ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року

м. Черкаси

справа № 691/796/18 провадження № 22-ц/821/498/19 категорія 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Єльцова В.О., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року (ухвалене в приміщенні Городищенського районного суду Черкаської області під головуванням судді Савенка О.М., повний текст якого виготовлено 23 липня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

22 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що являється рідною дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Шлюбні відносини між батьками позивачки припинилися, коли їй було сім місяців, в зв`язку з чим ОСОБА_1 залишилася на утриманні своєї матері ОСОБА_4 .

Відповідач не проявляв інтересу до неї, як до своєї рідної дитини, не цікавився її станом здоров`я при наявності проблем із зором і серцево-судинної системи, не піклувався про фізичний, духовний розвиток та навчання. Всі питання щодо її виховання вирішувалися матір`ю ОСОБА_3 самостійно, без участі та підтримки відповідача.

На момент звернення до суду з позовними вимогами, ОСОБА_1 досягла повноліття, є студенткою вищого навчального закладу. Не заперечила, що відповідач у зв`язку зі вступом її у вищий навчальний заклад надає матеріальну допомогу у розмірі 2 000 грн., однак зазначила, що вказаних коштів є недостатньо для забезпечення матеріальних потреб під час навчання.

Враховуючи, що ОСОБА_1 навчається на стаціонарі у вищому навчальному закладі, а відповідач знаходиться у працездатному віці, має регулярний дохід, інших осіб на утриманні не має, а відповідно має можливість утримувати її, як єдину дочку, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, тому вона звернулася до суду із вказаними позовними вимогами для захисту своїх прав та інтересів.

Остаточно уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання на період навчання в розмірі 1/5 частини від заробітку (доходу), щомісячно, оскільки саме в такому співвідношенні розмір аліментів буде достатнім для її забезпечення на період навчання, тому що допомоги, яку вона отримує в розмірі 2 000 грн. від відповідача є недостатньо.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частини від всіх видів доходів, щомісячно, на період навчання в Українській академії друкарства м. Львів, денна форма навчання, до ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи з 22 червня 2018 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки відповідач є працездатною особою, має змогу надавати допомогу позивачу, законом встановлено його обов`язок надавати матеріальну підтримку дочці, так як остання продовжує навчання, дочка потребує такої матеріальної допомоги, тому позов підлягає задоволенню. Розмір аліментів визначених судом, а саме 1/5 частина від всіх видів доходів відповідача, визначений як такий, що буде достатнім для забезпечення нормального та гармонійного розвитку дитини під час навчання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення суду Городищенського районного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року.

В апеляційній скарзі просить скасувати вказане рішення суду як незаконне та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на користь позивача в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що позивач по справі ОСОБА_1 в період з листопада 2017 року по листопад 2018 року отримала дохід у вигляді стипендії у розмірі 24 537,40 грн. В місяць в середньому це складає 2 045 грн. Крім цього, від відповідача у справі, позивач отримує матеріальну допомогу в розмірі 2 000 грн. в місяць, що підтверджується наданими відомостями про перерахунки коштів на банківську картку ОСОБА_5 .

Також, ОСОБА_1 має працездатну матір ОСОБА_3 , яка працює на посаді головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Городищенської районної державної адміністрації, має обов`язок на рівні з відповідачем щодо утримання дочки. До того ж ОСОБА_3 не має на утриманні батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, тому має змогу надавати дочці допомогу мінімум у розмірі 1 000 грн. у місяць.

Підсумовуючи суму, яку отримує дочка щомісяця, вважає, що 2 000 грн. (сума яку надає відповідач), 2 045 грн. (сума стипендії), 1 000 грн. (мінімальна сума, яку може надавати ОСОБА_3 ), а разом близько 5 000 грн. є достатньою для забезпечення достатнього життєвого рівня будь-якого студента.

Крім цього зазначив, що він на даний час перебуває у шлюбі з ОСОБА_6 , яка отримує заробітну плату за трудовою угодою в розмірі 3 723 грн.. На даний час, ОСОБА_6 є студентом заочного відділення Східноєвропейського університету і менеджменту за освітньо-кваліфікаційним рівнем «магістр» з 01 вересня 2017 року за спеціальністю «Право». Навчається на контрактній основі, вартість навчання складає 16 000 грн. Витрати на навчання йдуть із сімейного бюджету. Також, ОСОБА_6 має хронічне захворювання печінки - гепатит «С». Встановлення діагнозу та лікування потребує значних коштів.

