Справа № 352/1441/19
Провадження № 2/352/874/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

в с т а н о в и в :

Позивач 24.07.2019 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 51752,27 грн.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору позики № 48458 в електронній формі від 20.06.2016 р. відповідач отримав кошти у розмірі 1201 грн. на умовах строковості, зворотності, платності та зобов`язався повернути позику і сплатити проценти за користування позикою. Пунктом 1.3 договору позики встановлено, що позика надається строком на 7 днів. Позивачем у порядку, встановленому п. 1.4. договору позики, на картковий рахунок відповідача була перерахована сума позики в розмірі 1201 грн., що підтверджується повідомленням від 27.06.2019 р. ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», яке надає ТОВ «ВЕЛЛФІН» технічну можливість для проведення операцій, по якій банк-еквайер здійснює зарахування коштів згідно договору про організацію переказу грошових коштів №ВП-180516-3 від 18.05.2016 р. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань станом на 17.07.2019 р. утворилась заборгованість у сумі 51752,27 грн., що складається з 1201 грн. основного боргу, 25632,92 грн. заборгованості за відсотками, 24918,35 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав і просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов не визнав з мотивів, наведених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивовано тим, що механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальником, зокрема вимоги до його підписання сторонами врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис». Так, частиною 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Однак, надана позивачем копія договору позики № 48458 від 20.06.2016 р. у розділі 8 «Реквізити та підписи сторін» містить лише зазначення інформації про позикодавця та прізвище, ім`я по батькові відповідача, а також надрукований запис «електронний підпис». Подана до суду в якості доказу копія договору позики не може вважатися належним та достовірним доказом, оскільки не підтверджує факту підписання договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або ж за допомогою електронного цифрового підпису, який би відповідав вимогам Закону України «Про електронний цифровий підпис». Інших письмових або електронних доказів, які б відповідали вимогам процесуального законодавства щодо належності, допустимості або достатності доказів, суду не надано. Крім того, позивачем на підтвердження факту перерахування коштів відповідачу надано копію листа ТОВ «Вей Фор Пей» від 27.06.2019 р. та копію договору про організацію переказу грошових коштів від 18.05.2016 р. між ТОВ «ВЕЛЛФІН» і ТОВ «Вей Фор Пей». Однак, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку має бути відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена постановою Правління НБУ від 21.01.2004 р. № 22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника, який у матеріалах справи відсутній. Також позивачем на підтвердження заборгованості долучено довідку, у якій не зазначено інформацію про: суми щоденного нарахування процентів, суми погашення, кількість днів прострочення кожного платежу, застосовану процентну ставку, формулу нарахування процентів та прострочених процентів, що унеможливлює перевірку достовірності заявлених позивачем сум процентів та прострочених процентів.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач ТОВ «ВЕЛЛФІН» у рамках даної справи заявив до стягнення заборгованість за укладеним між ним та відповідачем ОСОБА_1 20.06.2016 р. договором позики № 48458 в електронній формі, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 1201 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів. Надана позивачем копія вказаного вказаного договору міститься на а.с.33-41.

Згідно п.1.5 договору позики нарахування процентів за користування позикою проводиться у відповідності до наступних умов: 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30 грн., за перший день користування позикою; 1,9 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики; 3,8 % від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк.

Порядок отримання та надання позики передбачено Правилами надання грошових коштів у вигляді позики ТзОВ «ВЕЛЛФІН», затвердженими наказом директора ТзОВ «ВЕЛЛФІН» № 2-1 від 27.10.2015 р., які розміщуються на офіційному веб-сайті позивача https://creditup.com.ua.

Згідно п. 4.1, 4.2 вказаних Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на сайті Товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Згідно п. 6.3, 6.4 Правил у разі прийняття позитивного рішення Товариство інформує заявника шляхом відправлення СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений у заявці, розміщенням інформації щодо прийнятого рішення в Особистому кабінеті та шляхом надсилання електронного повідомлення на електронну адресу, зазначену у заявці. Електронне повідомлення про прийняття позитивного рішення в наданні позики містить гіперактивне посилання. Здійснюючи перехід по гіперактивному посиланню заявник отримує електронну копію договору позики. У разі отримання договору позики засобами електронного зв`язку заявник укладає договір позики з товариством в «Особистому кабінеті».

За змістом п. 7.1 договору позики невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН».

Позивач заявив до стягнення заборгованість за договором позики станом на 17.07.2019 року у розмірі 51752,27 грн., з яких: 1201 грн. - основний борг, 25632,92 грн. - заборгованість за відсотками, 24918,35 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.42).

Частиною 1 ст.205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Позивач зазначає, що договір укладений шляхом підписання позичальником договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором у розумінні ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч.1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Суд наголошує на тому, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що саме відповідачем підписано договір позики № 48458 від 20.06.2016 р.

На підтвердження укладення договору саме відповідачем до позовної заяви долучено роздруківки з інтернет-сторінок. Однак, дані докази не можуть підтвердити обставину, що реєстрацію в «Особистому кабінеті» на сайті позивача та заповнення обов`язкових полів заявки на отримання позики здійснив саме відповідач ОСОБА_1

Матеріали справи не містять доказів направлення цифрового ідентифікатора (цифрових чи алфавітних комбінацій на мобільний номер відповідача чи електронну пошту), їх отримання останнім та використання для авторизації на сайті відповідача.

Цифрову копію паспорта та світлину із зображенням обличчя відповідача могла використати будь-яка особа, яка мала доступ до таких електронних файлів.

Відповідно до п.1.4 договору позики дата перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладення договору позики між позичальником і позикодавцем.

Згідно вимог ч. 1-3 ст.13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»; «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Продавець (виконавець, постачальник), оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер.

На підтвердження факту переказу коштів відповідачу позивачем долучено довідку ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», з якої вбачається, що відповідно до договору ВП-180516-3 від 18.05.2016 р. було здійснено за доручення ТзОВ «ВЕЛЛФІН» успішний переказ коштів на картку клієнта ОСОБА_1 на суму 1201 грн. (а.с.43).

Позивачем до позовної заяви не долучено копій (роздруківок) розрахункових документів, визначених ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Доказом переказу грошових коштів позичальнику також могла би бути виписка по рахунку, однак, такої виписки позивач не надав.

За відсутності документів первинного банківського обліку довідка ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» як посередника у зобов`язанні по переказу грошових коштів не може бути належним доказом здійснення такого переказу.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач у порушення вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх у своїй сукупності доказів на підтвердження факту укладення договору позики з відповідачем ОСОБА_1 , факту переказу коштів останньому.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про недоведеність заявленого позову, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 205, 207, 1046 ЦК України, ст. 3, 11, 12, 13 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», керуючись ст. 263-265, 279 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛФІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТзОВ «ВЕЛЛФІН», м. Київ, вул. Героїв Севастополя, 48, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складено 13.11.2019 р.

Суддя М.М.Хоминець