Справа № 638/5637/18
Провадження № 2/638/2316/19
РІШЕННЯ

іменем України

29.10.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

за участі секретаря Тарасової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за договором поставки,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ФО-П ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за договором поставки промислового обладнання, а саме 547 050,00 грн. - суми, яка підлягає поверненню за непоставлений товар, 968 278,50 грн. - пені.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12 вересня 2017 року між фізичною особою - підприємцем Тітовим Сергієм Юрійовичем та ОСОБА_1 був укладений договір поставки промислового обладнання № 342. Відповідно до умов Договору ФО-П ОСОБА_2., як постачальник, зобов`язався передати у власність ОСОБА_1 , як покупцю, а ОСОБА_1 - прийняти та оплатити наступну промислову продукцію: Asic Bitmain Antminer D3 15 GH/s X11 ( Antminer D3: Алгоритм Х11, потужність майнінгу (хешрейт): 15GH/s, споживча потужність: 1200 Вт, мережеве підключення: Ethernet, розміри (без пакування): 200 х 130 х 190 мм, вага (без пакування): 5,5 кг, робоча температура: 0 С до 30 С, рік випуску: 2017) в кількості 5 одиниць, вартістю 109410,00 грн. за одну одиницю, на загальну суму 547050,00 грн.

Згідно п. 2.2. Договору оплата Товару здійснюється Покупцем у безготівковій формі, шляхом повної оплати визначеної п. 2.1. Договору на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 5 банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку від Постачальника.

Позивач здійснив оплату Товару повністю, в день укладення Договору (12.09.2017 року), у сумі 547 050,00 гривень шляхом перерахування на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12.09.2017 року.

Згідно п. 3.1. Договору, строк поставки: не більше 50 календарних днів з моменту перерахування оплати у розмірі визначеному в п. 2.1. Договору.

Відповідно до умов Договору кінцевий строк поставки відповідачем товару сплив 01.11.2017 року.

Станом на 26.04.2018 року відповідач умови Договору не виконав, зазначений товар не поставив.

Згідно п. 4.4. Договору у разі порушення строку поставки партії Товару Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 1 % від вартості партії Товару, що не був поставлений у встановлений строк (в т. ч. в неповній комплектності) за кожен день прострочення. Пеня нараховується за весь період прострочення.

Відповідач порушив строк поставки на 177 календарних дні. Пеня в розмірі 1% від вартості Товару за кожен день прострочення складає 5470,50 грн. ФОП ОСОБА_2 . повинен сплатити пеню позивачу в розмірі 968 278,50 грн. (177 днів * 5470,50 грн. = 968 278,50 грн.)

Враховуючи тривалість прострочення строків поставки, зазначене промислове обладнання втратило актуальність для позивача. Таким чином, позивач, відмовляється від прийняття товару та вимагає повернення сплаченої за нього грошової суми в розмірі 547 050,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, просив суд звернути увагу, на те, що станом на час подачі позовної заяви, замовлений товар втратив свою актуальність, та не може коштувати вказану у договорі суму.

Відповідач ФОП Тітов С. Ю. відзиву на позовну заяву подав, проте в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заяви про слухання справи у його відсутності не поступало.

Представник відповідача звернувся до суду та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що договір було укладено сторонами, за умов, які в ньому прописані, товар було доставлено, повідомлено позивача про необхідність його забрати, і на сьогодні товар перебуває у відповідача і його можна забрати, проте позивач за товаром не звернувся, а вирішив в зв`язку з тим, що товар подешевшав стрімко, повернути кошти, хоча відповідач його купував за вказаною у договорі ціні.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст. ст. 80, 81 ЦПК України, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З`ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо

Встановлено, що 12 вересня 2017 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір поставки промислового обладнання № 342.

Відповідно до умов цього договору ФОП ОСОБА_2 , як постачальник, зобов`язався передати у власність ОСОБА_1 , як покупцю, а ОСОБА_1 - прийняти та оплатити наступну промислову продукцію: Asic Bitmain Antminer D3 15 GH/s X11 ( Antminer D3: Алгоритм Х11, потужність майнінгу (хешрейт): 15GH/s, споживча потужність: 1200 Вт, мережеве підключення: Ethernet, розміри (без пакування): 200 х 130 х 190 мм, вага (без пакування): 5,5 кг, робоча температура: 0 С до 30 С, рік випуску: 2017) в кількості 5 одиниць, вартістю 109410,00 грн. за одну одиницю, на загальну суму 547050,00 грн.

Згідно п. 2.2. договору оплата Товару здійснюється Покупцем у безготівковій формі, шляхом повної оплати визначеної п. 2.1. договору на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 5 банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку від Постачальника.

12.09.2017 року відповідач виставив позивачу рахунок № НОМЕР_4 на суму 547 050,00 грн.

На виконання умов п. 2.2. даного договору 12.09.2017 року позивач здійснив оплату товару повністю, у сумі 547 050,00 гривень шляхом перерахування на розрахунковий рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 12.09.2017 року.

Згідно п. 3.1. Договору, строк поставки: не більше 50 календарних днів з моменту перерахування оплати у розмірі визначеному в п. 2.1. Договору.

Відповідно до умов Договору п. 8.1 договір діє до 31 грудня 2017 року, але в будь- якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

06.02.2018 року відповідачем було направлено позивачеві повідомлення про необхідність отримання товару. Вказане повідомлення, відповідно до поштових повідомлень отримано позивачем 28 лютого 2018 року.

Відповідно до п.3.3 вказаного договору прийомка товару по кількості та якості та комплектності виконується покупцем у строк не більше ніж протягом п`яти днів з моменту доставки. В повідомленні зазначено, що товар перебуває на зберіганні з 03 січня 2018 року.

Суд вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 ЦК України встановлено, що договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту статті 509 ЦК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Детально дослідивши ситуацію, яка виникла з вказаним договірними правовідносинами, суд дійшов висновку, що позивач, дізнавшись, що станом на час доставки товару ( початок січня 2018 року), зрозумів, що вказане обладнання втратило актуальність та суттєво знизилось в ціні, забажав повернути виплачені за договором кошти, щоб не зазнати збитків в зв`язку з придбанням вказаного обладнання. Натомість відповідач, в указаному в договорі порядку оплатив придбання вказаного обладнання у постачальника саме за ціною, яка була на той час, і не міг знати про суттєве зменшення в ціні та втрату актуальності вказаного обладнання станом на початок січня 2018 року.

Суд вважає, що відповідач виконав належним чином умов укладеного з ними договору, не прострочив виконання зобов`язань за договором і тому вимога позивача про стягнення суми, яка підлягає поверненню за непоставлений товар заборгованості за договором поставки, а також пені не обґрунтована, і сума заборгованості за договором поставки не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Долю судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 258,264,265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Вимоги ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені за договором поставки - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору у розмірі 8810 ( вісім тисяч вісімсот десять гривень).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст документу виготовлений 11 листопада 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 .

Відповідач: Фізична особа- підприємець ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя : Штих Т.В.