Крім цього, у власності відповідача перебувають об`єкти нерухомості, для утримання яких необхідні кошти та об`єкт рухомого майна, автомобіль Ford Fiesta 2008 року випуску, на обслуговування якого також потрібні кошти.

Тому, вважає, що сума аліментів, які він добровільно сплачує у розмірі 2 000 грн. на матеріальне утримання своєї дочки ОСОБА_1 є цілком достатнім для позивача і це той розмір допомоги, який він може реально надати дочці.

Також, зазначив, що в позовній заяві ОСОБА_1 заявляла вимогу про стягнення аліментів в розмірі ј частини від всіх доходів відповідача, а суд задоволивши позовні вимоги повністю стягнув 1/5 частину, що є незрозумілим для відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив

У відзиві, що надійшов від ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , остання зазначила, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги немотивовані і такі, що не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Вказала, що розмір 1/5 частки стягнутих аліментів є правильним, оскільки під час розгляду справи, вона уточняла позовні вимоги, зменшивши їх та просила стягнути саме таку частину, а не ј, яка була заявлена в позовній заяві.

Крім того, зазначила, що відповідач є працездатним, працює, отримує заробітну плату, інших дітей на утриманні не має, а позивач являється єдиною дочкою і він може надавати допомогу у розмірі більшому ніж 2 000 грн., що буде відповідати нормальному рівню її забезпечення під час навчання. Кошти в розмірі 2 000 грн. сплачуються відповідачем не регулярно і часто в значно меншому обсязі ніж заявлені ОСОБА_2 , про що свідчать надані нею виписки із карткового рахунку, що і змусило звернутися позивача до суду за захистом своїх прав.

Просила залишити судове рішення без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України Серія НОМЕР_1 (а.с. 2).

Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 (а.с. 3). Мати ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_3 . Факт батьківства відповідачем не заперечується.

Відповідно до довідки Української академії друкарства м. Львів від 03 червня 2019 року № 1561 (а.с. 198), ОСОБА_1 є студенткою 3 курсу факультету медіа комунікацій та підприємства бюджетної форми навчання, стаціонар, із зазначенням терміну закінчення навчання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки Української академії друкарства м. Львів від 11 червня 2016 року № 11/06, ОСОБА_1 з 14 вересня 2016 року зареєстрована в студентському гуртожитку № 1 кімната 801 (2) за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 23), вартість проживання становить 4 500 грн. на рік, що підтверджується квитанцією від 01 вересня 2017 року № 101 (а.с. 7).

2. Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно до вимог ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

При цьому, за загальним правилом встановленим вказаною нормою права, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду відповідає не повністю.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріального допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (не залежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 досягла 18 років, продовжує навчання, не працює та потребує матеріального забезпечення на своє утримання під час навчання.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Стаття 201 СК України передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини.

Відповідно до довідки Української академії друкарства м. Львів від 03 червня 2019 року № 1561, ОСОБА_1 є студенткою 3 курсу факультету медіакомунікацій та підприємства, стаціонар, із зазначенням терміну навчання до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 198).

Встановивши, що повнолітня ОСОБА_1 у зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі потребує майнової допомоги батьків і батьки здатні її утримувати, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на її утримання на період навчання, тобто з моменту пред`явлення позову 22 червня 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Статтею 200 СК України визначено, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина може стягуватися у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.

Тому, заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів в частці від заробітку (доходу) платника аліментів повністю узгоджується із нормами чинного законодавства України.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)».

Крім того, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини.

Під час розгляду справи, районний суд правильно встановив всі три вищезазначені складові, які підтверджені відповідними обґрунтованими доказами, які наявні в матеріалах справи, оскільки ОСОБА_1 дійсно є повнолітньою і продовжує навчання, в зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, так як проживає за місцем навчання у м. Львів, сплачує вартість проживання у гуртожитку та здійснює витрати на повсякденне життя, крім того, відповідач ОСОБА_2 працює і має змогу надавати матеріальну допомогу своїй дочці.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду апеляційною скаргою (а.с. 244-251) ОСОБА_2 зазначив, що надавати матеріальну допомогу та сплачувати аліменти дочці в період навчання він може в розмірі 2 000 грн., оскільки несе додаткові витрати на обслуговування рухомого та нерухомого майна, що перебуває у нього у власності. Крім того, він має іншу сім`ю. Дружина від другого шлюбу навчається на платній основі та має захворювання печінки, що потребує також додаткових фінансових витрат з боку ОСОБА_2 .

