Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 755/5961/16-ц

провадження № 61-21244св18

Верховний суд у складі колегії суддів Третьої Судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: приватне акціонерне товариство «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА», приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО ДС»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Дніпровського районного суду

м. Києва від 09 листопада 2016 року у складі судді Арапіної Н. Є. та на рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року в складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Усика Г. І., Пікуль А. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватне акціонерне товариство «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА» (далі - ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА»), приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО ДС» (далі - ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 12 грудня 2015 року

на вул. Фрунзе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Рено Логан» д/н НОМЕР_1 під керуванням відповідача та транспортного засобу «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_2 , під керуванням позивача, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

23 грудня 2015 року постановою Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Згідно з полісом № АІ/8743883 від 08 листопада 2015 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС». Крім того, між ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанія «АСКА» укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності СТД № 3347703 від 6 листопада 2015 року, відповідно до умов якого страхова сума за кожний страховий випадок складає 150 000,00 грн.

Відповідно до звіту № 05Д/12/15 про оцінку матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту становить 119 542,19 грн.

Оскільки страховими компаніями ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування лише у розмірі 66 440,88 грн, а тому з ОСОБА_2 підлягає стягнення сума збитків у розмірі 53 101,31 грн, якої не вистачає для проведення відновлювального ремонту автомобіля марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_2 , та заподіяна моральна шкода, яка полягала в душевних та фізичних стражданнях, порушення звичного способу життя і нормальних життєвих зв`язків, що унеможливило продовження активного громадського життя та призвело до інших негативних наслідків.

Посилаючись на зазначене, просила суд стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 матеріальні збитки у розмірі 53 101,31 грн, моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн, судовий збір та витрати на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада

2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 53 101,31 грн, моральну шкоду у розмірі 15 000, 00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на положення статей 1192, 1194 ЦК України, вважав, що страховими компаніями здійснено страхове відшкодування у меншому розмірі, ніж реальні збитки, нанесені позивачу внаслідок ДТП, а тому така різниця підлягає стягненню з ОСОБА_2 як винуватця ДТП. Крім того, суд зазначив, що ОСОБА_1 зазнала моральних страждань у зв`язку з пошкодженням автомобіля, а тому стягненню підлягає і моральна шкода.

Відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу, районний суд виходив із того, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наданих юридичних послуг.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року в частині вирішення питання про відшкодування моральної шкоди змінено шляхом зменшення суми компенсації на відшкодування моральної шкоди з

15 000,00 грн до 5 000,00 грн.

У решті рішення суду залишено без змін.

Рішення суду мотивовано тим, що в частині вирішення питання про стягнення матеріальних збитків на користь ОСОБА_1 суд першої інстанції, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, та з урахуванням статей 1192, 1194 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості і вважав завищеним розмір відшкодування моральної шкоди, визначений у рішенні районного суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

17 травня 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 ., у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального прав, просить рішення Дніпровського районного суду

м. Києва від 09 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Справу № 755/596/16-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій повно та всебічно не дослідили обставини, що мають значення для справи, та не надали належної правової оцінки доказам, зокрема, висновку експерта щодо реально понесених збитків позивачем під час ремонту транспортного засобу.

Посилаючись на положення статті 1192 ЦК України, суди помилково тлумачать поняття «матеріального збитку» (тобто збитку реального) та «вартості відновлювального ремонту транспортного засобу».

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, не звернув належної правової уваги на Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, якою передбачено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ.

Відповідно до Звіту № 05Д/12/15 від 24 грудня 2014 року сума матеріального збитку, завданого позивачу, становила 66 440,88 грн та була виплачена страховими компаніями.

Крім того, апеляційним судом було проігноровано клопотання

ОСОБА_2 від 15 березня 2017 року про проведення судової авто-товарознавчої експертизи, що фактично перешкодило встановленню розміру реального збитку та захисту прав відповідача.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 12 грудня 2015 року на вул. Фрунзе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Рено Логан» д/н НОМЕР_1 під керуванням відповідача та транспортного засобу «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_2 , під керуванням позивача, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

6 листопада 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія АСКО ДС» та ОСОБА_2 був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/8743882, з лімітом відповідальності за шкоду заподіну майну 50 000 грн.

6 листопада 2015 року між ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанії "АСКА" та ОСОБА_2 був укладений договір СТД № 3347703 добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з загальною сумою страхування 150 000 грн.

23 грудня 2015 року постановою Подільського районного суду м. Києва відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України.

Згідно зі звітом № 05Д/12/15 від 24 грудня 2015 року про оцінку матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Мерседес Бенс», д/н НОМЕР_2 , дійсна вартість автомобіля складає 725 113,52 грн, більша вартості відновлювального ремонту 119 542,19 грн та більша вартості відновлювального ремонту з урахуванням зношення складових

66 440,88 грн, вартість матеріального збитку становить 66 440,88 грн. (а.с.7-25, том 1).

Відповідно до платіжного доручення № 1622 від 12 січня 2016 року ПрАТ «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн.

ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанії "АСКА" виплачено

ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 16 440,88 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої та другої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак оскаржувані судові рішення не відповідають зазначеним вимогам закону.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою.

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страховика.

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з статтею 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування);з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 6 Закону України «Про страхування» видами добровільного страхування можуть бути: страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту (включаючи відповідальність перевізника).

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості колісних транспортних засобів встановлено Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №1454/5/2092 (далі - Методика).

Методика розділяє два випадки визначення вартості матеріальних збитків оцінки колісних транспортних засобів (далі - КТЗ) у пункті 8.2 та 8.3.

При цьому пункт 8.2 визначає вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, якщо сума збитків дорівнює, або перевищує вартість КТЗ, а пункт 8.3 - якщо не перевищує.

Пункт 8.3 Методики передбачає, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту та вартість необхідних матеріалів, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ (С) та величини ВТВ за формулою врз

У = С + С + С х (1-Е ) + ВТВ. (24)

р м с з

де: С - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, р С - вартість необхідних для ремонту матеріалів, м С - вартість деталей, що підлягають заміні під час с ремонту, 1-Е- коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ,ВТВ - величина втрати товарної вартості, якщо деталі не будуть замінені на нові.

Суди установили, що відповідно до звіту № 05Д/12/15 від 24 грудня 2015 про оцінку матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Мерседес Бенц», д/н НОМЕР_2 : вартість ремонтних робіт складає 3 350, 50 грн, вартість необхідних для ремонту матеріалів - 7 82, 67 грн, вартість деталей, що підлягають заміні під час ремонту - 108 370, 02 грн, коефіцієнт фізичного зносу складових - 0, 49, та відповідно до формули, зазначеної у пункту 8.3 Методики вартості відновлювального ремонту з урахуванням зношення деталей складає 66 440,88 грн (а.с. 12).

Таким чином, суди встановили, що вартість ремонту складає суми, які потрібно на відновлення автомобіля з заміною деталей на нові, однак з урахуванням їх коефіцієнту фізичного зносу, який у вартісному вигляді складає різницю між 119 542,19 грн(вартістю відновлювального ремонту) та 66 440,88 грн (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зношення складових) відповідно до звіту № 05Д/12/15 від 24 грудня 2015 року.

Цю суму ОСОБА_1 відшкодували страхові компанії, а саме 50 000 грн ПрАТ «Страхова компанія АСКО Донбас Північний», 16 440,88 грн - ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанії» АСКА.

Однак, звертаючись до суду, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 різницю між вартістю відновлювального ремонту 119 542,19 грн та вартістю відновлювального ремонту з урахуванням зношення складових 66 440,88 грн, яка складає 53 101, 31 грн.

Крім того, позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначала, що нові деталі на авто нею були придбані за 75 910, 42 грн, з яких 50 000 грн їй відшкодувало ПрАТ «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» та 25 910, 43 грн були її власні кошти.

Також, позивачка зазначала, що вартість кузовного ремонту складала 18 537 грн, з яких 16 440, 88 грн їй відшкодувало ПрАТ «Українська Акціонерна страхова компанії АСКА» та 2 097 грн були її власні кошти, про що додатково надавала докази.

Погоджуючись з обґрунтованістю цих позовних вимог суди, у порушення статті 1166 ЦК України щодо відшкодування шкоди у повному обсязі, не розмежували зазначені суми і не з`ясували чи підлягають відшкодуванню і за рахунок кого, суми сплачені позивачкою за власні кошти або суми зазначені оцінщиком, як зниження вартості автомобіля у зв`язку з його експлуатацією на коефіцієнт 0,49, враховуючи, що страховий ліміт за добровільним страхуванням становить 150 000 грн, з яких страхова компанія виплатила лише 16 440, 88 грн.

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що 15 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з заявою про відкладення справи та проведення автотоварознавчої експертизи для вирішення питання, який розмір матеріального збитку завдано автомобілю «MERCEDES-BENZ ML 320» саме з урахуванням фізичного зносу складових, виходячи з умов та строків його експлуатації.

Разом із тим, суд апеляційної інстанції у порушення статті 182 ЦПК України на зазначене уваги не звернув та розглянув лише клопотання про відкладення розгляду справи, не розглянувши клопотання про призначення експертизи.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 3) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Суди попередніх інстанцій не встановили фактичні обставини справи, в частині матеріальної шкоди, а тому оскаржувані судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими, та такими, що відповідають основоположним засадам цивільного судочинства у цій частині.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Згідно статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суди дійшли висновку, що діями відповідача ОСОБА_2 спричинені позивачу моральні страждання, які пов`язані з пошкодженням транспортного засобу.

Визначаючи моральну шкоду у розмірі 5000 грн, суд апеляційної інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів касаційного суду погоджується з вказаним розміром суми на відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення апеляційного суду в частині відшкодування моральної шкоди постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що оскаржене рішення апеляційного суду в цій частині необхідно залишити без змін.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У силу положень статті 400 ЦПК України касаційний суд позбавлений процесуальної можливості встановлювати нові обставини, які не були встановлені судами попередніх інстанції, та давати оцінку доказам, які судами не досліджено, а відтак, не має можливості вирішити спір по суті за результатами касаційного перегляду.

Відповідно до пунктів 1, 2 і 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Оскільки суди не встановили фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, та не перевірили доводи сторін, надані на їх підтвердження докази, то ухвалені у справі судові рішення відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальних збитків у розмірі 53 101,31 грн скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. М. Сімоненко

Судді А. І. Грушицький

А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров