г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1947/19
Номер провадження 2/213/1311/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Алексєєва О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Васильєвої Є.В., Гукової Л.М.,

за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про дострокове розірвання договору позики про стягнення процентів, пені за договорами позики, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15 травня 2016 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав у позику відповідачу 31 813,00 грн, а останній зобов`язується повернути позику до 31 грудня 2021 року. Відповідач, з дня укладення договору позики, до 15 числа кожного місяця, зобов`язався сплачувати позивачу проценти в розмірі 0,1 % від 31 813,00 грн за день користування позикою, що в перерахунку на 30 днів у місяці складає 954,00 грн. Договором також встановлено неустойку у вигляді нарахування пені в розмірі 0,2% щоденно від «тіла» позики, у разі прострочення відповідачем погашення процентів у строк до 15 числа кожного місяця.

Окрім того, 29 квітня 2018 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав у позику відповідачу 85 118,00 грн, а останній зобов`язується повернути позику до 31 грудня 2021 року. Відповідач, з дня укладення договору позики, до 15 числа кожного місяця, зобов`язався сплачувати позивачу проценти в розмірі 0,1 % від 85 118,00 грн за день користування позикою, що в перерахування на 30 днів у місяці складає 2 554,00 грн. Договором також встановлено неустойку у вигляді нарахування пені в розмірі 0,2% щоденно від «тіла» позики у разі прострочення відповідачем погашення процентів у строк до 15 числа кожного місяця.

Також 29 квітня 2018 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав у позику відповідачу 109430,00 грн, а останній зобов`язується повернути позику до 31 грудня 2021 року. Розмір процентів та неустойку сторонами в тексті розписки не встановлено.

На даний час відповідач не виконує свої обов`язки за вказаними договорам позики, що полягає у несплаті відсотків за договорами.

Позивач зазначає, що внаслідок незаконної поведінки відповідача позивачу спричинена моральна шкода, оскільки позивач є особою з інвалідністю та через відсутність коштів, які планував використати на придбання ліків, вирішення життєвих проблем, має необхідність змінювати життєві плани. Також моральна шкода полягає в почутті образи, відчутті власної беззахисності, несправедливого відношення до себе з боку відповідача.

Просить стягнути з відповідача заборгованість:

-за договором позики від 16 травня 2016 року у розмірі 57 112,80 грн, яка складається з: 33 898,80 грн проценти за користування позикою за період з 16 травня 2016 року по 16 квітня 2019 року (1066 днів) та 23 214,00 грн пені за прострочення сплати процентів за період 15 червня 2016 року по 16 квітня 2019 року, але обмежуючись строком позовної давності (365 днів);

-за договором позики від 29 квітня 2018 року у розмірі 87 574,30 грн, яка складається з: 30 046,70 грн проценти а користування позикою за період з 29 квітня 2018 року по 16 квітня 2019 року (353 дні), пені за прострочення за період з 15 травня 2018 року по 16 квітня 2019 року (338 днів) в розмірі 57 527,60 грн;

-розірвати договір позики на суму 109 430,00 грн, укладений між сторонами та оформлений розпискою від 29 квітня 2018 року, та стягнути з відповідача суму позики в розмірі 109 430,00 грн, проценти за користування позикою за період з 29 квітня 2018 року по 16 квітня 2019 року (353 дні) на загальну суму 18 741,01 грн, а всього 128 171,00 грн;

-стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач по справі в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду за місцем проживання останньої, зареєстрованим у встановленому законом порядку, при цьому, будь - яких заяв про розгляд справи в її відсутності, відзиву на позов не надала.

На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Судом встановлено, що 15 травня 2016 року ОСОБА_1 уклав письмовий договір позики з ОСОБА_3 , відповідно до якого остання отримала позику в сумі 31 813,00 грн строком до 31 грудня 2021 року. Відповідач зобов`язалась до 15 числа кожного місяця в період встановленого строку повертати грошові кошти шляхом нарахування відсоткової ставки, яка складає 0,1% в день від фактично отриманої суми боргу. Сторонами домовлено, що загальна сума винагороди складає 954 грн за 30 календарних днів; у разі несвоєчасного погашення відсотків в строк до 15 числа кожного місяця нараховується пеня за кожен день прострочки в розмірі 0,2% від тіла суми позики.

