Провадження №2/522/4143/19
06 листопада 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В. І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Житлово-будівельне товариство «Ясная» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
До Приморського районного суду м. Одеси 20.08.2014 року звернулись позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 із позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: Житлово-будівельне товариство «Ясная» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачі є власниками квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Після придбання зазначеної квартири та проведення відповідних ремонтних робіт з благоустрою об`єкта нерухомості, траплялося неодноразове протікання стель, викликане несприятливими погодними умовами та неякісним проведенням покрівельних робіт забудовником ЖБТ «Ясная» Зазначене протікання призвело до псування майна позивача. На неодноразові звернення до керівництва ЖБК та до відповідача, що є власником квартир АДРЕСА_2 поверхом вище, намагання домовитися про усунення недоліків, що приводять до затоплення квартири, демонстрації пошкоджень залишилися без розгляду та поза увагою.
Для захисту свого майна від подальших пошкоджень, позивачі були вимушені за рахунок власник коштів звернутися до сторонньої будівельної організації та провести капітальний ремонт даху квартири, отворів мансардних вікон розташованої вище квартири та прилеглій до неї території, усунув таким чином причини течі.
У січні 2014 року до позивачів звернувся відповідач, власник квартири з одинадцятого поверху, з проханням надати дозвіл на проведення демонтажних робіт на даху, над квартирою позивачів, для реалізації бажання збільшити житлову площу їх квартири. З підстав обумовлених вище - позивачам була надана відмова в надані дозволу.
08.04.2014 року, не зважаючи на заперечення позивачів щодо демонтажних робіт на даху, невідомими особами були проведенні дії з демонтажу крівлі. Внаслідок зазначених дій відбувся черговий залbв квартири та пошкоджено майно позивачів, окрім майнової шкоди позивачі зазначають, що їм завдано і моральну шкоду, у зв`язку з чим звернулись до суду із дійсним позовом.
Ухвалою суду від 21.08.2014 року провадження по справі відкрито.
Відповідачем ОСОБА_3 в судове засідання 13.10.2014 року було надано заперечення на позов про відшкодування майнової і моральної шкоди, відповідно якого зазначено, що позивачами не надано жодного доказу на підтвердження обґрунтованості свого позову, у зв`язку з чим просила в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 27.01.2015 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.
03.10.2016 року суду надано повідомлення №577 від 30.09.2016 року про неможливість надання висновку. Ухвалою суду від 05.10.2016 року відновлено провадження по цивільній справ та призначено до судового розгляду.
Ухвалою судді від 21.12.2016 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ОНДІСЕ.
До суду 12.03.2019 року матеріали цивільної справи були повернуті разом висновком судового експерта №5988 від 27.12.2018 року.
Ухвалою суду від 13.03.2019 року провадження у справі відновлено, та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання.
Згідно п. 9 ч.1 Перехідних Положень (розділ ХІІ) справи, провадження яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (Законом України від 3 жовтня 2017 року N 2147-VIII) , розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу;
У підготовче засідання 20.05.2019 року з`явились представник позивачів ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 , просили прийняти уточнену позовну заяву. Суд ухвалив прийняти уточнену позовну заяву у зв`язку з визначенням вартості збитків експертизою до розгляду та відкласти розгляд справи на 01.07.2019 року.
В підготовче засідання 01.07.2019 року сторони по справі не з`явились, повідомленні належним чином. Представник позивача надала суду заява про розгляд справи за відсутності позивачів, просила закрити підготовче засідання.
Ухвалою суду від 01.07.2019 року закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду по суті.
В судове засідання 18.09.2019 року з`явився представник позивачів, у зв`язку з неявкою інших учасників процесу, розгляд справи відкладено на 06.11.2019 року.
В судове засідання 06.11.2019 року з`явились представник позивача ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_2 , висловили думку про можливість розгляду справи за даною явкою, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та третьої особи та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням ними відзиву на позов, зі згоди позивачів, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів.
В судовому засіданні 06.11.2019р. ОСОБА_2 , та представник позивачів ОСОБА_4 підтримала подану уточнену позовну заяву просили її задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників по справі, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 2455621 від 16.04.2013 року, серія НОМЕР_1 . (а.с. 20).
У свою чергу, відповідач ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер:7433, виданий 17.12.2013 року, видавник: приватний нотаріус Писаренко Є.С., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: 14773112 (а.с. 34).
Судом встановлено, що позивачі задля захисту свого майнового права від пошкоджень, вимушені були за рахунок власних коштів звелися до будівельної організації для проведення капітального ремонту даху на д їх квартирою, отворів мансардних вікон розташованої вище квартири АДРЕСА_2 та прилеглі до неї території, усунувши таким чином причини течі.
Після чого судом встановлено, що власник квартири 29/30 08.04.2014р. провів демонтажні роботи даху над квартирою позивачів з метою збільшення площі квартири, на що позивачі відмовились надавати свій дозвіл в січні 2014р.
11.04.2014р. позивачі звернулись с заявою до ОСОБА_5 РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області щодо протиправних дій відповідача щодо демонтажу даху.
10.04.2014р. ними подана заява про залиття квартири до голови правління ЖБТ «Ясна».
Відповідно Акту від 11.06.2014 року складеного комісією з трьох осіб: керуючого ЖБК «Ясная» Мельника А.М., технічного директору ЖБТ «Ясная» ОСОБА_6 ., в присутності одного із власників квартири АДРЕСА_5 НОМЕР_2 на десятому поверсі ОСОБА_2 , було здійснено візуальний огляд с фотофіксацією: стелі, стін та освітлювальних приладів. В приміщенні дитячої кімнати (спальні) на стелі зафіксовані три гіпсових плафонів світильників, які отримали тріщини імовірно від струсів викликаних при проведенні будівельних робіт по влаштуванню балкону квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_7 У нішах двох кімнат, які виходять у двір дому були виявленні плями приблизно 20 на 7 сантиметрів на шпакльованій поверхні стін із газобетону та в ніші, яка обклеєна шпалерами волога по шву. За формою плям, характеру та окрасу та порівняльного аналізу раніше проведеного в квартирах дому, де дійсно після атмосферних опадів протікала вода в квартиру, не дає змогу стверджувати, що дані плями на стіні в нішах з`явилась в наслідок затікання з новозбудованого балкону кв. АДРЕСА_2 , який розміщений АДРЕСА_6 . Для остаточного визначення причини появи плям в вищезазначених нішах необхідні висновки незалежної будівельної експертизи (а.с. 21).
Відповідно до висновку судового експерта №5988 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 27.12.2018 року виданого ОНДІСЕ, приміщення квартири АДРЕСА_3 постраждали від залиття по причині порушення герметичності ізоляції, виконаної на балконі в квартирі АДРЕСА_2 , згідно копії Акту від 23.09.2014 року, порушення герметичності дренажу в підлозі на балконі квартири АДРЕСА_2 , який виконує відведення води в жолоб на фасаді будинку, згідно копії Акту від 29.09.2014 (а.с.66,86), копії Акту від 11.09.2014 (а.с.88), копії Акту від 05.12.2014 (а.с. 64, 83), потрапляння дощової води під гідроізоляцію відкритого балкону в квартирі № АДРЕСА_7 НОМЕР_3 , згідно копії Акту від 21.11.2014 (а.с.65, 84), потрапляння води від таїння снігу під гідроізоляцію відкритого балкону в квартирі АДРЕСА_2 , згідно копії Акту від 12.01.2015 (а.с. 63, 85).
Згідно копії Акту від 23.09.2014 року (а.с. 89), копії Акту від 29.09.2014 року (а.с. 66, 86), копії Акту від 11.09.2014 року (а.с. 88), копії Акту від 05.12.2014 року (а.с. 64, 83), копії Акту від 21.11.2014 року (а.с. 65, 84) копії Акту від 12.01.2015 року (а.с. 63,85) ремонтні роботи на даху (влаштування балкону) у квартирі АДРЕСА_2 могли призвести до залиття та затікання води у квартирі АДРЕСА_8 за тією ж адресою.
Відповідно наданих матеріалів справи, а саме заяви ОСОБА_2 від 11.04.2014 (а.с. 23), позовної заяви (а.с. 4) мешканцями квартири АДРЕСА_3 були виконанні роботи з капітального ремонту даху житлового будинку над квартирою АДРЕСА_8 .
