07.11.2019 242/4202/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Харькової Л.М.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: ОСОБА_2 Є.А.,

третьої особи: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Добропіллі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, зокрема просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду у розмірі 61508,80 грн. та, 1100 витрат на проведення експертизи в сумі 1100 грн. та 15 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те що ОСОБА_4 01 березня 2018 року о 11 год 15 хв., керуючи автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 , на автошляху Добропілля-Краматорськ 5км + 720м не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожні умови, а саме покриття дороги снігом, ожеледицю, та не впорався з керуванням, виїхавши на зустрічну смугу руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 210740-110-30, номерний знак НОМЕР_2 під його керуванням. Внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 29 травня 2018 року ОСОБА_4 визнаний винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення. Згідно проведеної експертизи пошкодженого автомобіля від 19 квітня 2018 року №15 вартість матеріального збитку на момент проведення дослідження становить 27633 грн та відновлювального ремонту 33875,80 грн, затрати на проведення експертизи 1100 грн. Також в наслідок ДТП йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням власності автомобіля та неможливістю протягом тривалого часу користуватись ним, моральну шкоду він оцінює у 15000 грн., які він просить стягнути з відповідача.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, зокрема, в частині відшкодування матеріальної шкоди не визнає, в частині відшкодування моральної шкоди визнає частково в сумі 300 грн. В обґрунтування свого заперечення, відповідач посилається на те, що на момент ДТП його цивільна правова відповідальність була застрахована згідно полісу укладеного з ТДВ «СТ «Домінанта», страхова сума за шкоду майну складає 100 000 грн. Наступного дня після ДТП він звернувся до представника страховика і на наступний день поштою направив документи про подію ДТП до офісу страховика. Вважає, що позивач повинен пред`явити вимоги до страхової компанії. (а.с.55-59)

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19 лютого 2019 року цивільну справу направлено на розгляд Добропільського міськрайонного суду Донецької області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 24 квітня 2019 року відкрито провадження по справі.

16 жовтня 2019 року ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_3 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів викладених в ній та суду пояснив, що він просить стягнути 33 876,80 грн матеріальної шкоди, 27633 грн він не просить стягувати, ця сума вже включена в суму 33876,80 грн., також просить стягнути 1100 грн витрати на експертизу та 15 000 грн моральної шкоди. Щодо залучення співвідповідача страхової компанії ТДВ «СК «Домінанта», то він заперечує, вважає, що звернувся до належного відповідача. Щодо моральної шкоди, то він її обґрунтовує тим, що відчував душевні страждання, бо у зв`язку з сімейними обставинами, їхній сім`ї потрібно було користуватись транспортним засобом, який на той час був в несправному стані після ДТП. Крім того зазнав душевних страждань через відмову відповідача оплатити витрати на ремонт автомобіля. Крім того зазначив, що він не є власником транспортного засобу, він ним користувався за згодою власника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є його сином. Проте витрати на відновлювальний ремонт поніс саме він.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позову повістю з огляду на те, що позивач не є власником транспортного засобу, а власником є саме його син. Крім того, ствердив, що на момент ДТП відповідальність відповідача була застрахована в СК «Домінанта». В день ДТП відповідач в телефонному режимі звернувся до страхової компанії та повідомив про ДТП, проте представник страхової компанії повідомив, що їм необхідне рішення суду про притягнення винного до відповідальності, а на наступний день всі необхідні документи відповідач направив їм поштою. Вважає, що позивач має пред`являти вимоги до страховика, а не до відповідача.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 01 березня 2018 року о 11.15 годині, керуючи автомобілем ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 , на автошляху Добропілля-Краматорськ 5 км + 720 км, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожні умови, а саме покриття дороги снігом, ожеледицю, та не впорався з керуванням, виїхавши на зустрічну смугу руху, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 210740-110-30, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в наслідок чого обидва автомобіля отримали механічні пошкодження, чим порушив п.12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, тобто скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а саме: порушення водіями транспортних засобів правил дорожнього руху, що спричинили пошкодження транспортних засобів.

Внаслідок ДТП 01 березня 2018 року автомобіль ВАЗ 210740-110-30 НОМЕР_3 отримав механічні ушкодження, а саме капот, праве і ліве передні крила, передній бампер, передня права фара, решітка радіатора, передня права протитуманна фара, лобове скла, що підтверджується довідкою поліцейського СРПП та протоколом огляду транспортного засобу. (а.са.10,24)

Постановою Димитровського міського суду Донецької області від 29 травня 2018 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано останнього адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 11 червня 2018 року.(а.с.6)

Вказана постанова суду згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля ВАЗ 210740-110-30 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску є ОСОБА_3 . (а.с.25)

Як пояснив позивач в судовому засіданні, що дійсно власником автомобіля ВАЗ 210740-110-30 реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2008 року випуску, є його син ОСОБА_3 , проте 01 березня 2018 року під час ДТП керував вказаним автомобілем він без доручення, але на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, витрати на ремонт автомобіля поніс саме він.

Як вбачається із звіту №15 про проведення вартості матеріальної шкоди автомобіля ВАЗ 210740-110-30, днз НОМЕР_2 від 19 квітня 2018 року, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 210740-110-30, днз НОМЕР_2 на момент проведення дослідження становить 54304 грн., вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику ВАЗ 210740-110-30, днз НОМЕР_2 на момент проведення дослідження становить 27633 грн, 40 коп. Згідно розрахунку, вартість відновлювального ремонту становить 33 875,80 грн. (а.с.12-23)

Цивільна відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП буда застрахована в ТДВ «СТ «Домінанта», страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну в розмірі 100 000 грн. (а.с.31)

Відповідно до вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до приписів частин першої та другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз`яснив Пленум Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 13 Постанови №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

А тому, надуманим є посилання представника відповідача на той факт, що позивач не має права на відшкодування шкоди завданої автомобілю, який йому не належить на праві власності. Оскільки правомірність володіння автомобілем ВАЗ 210740-110-30, НОМЕР_4 , а отже і право вимоги на відшкодування завданих збитків, підтверджена в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного суду України в Постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відступаючи від правового висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, згідно з яким право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, навіть, якщо його цивільно-правова відповідальність застрахована, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на його страховика ТДВ «СТ «Домінанта».

Як вбачається з полісу №АМ/2034197 від 11 жовтня 2017 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00 грн.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, після ДТП він направив документи на адресу страхової компанії, які вони отримали 13 березня 2018 року. Проте в телефонному режимі представник страхової йому повідомив, що потрібно також додати рішення суду про визнання винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Після отримання постанови суду, яку він направив поштовим зв`язком страховій, більше додзвонитися до страхової компанії він не міг.

Проте, вказане звернення позивача страховик залишив без реагування.

Разом з тим, враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована, а деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що позовні вимоги у цій справі були заявлені до заподіювача шкоди, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована на підставі договору страхування цивільно-правової відповідальності зі страховиком, шкода розмір якої не перевищує ліміту відповідальності страховика (100 000,00 грн), має бути відшкодована саме страховою компанією.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТДВ «Страхове товариство «Домінант» з 13 червня 2019 року перебуває в стані припинення.

Відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Абзацом 2 пункту 22.1, пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уразі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з підпунктом «а» пункту 41.2 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З огляду на викладене, позивач повинен був вимагати кошти за шкоду зі страхової компанії, а у разі ліквідації ТДВ «Страхове товариство «Домінант» - від МТСБУ.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

Встановивши, що позивачу завдано майнової шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки транспортним засобом під керуванням ОСОБА_4 , суд вважає, що це є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Суд зазначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Проте, завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ТДВ «СТ «Домінанта», тому з останнього має бути стягнута і моральна шкода відповідно до умов договору страхування та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Оскільки ОСОБА_1 просив суд стягнути завдану йому у результаті ДТП шкоду лише з ОСОБА_4 (заподіювача шкоди), тому підстав для задоволення позовних вимог до останнього відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 83, 223, 264-265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Добропільський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11 листопада 2019 року

Суддя: Л.С. Мацишин

07.11.2019