Із наявних матеріалів справи вбачається, що після досягнення повноліття дочкою ОСОБА_1 батьками, не було визначено за домовленістю способу виконання обов`язку по утриманню її як повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням та не укладено договору про сплату аліментів на дитину чи інший спосіб її утримання.

При вирішенні спору, колегія суддів враховує, що відповідач не відмовляється від свого обов`язку щодо утримання повнолітньої дочки та погоджується на сплату аліментів у розмірі 2 000 грн.

Наявність іншої сім`ї відповідача та обов`язок на утримання дружини від іншого шлюбу не спростовує висновку суду першої інстанції про доцільність призначеного розміру аліментів, оскільки ОСОБА_6 (дружина відповідача від другого шлюбу) є працездатною, про що зазначено самим відповідачем, працює за контрактом та отримує дохід.

Вирішуючи спір та визначаючи розмір стягуваних аліментів 1/5 частину від всіх видів заробітку (доходу), суд першої інстанції вважав, що саме такий розмір буде достатнім для забезпечення захисту прав позивача.

Перевіряючи висновок суду в цій частині, колегія суддів, приходить до наступного висновку.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати не тільки потребу дитини в отриманні матеріальної допомоги але й розмір такого отримання та спроможність батьків її надавати.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що витрати ОСОБА_1 , пов`язані в зв`язку з навчанням складаються із вартості проживання в гуртожитку, харчування, придбання побутової хімії, косметики, одягу, літератури, плати за проїзд до місця навчання.

Суд апеляційної інстанції враховує, що мати позивачки є офіційно працевлаштованою, також отримує дохід та надає матеріальну допомогу дитині.

Відповідач отримує річний дохід 289 583,78 грн., що підтверджується довідкою про доходи (а.с. 40 Т.1) та декларацією за 2017 року (а.с. 35-39 Т.1), з яких на податок з доходів відраховано 52 125,09 грн.

Середньомісячна заробітна плата, яку отримує на руки відповідач складає 19 178,80 грн.

При цьому, суду надано докази того, що ОСОБА_2 несе витрати на лікування своєї цивільної дружини ОСОБА_6 , яка має захворювання печінки, що підтверджується висновками УЗД (а.с. 206-207 Т.1) та консультаційним заключенням медичного центру «Андромеда» м. Черкаси (а.с. 208 Т.1). Крім того, ОСОБА_2 несе витрати на обслуговування рухомого та нерухомого майна, що підтверджується актом виконаних робіт № ЗН00048642 від 14 червня 2019 року (а.с. 204 Т.1).

Суд апеляційної інстанції вирішуючи спір здійснює проведення обрахунків на підставі наданих сторонами доказів, згідно довідки про доходи відповідача, співставлення їх з витратами, які несе в побуті позивач, співмірності заявлених позовних вимог, можливістю та спроможністю відповідача здійснювати витрати на навчання повнолітньої дочки у виді сплати аліментів, не порушуючи при цьому його законних прав та інтересів дійшов висновку про доцільність зменшення стягнення розміру аліментів із 1/5 частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача до 1/10 частини.

Сума аліментів в розмірі 1/10 частини від всіх видів доходу (заробітку) відповідача буде відповідати принципу співрозмірності, розумності та допустимості доказів, які були надані сторонами в судовому засіданні, буде забезпечувати захисту інтересів та потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та відповідатиме наявності спроможності у батька таку допомогу надавати.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

При вирішенні даного цивільного спору, судом першої інстанції враховано що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Враховуючи всі обставини справи та надані сторонами докази вважає за необхідне визначити аліменти в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, які підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду 22 червня 2018 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції, а тому рішення суду в частині визначення розміру аліментів слід змінити.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на обставини справи, беручи до уваги інтереси учасників справи, колегія суддів вважає за можливе задовольнити апеляційну скаргу частково та змінити рішення суду в частині стягнення частки аліментів з 1/5 на 1/10 частину, оскільки саме такий розмір аліментів є об`єктивним з огляду на вимоги закону, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 16 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів в частині визначення розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_2 , зареєстрованої АДРЕСА_4 , аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини від всіх видів доходів, щомісячно, на період навчання в Українській академії друкарства м. Львів, денна форма навчання, починаючи з 22 червня 2018 року і до закінчення нею навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, але не більше як до досягнення нею 23 річного віку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст виготовлено 13 листопада 2019 року.

Головуючий

Судді