Ремонтні роботи з влаштування відкритої тераси, згідно наявної в матеріалах цивільної справи копії проекту реконструкції квартири з облаштуванням відкритої тераси виконанні з порушенням вимог п. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.1.4.1 Наказу Державного комітету України з питань ЖКГ від 17.05.2005 №406 та п. 5 Постанови КМУ від 13.04.2011 №466.
Згідно копії Акту від 23.09.2014 (а.с. 89), копії Акту від 29.09.2014 (а.с. 66, 86), копії Акту від 11.09.2014 (а.с. 88), копії Акту від 05.12.2014 (а.с. 64, 83), копії Акту від 21.11.2014 (а.с. 65, 84), копії Акту від 12.01.2015 (а.с. 63,85), ремонтні роботи на даху (влаштування балкону) у квартир АДРЕСА_4 могли призвести до залиття та затікання води у квартирі АДРЕСА_8 за тією ж адресою.
Суд приймає висновок як належний та достовірний доказ.
Вирішуючи спір суд виходить із наступного.
Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Статтею 10 ЖК УРСР визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства.
У відповідності до ст.151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати і порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.
Статтею 322 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Факти залиття підтверджується актами від 23.09.2014 року, від 29092014 року (а.с. 66, 86), актами від 11.09.2014 року та від 05.12.2014 року (а.с. 64, 83), потрапляння дощової води від гідроізоляцію відкритого балкону в квартирі АДРЕСА_2 , згідно Акту від 21.11.2014 року (а.с. 65, 84), потрапляння води від таїння снігу під гідроізоляцію відкритого балкону в квартирі АДРЕСА_2 , згідно акту від 12.01.2015 (а.с. 63, 85). Згідно Акту від 23.09.2014 року (а.с. 89), Акту від 29.09.2014 року (а.с. 66, 86), Акту від 11.09.2014 року (а.с. 88), Акту від 05.12.2014 року (а.с. 64.83), Акту від 21.11.2014 року (а.с. 65, 84), Акту від 12.01.2015 (а.с. 63, 85) ремонтні роботи на даху (влаштування балкону) у квартирі АДРЕСА_4 могли призвести до залиття та затікання води квартири АДРЕСА_8 за тією ж адресою.
Дані докази не спростовані відповідачем.
У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно з частинами першою і другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.
Оскільки наявність шкоди відповідачів у завданні збитків позивачу та їх розміру не спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог відповідно до ст.1166 ЦК України та можливість їх задоволення щодо стягнення відшкодування матеріальної шкоди порівну на кожного позивача у загальному розмірі 90 093,00 грн.
З приводу відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Зі змісту п.5 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 , відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд вбачає, що протягом тривалого часу позивачі страждають від неправомірних дій відповідача, в одному із пошкоджених приміщень, де проживає їх малолітня дитина, позивачі протягом 5 років намагаються відновити порушення право, зазначене не спростовано стороною відповідача.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає за можливе з урахуванням принципу співмірності стягнути із ОСОБА_3 на користь позивачів по 10 000 грн. моральної шкоди на кожного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
У відповідності до п. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу.
За ст. 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору та витрати, пов`язані із проведення експертизи у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11-16, 22, 23, 319, 321, 322, 381, 1166, 1167, 1190, 1192 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) з подальшими змінами та доповненнями, ст.ст. 1, 3-13, 27, 43, 49, 76, 81, 89, 95, 133, 141, ч.4 ст.223, 235, 241, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 353, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Житлово-будівельне товариство «Ясная» про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_4 , місце проживання : АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) відшкодування матеріальної шкоди порівну на кожного у загальному розмірі 90 093, 00 грн. (дев`яносто тисяч дев`яносто три гривень 00 копійок).
Стягнути із ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_4 , місце проживання : АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Стягнути із ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_4 , місце проживання : АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Стягнути із ОСОБА_3 (РНКОПП НОМЕР_4 , місце проживання : АДРЕСА_10 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання : АДРЕСА_1 ) судовий збір у рівних частках по 3 522,14 грн. (три тисячі п`ятсот двадцять дві гривень 14 копійок).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 14.11.2019 року
Суддя Домусчі Л.В.