Також відповідно до розписки від 29 квітня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 отримала в позику грошові кошти в сумі 85118,00 грн та зобов`язалась повернути позику в строк до 31 грудня 2021 року. За вказаним договором відповідач зобов`язалась до 15 числа кожного місяця в період встановленого строку повертати грошові кошти з нарахуванням відсоткової ставки в розмірі 0,1% в день від фактично отриманої суми боргу, загальна сума винагороди складає 2554,00 грн за 30 календарних днів; у разі несвоєчасного погашення відсотків в строк до 15 числа кожного місяця нараховується пеня за кожен день прострочення в розмірі 0,2% від тіла суми позики.

Окрім того, відповідно до розписки від 29 квітня 2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 отримала в позику грошові кошти в сумі 109430,00 грн та зобов`язалась повернути позику в строк до 31 грудня 2021 року.

Вищезазначені договори позики знаходяться у позивача та підтверджують наявність невиконаного боргового зобов`язання відповідача перед позивачем.

Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 статті 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У відповідності до вимог статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Верховний Суд України в Постанові №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 1052 ЦК України визначено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ст. 651 ЦК України).

Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики від 16 травня 2016 року у розмірі 57112,80 грн, однак доказів на підтвердження того, що між сторонами 16 травня 2016 року було укладено договір позики суду надано не було. Договір позики, укладений між сторонами 15 травня 2016 року не є належним доказом, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають за недоведеністю.

За договором позики від 29 квітня 2018 року ОСОБА_3 зобов`язалась до 15 числа кожного місяця в період встановленого строку повертати грошові кошти з нарахуванням відсоткової ставки в розмірі 0,1% в день від фактично отриманої суми боргу, загальна сума винагороди складає 2554,00 грн за 30 календарних днів. Судом встановлено, що розмір і порядок одержання позикодавцем процентів зазначено в розписці, який сторони самостійно встановили, що прямо передбачено законом і це відповідає принципу цивільного права свободі договору (ст. 3 ЦК України). Оскільки доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором зі сплати процентів за користування позикою за період з 29 квітня 2018 року по 16 квітня 2019 року нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає доведеним факт утворення відповідачем по справі заборгованості зі сплати процентів за договором позики від 29 квітня 2019 року за період з 29 квітня 2018 року по 16 квітня 2019 року (352 дні) у розмірі 29 961,54 грн (85118,00 х 0,001 х 352), яка підлягає стягненню на користь позивача.

Щодо вимог про стягнення 23 214,00 грн пені за прострочення сплати процентів за період 15 червня 2016 року по 16 квітня 2019 року, суд зазначає, що відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Таким чином вимога про стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 0,2% від суми позики, строк повернення якої не настав, суперечить вимогам ст. 549 ЦК України. Тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.

Щодо позовних вимог про розірвання договору позики від 29 квітня 2018 року на суму 109 430,00 грн, укладеного між сторонами, суд зазначає, що відповідно до умов вказаного договору строк повернення позики визначено 31 грудня 2021 року. Істотного порушення договору відповідачем в ході судового розгляду не встановлено, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Окрім того, за змістом ст.ст. 15, 16, 23, 611 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, в тому числі, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.1167 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 із змінами від 25.05.2001 року №5 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода заподіяна фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду. Одночасно суди повинні з`ясовувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних або фізичних страждань чи втрат немайнового характеру. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх з тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Проте, позивачем не надано конкретних фактів заподіяння йому моральних чи фізичних страждань та не надано належних доказів.

Твердження позивача про те, що невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики йому спричинено моральну шкоду, оскільки позивач є особою з інвалідністю та через відсутність коштів, які планував використати на придбання ліків, вирішення життєвих проблем, має необхідність змінювати життєві плани, відчував образу, відчуття власної беззахисності, несправедливе відношення до себе з боку відповідача, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не підтверджено, як і не обґрунтовано наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими погіршеннями та безпосередньо діями або бездіяльністю відповідача.

Крім того, за загальним правилом особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, або у випадках, передбачених нормами ЦК, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 1050 ЦК України, якою не передбачено такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди.

Умовами укладених між сторонами договорів позики відшкодування моральної шкоди не передбачене.

За таких обставин правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди відсутні.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених вимог, тобто в сумі 299,00 грн.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 530, 549, 611, 1046, 1047, 1049, 1050, 1052, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України,суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про дострокове розірвання договору позики про стягнення процентів, пені за договорами позики, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 29 квітня 2018 року за період з 29 квітня 2018 року по 16 квітня 2019 року, а саме проценти за користування позикою у розмірі 29 961 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят одна) гривень 54 копійки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 299 (двісті дев`яносто дев`ять) грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованй за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного тексту судового рішення - 18 листопада 2019 року.

Суддя О.В. Алексєєв