ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року м. Київ

справа № 367/7387/16

провадження № 22-ц/824/10429/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 травня 2019 року у складі судді Оладько С.І, повний текст складений 20.05.2019 року,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , в якому просила визнати за нею право власності на 35/100 частин домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0247 га в порядку спадкування за законом, зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не чинити їй перешкод в користуванні належною їй частиною будинку, та звільнити з неї вселених ними квартирантів, видати ключі від вхідних дверей даної частини будинку; зобов`язати відповідачів не чинити перешкод у здійсненні обмірів працівниками БТІ спірного домоволодіння, для виготовлення в подальшому технічного паспорту на даний будинок.

Позов мотивований тим, що на підставі договору дарування від 20.05.1987 року ОСОБА_4 , батьку позивачки, належала 15/100 частин вказаного житлового будинку з відповідними частинами надвірних будівель, проте ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина на 15/100 частин вказаного житлового будинку.

Заповіту померлий не залишив, тому спадкоємцями за законом після смерті батька позивача були: ОСОБА_5 - мати спадкодавця; ОСОБА_6 - батько спадкодавця, та сама позивач - донька спадкодавця.

Позивач з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті свого батька не зверталась, але фактично прийняла 1/3 частину (від 15/100) тобто 5/100, так як на момент відкриття спадщини була неповнолітньою.

Зазначає, що у спірному житловому будинку вона фактично проживала з 2000 року по серпень 2009 року, а зареєстрована з 2003 року по сьогоднішній день.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачки ОСОБА_5 , після смерті якої відкрилася спадщина на 5/100 частин спірного будинку, яку вона отримала після смерті свого сина у 2006 році. Хоча ОСОБА_6 , дідусь позивача, та сама позивач з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 не зверталися, але спадщину прийняли фактично, оскільки від спадщини не відмовлялись, постійно проживали у будинку за вказаною адресою, здійснювали догляд за будинком та підтримували його в належному стані. Тобто, після смерті ОСОБА_5 у позивача та ОСОБА_6 стало перебувати в спадщині по 7,5/100 частин вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дідусь позивачки ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається із належної йому на праві власності 20/100 частин житлового будинку та із 1/2 частини від 15/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами.

Заповіту померлий не залишив тому спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом, за правом представлення є позивачка.

Разом з тим, одразу після поховання ОСОБА_6 , його сестра ОСОБА_3 та ОСОБА_2 забрали всі документи на домоволодіння, замінили дверний замок та вселили квартирантів в частину будинку що перейшла в спадщину до позивачки без її згоди.

Також в спадщину до позивачки перейшла і земельна ділянка площею 0,0247 га, що підтверджується витягом із зведеного плану земельної ділянки, частину якої, після смерті дідуся позивачки, відповідачами було продано стороннім особам.

Позивач своєчасно прийняла спадщину після смерті свого діда в порядку представлення, але оформити належним чином свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки в цьому перешкоджають відповідачі, тому остання змушена звернутись до суду з даним позовом.

Під час розгляду справи, 06 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_3 . Згідно листа Ірпінської міської державної нотаріальної контори №658/02-14 від 18.05.2018р спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла її донька ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 13 листопада 2018 року подала до суду зустрічну позовну заяву про визнання права власності на частину будинку у порядку спадкування за законом, який мотивувала тим, що вона є єдиною спадкоємицею і правонаступником померлої ОСОБА_3 , яка побудувала спірний будинок за власні кошти та в середині 70-х років зареєструвала його на ім`я своєї матері - ОСОБА_7 , яка в травні 1987 року розпорядилась будинком подарувавши 20/100 частини будинку ОСОБА_6 (син); 15/100 частини будинку ОСОБА_4 (онук); 22/100 частини будинку ОСОБА_2 (онука) та решту 43/100 частини будинку по заповіту відписала ОСОБА_3 (дочка), яка після смерті матері вступила в спадщину.

Після смерті ОСОБА_6 в 2009 році ОСОБА_3 звернулась до нотаріуса, щоб вступити у спадок після свого рідного брата ОСОБА_6 , однак нотаріус відмовила їй, пояснивши, що онука померлого ОСОБА_1 теж подала таку заяву.

Відповідно до рішення Апеляційного суду Київської області від 14 червня 2011 року за ОСОБА_3 було визнано право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 є спадкоємицею 1 черги після смерті ОСОБА_6 і фактично прийняла спадщину, вона є власницею 35/100 будинку в порядку спадкування згідно до ст. ст.1222, 1223 ЦК України.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 11/80 частин житлового будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні спадковою частиною житлового будинку.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод у здійсненні працівниками бюро технічної інвентаризації обмірів будинку для виготовлення технічного паспорту на даний будинок.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 11/80 частин житлового будинку АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка успадкувала дану частину будинку після смерті ОСОБА_6

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 43/100 частин житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову через порушення норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову і задовольнити зустрічний позов.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає про те, що ОСОБА_3 не перешкоджала здійсненню права користування, навпаки позивач не виявляла бажання проживати в будинку і опікуватись ним і дідусем, що також підтверджено судовим рішенням і не потребує доведення. Крім того зауважує, що розрахунки часток, які провів суд є невірними і не відповідають обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що спадкодавцю ОСОБА_6 фактично належало лише 27,5/100 частин житлового будинку, а тому судом, відповідно, поділ часток визначений правильно, оскільки частка 11/80, визначена судом, і складає в перерахунку 13,75/100 частин будинку.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, позивач ОСОБА_1 також подала апеляційну скаргу та просила рішення змінити, визнати за нею право власності на 11/80 частин спірного будинку у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , та 6/80 частин після смерті ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0247 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 11/80 частин спірного будинку у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

Відмовити в задоволення позову про визнання за ОСОБА_2 права власності на 43/100 частин будинку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається, що всього до неї перейшло у спадщину 17/80 частин спірного будинку. Також, згідно зведеного плану земельної ділянки, за нею значиться на праві власності земельна ділянка під будинком площею 0,0247 га.

Крім того, вказує, що до цього часу позбавлена можливості оформити свідоцтво про право на спадщину на належну їй частку будинку, адже в цьому перешкоджає відповідач.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, просить відмовити у її задоволенні.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення скарги ОСОБА_2 .

Представник позивача за зустрічним позовом заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , а скаргу ОСОБА_2 просив задовольнити.

Ірпінська міська держнотконтора та КП`Київська обласна рада» Північне бюро технічної інвентаризації» належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, до суду своїх представників не направили, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданих апеляційних скарг, вважає, що вони підлягають до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що що спірний житловий будинок АДРЕСА_2 на праві спільної часткової власності належав: 5/100 ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 16.08.2006 року, 20/100 частин - ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 16.08.2006 року, 22/100 частини - ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20.05.1987 року та 43/100 частин - ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.05.2001року (т.1 а.с.19,28)

Зазначені обставини справи сторонами не заперечуються.

Крім того, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на 15/100 частини спірного житлового будинку. Заповіту ОСОБА_4 за життя не залишив, спадкоємцями 1 черги за законом після його смерті стали позивач ОСОБА_1 , як неповнолітня донька померлого, батьки померлого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які звернулись із відповідними заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ( т.1 а.с.8, 73-89, 130).

Таким чином, кожен із зазначених спадкоємців прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 в розмірі по 5/100 частин спірного житлового будинку (по 1/3 від 15/100), тому за батьком померлого ОСОБА_6 з урахуванням належної йому частки 20/100 стало рахуватись 25/100 частин будинку (20/100+5/ 100 ).

В подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , яка заповіту не залишила. Спадкоємцями 1 черги за законом після її смерті стали її чоловік ОСОБА_6 та її онука позивач ОСОБА_8 (за правом представлення), поскільки постійно проживали із спадкодавцем до яких перейшло до кожного по 5/200 частин ( 1/2 від 5/100 частин). (т.1 а.с.9 ).

Таким чином, за ОСОБА_6 після смерті його дружини ОСОБА_5 з урахуванням належної йому частки 25/100 частин стало рахуватись 11/40 частин (25/100+5/200) спірного житлового будинку.

При цьому за позивачкою ОСОБА_1 стало рахуватись 3/40 (5/100 належних їй +5/200 після смерті її бабусі ОСОБА_5 )

Крім того, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6 , дідусь позивачки, який заповіту не залишив. (т.1 а.с.10 ).

Спадкоємцями 1 черги за законом стала позивач ОСОБА_1 (за правом представлення), яка подала до нотаріальної контори відповідну заяву та відповідно до рішення апеляційного суду Київської області від 14.06.2011 року ОСОБА_3 , за якою визнано право на спадкування після смерті ОСОБА_6 разом із спадкодавцями 1 черги за законом. (а.с.65, 90-134 т 1)

Враховуючи викладене, кожен із спадкоємців після смерті ОСОБА_6 отримав по 11/80 частини будинку (по 1/2 від 11/40).

Таким чином, за позивачкою ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 з урахуванням належної їй частки 3/40 частин стало рахуватись 17/80 частин (3/40+11/80) спірного житлового будинку.

При цьому за ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6 з урахуванням належної їй частки 43/100 частин стало рахуватись 227/400 частин (43/100+11/80) спірного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на 227/400 частин спірного житлового будинку. Спадкоємцем після сметрі останньої стала відповідач ОСОБА_2 , яка звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою.

Таким чином, за відповідачкою ОСОБА_2 , після смерті ОСОБА_3 з урахуванням належної їй частки 22/100 частин стало рахуватись 63/80 частин (22/100+227/400) спірного житлового будинку.

За таких обставин, право власності на 17/80 частин спірного житлового будинку отримала позивач ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідач ОСОБА_2 отримала право власності на 63/80 частин спірногомжитлового будинку, з яких 22/100 частин будинку, належить їй на підставі договору дарування, посвідченого 20 травня 1987 року, а 227/400 частин у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Зазначені обставини в суді апеляційної інстанції сторонами не заперечувались.

З огляду на викладене, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, правильно визначив характер спірних правовідносин і норми права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин, проте неправильно розрахував частки спірного житлового будинку, які перейшли до сторін в порядку спадкування, тому в частині визнання права власності за сторонами розміру частин житлового будинку, рішення суду необхідно змінити, з викладених вище підстав.

Що стосується вимог позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки питання передачі у власність земельних ділянок, входить у компетенцію місцевих органа місцевого самоврядування або органів виконавчої влади. Рішення даного органа по земельному питанню позивач у випадку не згоди з ним, вправі оскаржувати у встановленому порядку до суду.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в іншій частині підлягає залишенню без змін, оскільки судом не були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, при цьому доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 травня 2019 року змінити в частині визнання права власності за сторонами розміру частин житлового будинку.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 17/80 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 63/80 частин житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 з яких 22/100 частин будинку, належить їй на підставі договору дарування, посвідченого 20 травня 1987 року за реєстровим № 985, 227/400 частин у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :