Провадження № 2/201/3266/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Сисо А.Г.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 13 вересня 2019 року звернувся ОСОБА_3 із позовною заявою до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якій просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабця позивача ОСОБА_4 , єдиним спадкоємцем після смерті якої є ОСОБА_3 05 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабці, проте нотаріусом було відмовлено у прийнятті відповідної заяви через пропуск встановленого шестимісячного строку для подачі такої заяви. Позивач зазначає, що збирався подати заяву про прийняття спадщини в останні дні строку, проте 26 липня 2019 року загострилася хронічна хвороба, у зв`язку з чим позивач вимушений був терміново пройти курс лікування, який завершився у вересні 2019 року.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 13 вересня 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.26).

Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.27-28).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимог не визнав, заперечував проти їх задоволення у повному обсязі.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_5 і ОСОБА_6 (а.с. 10).

Зі свідоцтва про припинення одруження № 15946 від 13 грудня 1966 року вбачається, що 03 вересня 1966 року був припинений шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_8 (а.с. 11).

25 квітня 1981 року ЗАГС Самарського району м. Дніпропетровська був зареєстрований шлюб між ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05 липня 2014 року (а.с. 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 8).

Судом встановлено, що 31 липня 1998 року Дніпропетровською міською Радою народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів № 1352 від 16 липня 1998 року на ім`я ОСОБА_4 виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ДПД* № НОМЕР_3 на земельну ділянку розташовану на території Жовтневого АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Панченко О.В. роз`ясненнями № 215/01-16 від 06 вересня 2019 року повідомлено ОСОБА_3 на його звернення від 05 вересня 2019 року щодо прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що ним пропущений строк для подачі зазначеної заяви, для поновлення якого позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с. 14).

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1271 ЦК України визначено, що у разі, якщо протягом шести місяців з часу відкриття спадщини відказоодержувач не відмовився від заповідального відказу, вважається, що він його прийняв.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Судом встановлено, що позивач перебував на лікуванні з 26 липня 2019 року по 02 серпня 2019 року (а.с. 19).

З огляду на те, що спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_5 2019 року, і передбачений ст. 1270 ЦК України строк відповідно скінчився 31 липня 2019 року, а лікування позивач потребував з 26 липня 2019 року, суд приходить до висновку, що вказані обставини не свідчать про існування поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини у розумінні статті 1272 ЦК України.

Факт потреби в лікуванні за п`ять днів до закінчення шестимісячного строку сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.

Оскільки ОСОБА_3 за відсутності будь-яких поважних причин не вчиняв дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, то підстав для задоволення позову немає.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Проте позивачем не надано суду доказів його спорідненості з померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме свідоцтва про народження одного з батьків позивача, матір`ю якого є ОСОБА_10 .

З урахуванням результату вирішення справи, витрати зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 76-78, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до територіальної громади в особі Дніпровської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення виготовлене 12 листопада 2019 року.

Суддя С.О. Демидова