Справа № 485/565/19
Провадження № 22ц/812/1897/19 Головуючий у 1-ї інстанції Квєтка І.А.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(надалі - АТ КБ «ПриватБанк»)

на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Квєтки І.А. в смт. Снігурівка Миколаївської області о 09 годині 30 хвилині зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 11 615 грн. 50 коп. заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_1 в порушення умов укладеного з нею 17 вересня 2012 року договору кредитування з використанням кредитки «Універсальна» у встановлені строки не погашає суму основного кредиту, а тому банк має право вимагати повернення кредитних коштів з урахуванням пені і штрафних санкцій.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з відсутністю письмового підтвердження узгодження сторонами кредитних зобов`язань підстав для нарахування комісії, а також штрафних санкцій за прострочене зобов`язання немає, а з урахуванням того, що здійснені позичальником погашення цих безпідставно нарахованих платежів перевищують розмір зазначеної позивачем заборгованості за тілом кредиту заборгованість у відповідача відсутня.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

На думку представника позивача висновок суду про те, що сторони не узгодили усі умови договору, в тому числі відповідальність за прострочення виконання зобов`язань в вигляді штрафів та пені, ґрунтується на припущеннях.

За такого та за відсутністю заперечень відповідача, підстав для відмови у задоволенні позовних вимог банка не було.

Крім того внесення позичальником коштів на погашення заборгованості за кредитним договором свідчить про її згоду із запропонованими банком умовами кредитування.

Безпідставним вважав і посилання суду на правовий висновок ВП ВС, так як на його думку, цей висновок стосується інших правовідносин, а саме заперечень відповідача щодо узгодження умов договору.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 31 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2012 року відповідачем ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до надання ПАТ КБ «ПриватБанк» банківських послуг з використанням кредитної картки «Універсальна», у якій не зазначено жодної суттєвої умови, як то: розмір кредитного ліміту, процентів, штрафних санкцій (а.с.10).

В той же час за випискою з особового рахунку позичальнику ОСОБА_1 неодноразово надавалися кредитні кошти у розмірі, що не перевищували встановлений кредитний ліміт, спочатку в сумі 4 000 грн. на 23 червня 2014 року, а потім в сумі 4 100грн. на 10 липня 2014 року, з кінцевим терміном повернення коштів, що відповідав строку дії платіжних карток: 1-ої до березня 2016 року, 2-ої до січня 2018 року і 3-ої до червня 2018 року (а.с.44-73).

Відтак, за наведених обставин, договір, укладений між сторонами повинен був складатися, зокрема, із анкети-заяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 підписана тільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, але не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, так як «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» нею не підписані (а.с.11-27).

Таким чином відповідачем надана лише згода на те, що вона зобов`язується знайомитися з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозуміли усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Тому банком до матеріалів справи наданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.13-27), та Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.12), які повинні бути невід`ємною складовою договору приєднання, але вони позичальником не підписані та відсутні дані про її ознайомлення з їх змістом на час складання анкети-заяви, а саме відсутній підпис позичальника на тих умовах та правилах, які існували на час пропозиції щодо кредитування.

Посилання представника позивача на отримання позичальником кредитних коштів та їх погашення, що свідчить передусім, на його думку, про згоду відповідача на нарахування їй визначених банком процентів, комісії та пені, ґрунтується на припущеннях. А саме отримання ОСОБА_1 суми тіла кредиту та її погашення без визначення цільового призначення платежу, зазначає тільки згоду позичальника на повернення використаного тіла кредиту та не свідчить про узгодження нарахованих їй за використання коштів процентів, комісії та пені, розмір яких визначається банком одноособово без письмового погодження з позичальником.

Незважаючи на такі обставини, банком станом на 18 березня 2019 року, на дату після закінчення строку дії договору (платіжної картки), розрахована заборгованість відповідача за тілом кредиту та штрафними санкціями, яка на його думку склала загальну суму боргу в 11 615 грн. 50 коп., в тому числі: 3 901 грн. 55 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 1 904 грн. 66 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 4 379 грн. 58 коп. заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання, 400,00 грн. пені, нарахованої за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн., а також 500 грн. 00 коп. фіксованої частини штрафу і 529 грн. 31 коп. процентної складової штрафу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими для судів.

Строк дії картки закінчився у червні 2018 року (а.с.45).

Таким чином, позивачем неправомірно нараховані складові заборгованості після закінчення строку дії платіжної картки, а саме з червня 2018 року по 18 березня 2019 року.

Крім цього за частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку (частина 3 статті 1056? ЦК України).

В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (частина 4 статті 1056? ЦК України), про що кредитодавець зобов`язаний повідомити позичальника.

Між тим, у заяві позичальника від 17 вересня 2012 року процентна ставка не зазначена.

Відсутні у матеріалах справи і підтвердження щодо належного повідомлення та ознайомлення, а також письмового погодження відповідача у будь-якій спосіб про застосування банком в односторонньому порядку процентної ставки у 27,6%, яка була збільшена з 1 вересня 2014 року до 32,4% та з 1 квітня 2015 року до 42% річних, за рахунок нарахування яких, позивачем було розраховано заборгованість за тілом кредиту та застосовано штрафні санкції у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання з погашення тіла кредиту.

За такого та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами і штрафних санкцій, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 та є підставою для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи.

Доводи представника позивача у апеляційної скарзі щодо різниці у правовідносинах, які склалися між учасниками даної справи, та справи, за якою висловлена позиція ВП ВС, обґрунтовуються наявністю або відсутністю заперечень позичальника по суті пред`явленого до нього позову. Але вони, на думку колегії суддів, є безпідставними, так як визначальним для застосування правової позиція ВП ВС у відповідності до статті 263 ЦПК України є процесуальні та матеріальні норми права, а не визнання чи заперечення проти позовних вимог.

Тому, з урахуванням вищенаведеної правової позиції ВП ВС судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відсутність підстав для розрахунку та стягнення заборгованості за тілом кредиту, пені та штрафними санкціями, в тому числі за межами строку дії договору, так як позичальник під час підписання анкети, у якій відсутні усі складові кредитного договору, не була ознайомлена з Тарифами банка.

При цьому судом вірно враховано, що погашення позичальником процентів, в тому числі за підвищеною процентною ставкою за користування кредитом на підставі умов та правил надання банківських послуг, здійснено в рахунок тіла кредиту, так як такі проценти банком нараховані безпідставно.

Також, на думку колегії суддів, судом вірно оцінені обставини справи, на підставі яких зроблено правильний висновок щодо відсутності заборгованості за тілом кредиту, оскільки внесені відповідачем суми перевищують розмір отриманих у користування грошових коштів, який, крім розрахунку банку підтверджено випискою з карткового рахунку (а.с.46-73).

За такого, підстав для скасування чи зміни судового рішення колегія суддів не вбачає.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова