РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1867/19

15 листопада 2019 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Олійник П.В.

з участю секретаря Рубельського О.С.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з приватного житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про виселення ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання йому іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбу. Від подружнього життя мають двох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення Костопільського районного суду від 25.03.2010 року шлюб між ними розірвано. Відповідач зареєстрований та проживає в належному їй на праві приватної власності будинку АДРЕСА_1 . На протязі останніх років постійно порушує правила співжиття: систематично вчиняє в сім`ї сварки, наносить побої, висловлюється нецензурними словами в її адресу, постійно погрожує розправою. В добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку і виселитися з будинку не бажає.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що на протязі останніх років відповідач постійно п`є, вчиняє сварки в сім`ї, дебоширить, вибивав двері, вікна в будинку. Створює неможливі умови для проживання разом з ним в одному будинку.

Відповідач в судовому засіданні визнав, що п`є, свариться з колишньою дружиною, висловлюється нецензурними словами, однак не щодня. Колишню дружину не б`є, лише один раз підняв на неї руку.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та покази свідків, з`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.12.2017 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності будинок АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 23.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області, сторони розірвали шлюб 23 квітня 2015 року.

Згідно довідки про склад сім`ї виданої Малолюбашанською сільською радою від 09.07.2018 року №1057/01 ОСОБА_1 вбачається, що у будинку проживають: ОСОБА_1 - голова домогосподарства, ОСОБА_2 - колишній чоловік та діти: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-1 КУпАП, що підтверджується постановою Костопільського районного суду від 17.10.2017 року та довідками Костопільського ВП ГУНП, наявними в матеріалах справи, що свідчить про систематичне порушення правил співжиття з іншими мешканцями будинку.

Крім того, згідно листа Костопільського ВП ГУНП від 08.11.2019 року №12276/212/01-2019 протягом поточного року до Костопільського ВП ГУНП від ОСОБА_1 надійшло чотири заяви та повідомлення щодо протиправної поведінки колишнього чоловіка ОСОБА_2 , останній протягом поточного року двічі притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 178 КУпАП та ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зокрема, свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_1 живе з колишнім чоловіком, він часто п`є, скандалить. Близько двох місяців тому бачила, що під час сварки вибив пластикове вікно в будинку, близько двох років тому вибив двері, а також бився.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивача, живе навпроти. Відповідач часто напивається, влаштовує скандали в сім`ї. Близько місяця тому душив ОСОБА_1 , вибивав двері.

Суд не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні.

Згідно ст.317, ч.1 ст.319, ст.383 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до вимог ач.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статті 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень цим норм, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. При цьому, позивач повинен довести, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача порушується його право власності чи законного володіння, на чому також акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду кримінальних і цивільних справ в п.п.33,34 Постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року.

Відповідно до ст.9 ЖК УРСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Право вимагати у судовому порядку виселення членів сім`ї, у т.ч. колишніх, без надання іншого жилого приміщення власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст.157 ЖК УРСР, але за наявності обставин, передбачених ч.1ст.116 ЖК УРСР, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися без результатними. Як вбачається із матеріалів справи притягнення ОСОБА_2 адміністративної відповідальності не вплинули на його поведінку і виявилися безрезультатними.

Згідно із п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, під час вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК УРСР осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені норами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про виселення особи у зв`язку з систематичним порушенням правил співжиття.

У відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 768,40грн.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268-273 ЦПК України, ст. 9, 116, 157 ЖК УРСР, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з приватного житлового будинку задоводьнити.

Виселити ОСОБА_2 з будинку по АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 20 листопада 2019 року.

СуддяП. В. Олійник