Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 552/326/15-ц

провадження № 61-10156ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - виконавчий комітет Київської районної у місті Полтаві ради,

треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Карпушина Г. Л., Хіль Л. М., Пікуль В. П. у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року, ухваленого за наслідками розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправними дій виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради та визнання видачі охоронюваного свідоцтва незаконним, треті особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправними дій, визнання видачі охоронного свідоцтва незаконним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 вересня 2009 року виконавчим комітетом Київської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_2 видано охоронне свідоцтво (броня) на квартиру АДРЕСА_1 на строк до 06 листопада 2012 року. ОСОБА_2 є громадянкою Російської Федерації та вибула на постійне місце проживання до іншого населеного пункту іншої країни, у зв`язку з чим втратила право на бронювання спірної квартири. Охоронне свідоцтво було видане відповідачем на підставі трудового договору, укладеного з Обласною державною установою Углегорський лісгосп, який станом на 26 вересня 2008 року був ліквідований, а отже, відомості, що відображені у наданому ОСОБА_2 трудовому договорі, не відповідають дійсності. Вказуючи на те, що відповідач видав охоронне свідоцтво (бронь), не перевіривши належним чином дійсність трудового договору ОСОБА_2 , позивач просив суд визнати дії виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради щодо видачі ОСОБА_2 охоронного свідоцтва (броні) на квартиру АДРЕСА_1 - протиправними, а видачу охоронного свідоцтва (броні) за № 1 від 25 вересня 2009 року - незаконним.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на день подачі позову ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_1 , яка була ним відчужена на підставі договору купівлі-продажу від 24 січня 2014 року ОСОБА_3 , отже, видача охоронного свідоцтва 25 вересня 2009 року виконавчим комітетом Київської районної в м. Полтаві ради його матері ОСОБА_2 на строк до 06 листопада 2012 року не порушила його прав.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року змінено в частині підстав відмови у задоволенні позовних вимог, в іншій частині рішення залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що трудовий договір, укладений 01 листопада 2009 року між ОСОБА_2 та Углегірським лісгоспом, на підставі якого видане охоронне свідоцтво, є дійсним, факт російського громадянства ОСОБА_2 не є підставою для втрати охоронним свідоцтвом чинності і не позбавляє її права користування заброньованим житловим приміщенням, оскільки остання не була визнана такою, що втратила право користування житлом на підставі статті 107 ЖК УРСР, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відхилено, рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року в незмінній при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року залишено без змін.

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Полтавської області із заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Заява мотивована тим, що на час розгляду справи існували істотні для справи обставини, які не були і не могли бути відомі позивачу під час розгляду справи в суді, а саме, що підприємство ОДУ «Углегорський лісгосп» було ліквідовано, а директор даного підприємства ОСОБА_4 у 2007 році помер та відповідно не міг підписувати трудовий договір. Вказані обставини є нововиявленими та впливають на об`єктивне вирішення спору та висновки суду про роботу ОСОБА_2 на підприємстві, яке знаходиться у місцевості, що прирівнюється до районів Крайньої Півночі, за строковим трудовим договором, укладеним 01 листопада 2009 року з директором Углегорського лісгоспу ОСОБА_4 , та відповідно правомірності видачі їй охоронного свідоцтва (броні) від 25 вересня 2009 року за № 1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 22 січня 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року за нововиявленими обставинами задоволено.

Скасовано рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року та ухвалено нове рішення, яким апеляційні скарги ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 задоволено.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправними дій Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради та визнання видачі охоронюваного свідоцтва незаконним, з участю третіх осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено. Визнано неправомірними дії виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради щодо видачі ОСОБА_2 охоронного свідоцтва (броні) за № 1 від 25 вересня 2009 року, охоронне свідоцтво (броня) № 1 від 25 вересня 2009 року визнано незаконним.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що трудовий договір про роботу ОСОБА_2 в Углегорському лісгоспі в с. Углегорськ Сахалінської області з 06 листопада 2009 року по 06 листопада 2012 року не міг бути укладений з директором ОСОБА_4 у зв`язку із смертю останнього на дату укладення договору - 01 листопада 2009 року, тому охоронне свідоцтво (броня) від 25 вересня 2009 року № 1 було видане виконкомом Київської районної в м. Полтава ради ОСОБА_2 безпідставно, а отже, дії відповідача є неправомірними, а саме охоронне свідоцтво (броня) є незаконним.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5 - задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22 січня 2018 року скасовано. Справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправними дій, визнання видачі охоронного свідоцтва незаконним, направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року, ухваленого за наслідками розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 до ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради про визнання протиправними дій Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради та визнання видачі охоронюваного свідоцтва незаконним, з участю третіх осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що зі змісту рішення Апеляційного суду Полтавської області від 22 липня 2015 року вбачається, що охоронне свідоцтво (броня), а також документи подані ОСОБА_2 для його отримання були предметом дослідження під час розгляду цієї справи, а також при розгляді справи № 522/1770/14-ц, судами була надана йому відповідна правова оцінка. Факт ліквідації підприємства та смерті директора ОДУ «Углегорський лісгосп» ОСОБА_4 у 2007 році не є нововиявленими обставинами, оскільки з наявних, у справі на момент апеляційного розгляду справи, доказів вказані обставини вбачалися, та відповідно враховувалися при розгляді справи. Апеляційний суд виходив з того, що матеріали справи не містять належних офіційних доказів, які б вказували на не дійсність трудового договору та фіктивність дій ОСОБА_2

Заявник будь-яких доказів на підтвердження нововиявлених обставин не надав, а посилання на наведені ним факти не доведені, тому підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції, в якій просив скасувати зазначене судове рішення, а справу передати до апеляційного суду на новий розгляд.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала суперечить висновкам рішення Апеляційного суду Полтавської області від 17 січня 2017 року по справі № 522/1770/14-ц.

Апеляційним судом при розгляді заяви не було досліджено та не надано правову оцінку нововиявленій обставині про те, що директор підприємства ОДУ «Углегорський лісгосп» ОСОБА_6 у 2007 році помер та відповідно не міг підписувати трудовий договір, крім того суд не надав оцінки відповідям ДКУ «Сахалінські лісництва» № 194 від 10 травня 2017 року та Міністерства лісового та мисливського господарства Сахалінської області від 13 березня 2017 року в яких вказано, що ОСОБА_2 не перебувала в трудових відносинах ні з ОДУ «Углегорський лісгосп», ні з ДКУ «Сахалінські лісництва» в результаті чого апеляційним судом було винесено незаконну ухвалу.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 29 червня 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Київського районного суду м. Полтави.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої' статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справ; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.

Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені ЦПК України відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку.

Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у зв`язку нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК України порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.ХІ.1950).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є обставини, які визначені частиною другою статті 423 ЦПК України.

Жодному із критеріїв, які визначені чинним законодавством, обставини, на які посилається третя особа - ОСОБА_3 , не відповідають.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що факт смерті директора ОДУ «Углегорський лісгосп» ОСОБА_4 у 2007 році не є нововиявленою обставиною, оскільки з наявних, у справі на момент апеляційного розгляду справи, доказів вказана обставина вбачалася, та відповідно враховувалася при розгляді справи, тому, обставина на яку посилався заявник не вважається нововиявленою обставиною та не тягне за собою підстав для перегляду винесеного рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вона не впливає на мотиви суду, щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із статтею 400 ЦПК України у Верховного Суду відсутні повноваження встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та обставин у справі, незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.

Керуючись статтями 400,401,416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 16 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська