Справа № 487/3065/19
Провадження № 2/487/1566/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Заводський районний відділ ДМС України в місті Миколаєві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням

В С Т А Н О В И В:

18.04.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Заводський районний відділ ДМС України в місті Миколаєві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 . В даній квартирі також зареєстрована відповідач ОСОБА_2 , яка є донькою позивача. Проте з 2006 року відповідач за місцем реєстрації не проживає. Реєстрація та не проживання відповідача у зазначеній квартирі створює для позивача перешкоди в користуванні майном, оскільки позивач вимушений нести додаткові витрати зі сплати комунальних платежів, які вираховуються залежно від зареєстрованих у будинку осіб та створює перешкоди для отримання житлових соціальних пільг. Добровільно знятися з реєстрації та виселитися із квартири відповідач не має змоги у зв`язку з постійним проживанням в іншій країні. На підставі викладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.

До підготовчого судового засідання представник позивача адвокат Коваль О.В. не з`явився, задав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, суду надала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 та представник третьої особи Заводського районного відділу ДМС України в місті Миколаєві до підготовчого судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у зв`язку із визнанням позову відповідачем згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.03.1998 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Відповідно до довідки ОСББ «Перлина» від 14.09.2018 року за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації починаючи з 2006 року фактично не проживає, що підтверджується актом про не проживання від 17.09.2018 року, засвідченим підписами сусідів та печаткою ОСББ «Перлина».

Згідно зі ст. 4, 115 ЦПК України, ст.15, 20 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який обирає на власний розсуд.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

В силу ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття необхідно брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт і постійна там прописка), на що вказує п.11 постанови Пленуму Верховного суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року за №2.

Факт вибуття відповідача із квартири АДРЕСА_1 підтверджується заявою позивача про визнання позовних вимог, актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 17.09.2018 року.

Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі більше шести місяців без поважних причин, суд вважає її такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 200, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.319,321,391,405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживає: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третьої особи на стороні позивача ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Заводський районний відділ ДМС України в місті Миколаєві (адреса: м. Миколаїв, вул. Шосейна, 2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Гаврасієнко