Справа № 196/439/19
№ провадження 2/196/298/2019
13 листопада 2019 року смт Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої - судді Гудим О.М.,
за участю секретаря - Шевченко Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в смт.Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що ОСОБА_1 дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно п.6.6 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.
Відповідно до п.8.6 Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.
Відповідач в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28.02.2019 року має заборгованість 223012,56 грн., яка складається з наступного:
- 9423,54 грн. заборгованість за кредитом;
- 208939,87 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом;
- 4649,15 грн. заборгованість за пенею та комісією.
Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 124270,89 грн., яка складається з наступного:
- 9423,54 грн. - заборгованість за кредитом;
- 114847,35 грн. - заборгованість за відсотками за період з 22.03.2007 року по 29.06.2018 року.
Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.
Відповідно до ст.599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на норми ст.ст.509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, позивач прохає стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.03.2007 року в розмірі 124270,89 грн., а також судові витрати по справі в сумі 1921,00 грн.
Представник позивача Шабанян А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, надіславши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнає.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Тараненко П.П. в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги не визнає та прохає суд застосувати строк позовної давності, посилаючись на наступні обставини.
ОСОБА_1 18.03.2015 року було внесено 1350 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.03.2007 року ,а останній платіж було здійснено 27.04.2015 року на суму 1,10 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який надав Банк.
При цьому, ОСОБА_1 заперечується факт здійснення нею будь-яких платежів на погашення заборгованості за кредитним договором після 27.04.2015 року, про що не заперечує і представник позивача.
Оскільки, останнє погашення заборгованості відбулося 27 квітня 2015 року, а тому з наступного місяця, в який мав бути внесений черговий платіж, виникло право кредитора на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором.
До суду за захистом порушеного права банк звернувся 01.04.2019 року, тобто на час звернення позивача до суду пройшло більше ніж три роки з часу здійснення відповідачем по справі останнього погашення боргу, тобто строк позовної давності звернення до суду у позивача минув.
Враховуючи викладені обставини, прохає суд у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.
Суд, заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України).
За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне.
Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі яких ОСОБА_1 при укладенні Договору надала свою згоду, що кредитний ліміт та його зміна встановлюється за рішенням та ініціативою Банку.
Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.
ПАТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки та відшкодування збитків.
Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання договірних зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
У відповідності до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Отже, судом встановлено, що відповідач належним чином свої кредитні зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим станом на 28.02.2019 року, згідно з розрахунком позивача, утворилась заборгованість в сумі 124270,89 грн., з яких:
- 9423,54 грн. - заборгованість за кредитом;
- 114847,35 грн. - заборгованість за відсотками за період з 22.03.2007 року по 29.06.2018 року.
Однак суд приймає рішення у відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України, за якою позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Відповідач по справі заявив про застосування позовної давності.
Вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд виходить з наступного.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу.
Отже, за умовами договору відповідач мав виконувати зобов`язання, черговими платежами впродовж строку кредитування, тому перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А тому встановлення строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.
Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 22.03.2007 року, укладеного між АТ КБ "Приватбанк" та клієнтом ОСОБА_1 станом на 28.02.2019 року, останнє погашення заборгованості відбулося 27 квітня 2015 року, тобто з наступного місяця, в який мав бути внесений черговий платіж, виникло право кредитора на звернення до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Однак, з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду лише у квітні 2019 року, тобто з пропуском строку позовної давності.
Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
У зв`язку з вищевикладеним та з урахуванням вимог ст.261 ЦК України позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого порушеного права з пропуском строку позовної давності, оскільки останній платіж по кредитному договору відповідачем було здійснено 27.04.2015 року, та з того часу відповідачем не здійснено жодного платежу чи іншої транзакції по рахунку, а відповідач звернувся до суду з позовом лише 01.04.2019 року, тобто з пропуском строків позовної давності.
Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Отже, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" слід відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем. У зв`язку з цим, згідно ст.141 ЦПК України, не підлягають й стягненню з відповідача витрати по справі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 142, 258, 259, 263-265, 268, 354, п.п.15 п.15 ч.1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Судовий збір залишити за позивачем.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 13 листопада 2019 року.

Головуюча: О.М.ГУДИМ