ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/635/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Гудзенко В. Л.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіБондаренко С.І., Сіренко Ю.В.
секретар Торопенко Н.М.

учасники справи:

позивач (скаржник) Шульженко Л.О.,

відповідач Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області,

третя особа - Міськрайонне управління в Уманському районі та м. Умані,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу позивача на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2019 (суддя в суді першої інстанції Гудзенко В.Л.) про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа - Міськрайонне управління в Уманському районі та м. Умані про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

25.09.2019 позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на його користь відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 179 640 грн. та зобов`язати завершити переоформлення державного акта серії ЯД №971959 від 22.04.2008 ОСОБА_1 в трьохмісячний строк.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що його державний акт серії ЯД 971959 від 22.04.2008 на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , у зв`язку з недоліками, був вилучений на переоформлення в 2009 р., яке розпочалося та невдовзі зупинилося і на даний час є незавершеним. Тому, просить зобов`язати завершити переоформлення державного акта в трьохмісячний строк

Вважає, що за 10 років бездіяльності і незаконного утримання його Державного акту на землю без переоформлення ним понесена шкода в розмірі 179640 грн., яка підлягає стягненню з відповідача.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2019 відмовлено у відкритті провадження за вказаною позовною заявою з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Зазначено, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування свого позову, безпосередньо пов`язані з обов`язком відповідача, як суб`єкта владних повноважень, виконати дії з виготовлення державного акта, тому дану справу слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав 03.10.2019 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вказано на те, що визначальною ознакою адміністративної юрисдикції є суть спору ( зміст, характер ) з органами державної влади у формі публічно-правового чи приватноправового характеру.

Зазначає, що позов стосується морального відшкодування за невиконання зобов`язань за 2009-2019 роки, щодо технічної документації і правового статусу землевласника, що має чіткий приватноправовий характер у сфері земельних відносин і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу від сторін не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Предметом спору у цій справі є позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області завершити переоформлення державного акта серії ЯД №971959 від 22.04.2008 ОСОБА_1 в трьохмісячний строк та стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області відшкодування завданої тривалим переоформленням даного акту моральної шкоди у розмірі 179 640 грн.

За вимогами ч.1 ст. 18 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно положень ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративною справою є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Згідно п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Одночасно, відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Таким чином під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , відповідно до доданої ним копії Державного акту серії ЯД №971959 від 22 квітня 2008 р., на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0342 га, призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , в тому числі спільне користування площею 0,0093 га.

Відповідно до листа управління Держкомзему у м. Умань Черкаської області № 363/4-1 від 8 квітня 2009 р. ОСОБА_1 повідомлено, що для переоформлення державного акту на право приватної власності, необхідно повернути в управління Держкомзему у м. Умань оригінал Державного акту серії ЯД №971959 від 22.04.2008 р.

8 квітня 2009 р. позивач ОСОБА_1 направив до управління Держкомзему у м. Умань Черкаської області оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку для переоформлення, що підтверджується супровідним листом з відміткою про отримання управлінням вказаного документу (вхід. б/н від 08.04.2009 р.).

Скаржник вбачає порушення своїх прав у наслідках, які спричинені бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які він вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер та пов`язані з реалізацією його майнових інтересів, і зобов`язання суб`єкта вчинити дії та відшкодувати шкоду завдану бездіяльністю цього суб`єкта є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Апеляційний суд враховує, що Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення ст. 11 ЦК України, ст.ст.78,116,122 ЗК України, в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

З установлених судами фактичних обставин справи вбачається, що суб`єктом владних повноважень прийнято рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 та видано державний акт про право власності на земельну ділянку ( тобто ненормативний акт, який вичерпує свою дію після його реалізації ) на підставі якого у особи виникли певні речові права.

Таким чином, судом встановлено наявність існуючого речового права позивача на земельну ділянку. Тобто між учасниками справи виникли речові приватноправові відносини.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про те, що спір, за вирішенням якого до суду звернувся позивач, не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а тому підлягає розгляду саме за правилами цивільного судочинства.

Що стосується позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Таким чином висновки суду першої інстанції в цій справі про те, що спір має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства є помилковими.

У розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод право кожного на судовий розгляд справи означає право кожної особи на звернення до суду та право на те, що її справа буде розглянута і вирішена судом. Водночас, особі, яка звернулася до суду за захистом свого права, повинна бути забезпечена можливість реалізувати вказані вище права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист визначає зміст права на доступ до суду - Perez deRada Cavanilles проти Іспанії, № 2809095, рішення від 28.10.1998.

Отже необхідною умовою забезпечення доступу заявника в цій справі до правосуддя є надання судом оцінки доводам його заяви.

Відповідно до положень п.4 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Отже ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2019 про відмову у відкритті провадження слід скасувати у зв`язку з порушенням судом норм процесуального права ст. 19 ЦПК України, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.09.2019 про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа - міськрайонне управління в Уманському районі та м. Умані про зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди скасувати.

Матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повний текст постанови складено 12.11.2019 року.

Суддя-доповідач

Судді