядку окремого провадження ОСОБА_1 заінтересована особа ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

11.09.2019 року суддею Київського районного суду м.Одеси Огренич І.В. було винесено ухвалу, відповідно до якої цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, було передано за підсудністю до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

04.11.2019 року на адресу Уманського міськрайонного суду надійшла цивільна справа за заявою, що була подана в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 заінтересована особа ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2019 року відповідну справу було визначено для розгляду судді Уманського міськрайонного суду Мазуренко Ю.В.

При цьому, в Уманському міськрайонному суді склалася критична кадрова ситуація, що призводить до значного перезавантаження працюючих суддів.

Вивчивши матеріали заяви, суддя прийшла до наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «суд» має завжди бути «встановленим законом». Це формулювання засвідчує принцип верховенства права, притаманний усій системі Конвенції та її протоколів, адже правовий орган, що не є встановленим відповідно до законодавства, завжди буде позбавлений легітимності, яка вимагається в демократичному суспільстві для вирішення справ приватних осіб.

Отже, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Тобто, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, як це визначено частиною 1ст. 19 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.3 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, яка визначає загальну підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи відсутні відомості про направлення запиту до органу реєстрації місця перебування та місця проживання щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) ОСОБА_1 (станом на 2019 рік) та ОСОБА_2 ..

У відповідності до ч.10 ст.187 ЦПК України, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 130 ЦПК України, якщо учасник справи перебуває під вартою або відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк, тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, обмеження волі, арешту, повістка та інші судові документи вручаються йому під розписку адміністрацією місця утримання учасника справи, яка негайно надсилає розписку та письмові пояснення цього учасника справи до суду.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Заявник ОСОБА_1 в заяві зазначає, що він відбуває покарання в Старобабанівській виправній колонії № 92 Черкаської області, згідно вироку Суворовського районного суду м.Одеси від 03.04.2014 року.

Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», не є місцем проживання фізичної особи місце, в якому вона знаходиться під вартою у вигляді запобіжного заходу, місце, в якому особа відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, місце, в якому особа знаходиться на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КВК України засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду.

У зв`язку з чим, зазначена заявником при зверненні до суду із заявою в порядку окремого провадження адреса, за якою він відбуває покарання (Державна установа «Старобабанівська виправна колонія (№ 92)», яка розташована за адресою: смт. Старі Бабани, Уманського району Черкаської області), не є підставою для прийняття вказаної заяви до провадження Уманського міськрайонного суду Черкаської області, оскільки в аспекті цивільно-процесуального закону не вважається місцем проживання заявника.

Враховуючи зазначене, заява, що була подана в порядку окремого провадження засудженим ОСОБА_1 , що відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська виправна колонія № 92», а в якості заінтересованої особи в заяві зазначена ОСОБА_2 (яка згідно даних заяви проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), про розірвання шлюбу,- безпідставно направлена до Уманського міськрайонного суду Черкаської області.

Керуючись ст. 27, ст. 316 ЦПК України, п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», суддя

В И Р І Ш И В :

Заяву, що була подана в порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, повернути до Київського районного суду м.Одеси.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання через Уманський міськрайонний суд Черкаської області апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Суддя Ю.В. Мазуренко