Єдиний унікальний номер судової справи 487/6254/19
Номер провадження 22-ц/812/1658/19
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

11 листопада 2019 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Галущенка О.І., Лисенка П.П.,

з секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Щербатюка Антона Ігоровича ухвалу, яка постановлена Заводським районним судом міста Миколаєва 19 серпня 2019 року, під головуванням судді Сухаревич З.М., в приміщені цього ж суду, за поданням заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Щербатюка Антона Ігоровича про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи ОСОБА_1 ,

УСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року заступник начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Щербатюк Антон Ігорович звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання зазначено, що на виконані у Заводському відділі державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області (далі Заводський ВДВС міста Миколаїв) знаходиться виконавче провадження №55487829 з виконання виконавчого листа №145/972/16-к, виданого 21 грудня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області, про призначення ОСОБА_1 покарання за сукупністю вироків у виді десяти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить на праві власності ОСОБА_1

11 січня 2018 року державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

В ході виконання вказаного виконавчого провадження згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек встановлено, що боржнику на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Державним виконавцем Заводського ВДВС міста Миколаїв двічі, а саме 13 березня 2018 року та 12 серпня 2019 року здійснено вихід за вищевказаною адресою з метою проведення опису та арешту майна боржника, однак здійснити опис та арешт не виявилось можливим, оскільки двері ніхто не відчинив, а зі слів сусідів встановлено, що за цією адресою тривалий час ніхто не проживає.

Крім того, згідно відповіді Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України за №16/4-896 від 06 березня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11 січня 2018 року вибув до Могилів-Подільської виправної колонії (№114) та інформація про його звільнення, станом на дату відповіді, не надходила.

Посилаючись на викладені обставини, та неможливість виконання рішення в частині конфіскації майна, заступник начальника Заводського ВДВС міста Миколаїв Щербатюк А.І. просив суд надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження №55487829 з примусового виконання виконавчого листа №145/982/16-к, виданого 21 грудня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області, про призначення ОСОБА_1 покарання за сукупністю вироків у виді десяти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить на праві власності ОСОБА_1

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 19 серпня 2019 року у задоволені подання відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник начальника Заводського ВДВС міста Миколаїв Щербатюк А.І., посилаючись на порушення районним судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу районного суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задовольнити подання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання органу державної виконавчої служби, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося.

Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Конституцією України кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ч.1 ст.30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч.1 ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п.1 ст.1 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п.2 ст.29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага (рішення Конституційного Суду України у справі №1-18/2011 від 31 травня 2011 року).

З метою виконання рішення суду у процесуальних законах України передбачено одним із заходів, спрямованих на своєчасне виконання судового рішення, проникнення до житла боржника з метою проведення виконавчих дій, а тому вимоги державного виконавця до боржника щодо надання доступу до житла для проведення виконавчий дій у рамках виконавчого провадження ґрунтуються на приписах Закону України «Про виконавче провадження».

У пункті 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (заява №18357/91) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

В силу ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон України) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України).

Виконавець, серед іншого, зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону України) та має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб (п.13 ч.3 ст.18 Закону України).

Відповідно до ст.439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Згідно з п.4 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Заводському ВДВС міста Миколаїв знаходиться виконавче провадження №55487829 з виконання виконавчого листа №145/972/16-к, виданого 21 грудня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області, про призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за сукупністю вироків у виді десяти років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.4,23).

11 січня 2018 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.6).

У цей же день, старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанови про арешт майна боржника, а саме: про арешт земельних ділянок, двох квартир, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 , а також автомобіля марки «Мерседес Віто 112» (а.с.10,12).

11 січня 2018 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про розшук майна боржника (а.с.15).

03 березня 2018 року головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про проведення опису та арешту майна боржника (а.с.18).

18 лютого 2019 року старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області винесено постанову про передачу виконавчого провадження до Заводського ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області, копія якої направлена сторонам (а.с.21,22).

26 лютого 2019 року старшим державним виконавцем Заводського ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Опята Ю.Ю. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №55487829 (а.с.23).

Наступною постановою старшого державного виконавця Заводського ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Опята Ю.Ю. накладено арешт на майно боржника, а саме арешт на двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.17).

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.28 вказаного Закону України копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як убачається із матеріалів подання, копія постанови про відкриття виконавчого провадження та інші копії постанов державного виконавця надсилались боржнику за адресою: АДРЕСА_4 , тоді як у виконавчому листі за №145/972/16-к, виданому 21 грудня 2017 року Вінницьким міським судом Вінницької області зазначено, що ОСОБА_1 відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Окрім того на запит державного виконавця Заводського ВДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Департаментом інформатизації МВС України 12 березня 2019 року повідомлено місце відбування покарання боржника ОСОБА_1 - Могилів-Подільська виправна колонія (№114) та інформація про звільнення боржника станом на дату відповіді не надходила.

У той же час, у доданих до подання державного виконавця про примусове проникнення до житла боржника копіях документів відсутні відомості про направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження за вказаною адресою, що давало би підстави дійти висновку про обізнаність останнього щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, боржником за яким він є, та, що давало би підстави вважати, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій.

У зв`язку із зазначеним, доводи апеляційної скарги про те, що обставини надіслання боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, вказаною у виконавчому документі (за місцем проживання боржника), є підставою для визнання того факту, що він є повідомленим про початок примусового виконання рішення, не заслуговують на увагу колегії суддів, так як в матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою зазначеною у виконавчому листі (за місцем відбування покарання).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що державним виконавцем були вчинені усі дії щодо належного фіксування факту ненадання боржником доступу до житла висновків районного суду щодо відсутності підстав для задоволення подання державного виконавця не спростовують.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця про примусове проникнення до житла, оскільки останнім не доведено належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами обставин того, що ним вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, ураховуючи також і обставини того, що матеріали справи не містять даних про направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження та не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій.

За таких обставин, суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Оскільки у задоволенні вимог подання відмовлено, то відсутні підстави для відшкодування судових витрат зі сплати судового збору за апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника начальника Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області Щербатюка Антона Ігоровича - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 19 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: О.І. Галущенко

П.П. Лисенко

Повний текст судового рішення

складено 13 листопада 2019 року