Справа №601/2272/19
Провадження № 2-о/601/75/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Мочальської В.М.,

присяжних Рабешка В.С., Вілівчук Н.Ю,

за участю секретаря Коляди О.В.,

прокурора Околіт О.П.,

лікаря-психіатра Кременецької районної комунальної лікарні Фаріона О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці справу за заявою лікаря-психіатра Кременецької районної комунальної лікарні Фаріона Олега Олеговича про надання дозволу на психіатричний огляд ОСОБА_2 без його згоди,-

ВСТАНОВИВ:

Лікар-психіатр Кременецької районної комунальної лікарні Фаріон О.О. звернувся в суд із заявою, у якій просить надати дозвіл на психіатричний огляд ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без його згоди, посилаючись на те, що у нього є припущення про наявність у ОСОБА_2 тяжкого психічного розладу, яке ґрунтується на інформації про його поведінку, отриманої із письмової заяви сільського голови Лопушненської сільської ради.

В судовому засіданні лікар-психіатр Кременецької районної комунальної лікарні Фаріон О.О. заяву підтримав і пояснив, що ОСОБА_2 було запропоновано дати згоду на огляд лікарем-психіатром, однак останній відмовився.

Прокурор заяву про психіатричний огляд ОСОБА_2 лікарем-психіатром Кременецької районної комунальної лікарні Фарірном О. О. без його згоди не підтримала зазначивши, що ним не наведено підстав, зазначених у ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу», які б дозволяли провести психіатричний огляд особи в примусовому порядку.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився та його явка не була забезпечена.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності ОСОБА_2 за наявними у справі доказами.

Дослідивши та оцінивши докази по справі суд встановив.

Правові та організаційні засади забезпечення громадян України психіатричною допомогою визначаються Законом України «Про психіатричну допомогу» № 1489-III від 22 лютого 2000 року.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено презумпцію психічного здоровя, тобто кожна особа вважаться такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставі та у порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Статтею 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що тяжкий психічний розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», психіатричний огляд проводиться з метою зясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання.

Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи.

Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.

Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.

Заява про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність психіатричного огляду і вказують на відмову особи чи її законного представника від звернення до лікаря-психіатра. Лікар-психіатр має право робити запит щодо надання йому додаткових медичних та інших відомостей, необхідних для прийняття відповідного рішення.

У випадках, коли відсутні дані, що свідчать про наявність обставин, передбачених абзацами другим та третім частини третьої цієї статті, заява повинна бути подана у письмовій формі та містити відомості, що обґрунтовують необхідність проведення такого огляду. У разі встановлення обґрунтованості заяви про психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника лікар-психіатр направляє до суду за місцем проживання цієї особи заяву про проведення психіатричного огляду особи в примусовому порядку. До заяви додається висновок лікаря-психіатра, який містить обґрунтування про необхідність проведення такого огляду, та інші матеріали. Психіатричний огляд особи проводиться лікарем-психіатром у примусовому порядку за рішенням суду.

З висновку лікаря-психіатра поліклінічного відділення консультативно - діагностичного центру Кременецької РКЛ Фаріона О.О. від 12 листопада 2019 року вбачається, що лікарем психіатром встановлено підстави для обгрунтованого припущення у ОСОБА_2 , 1953 року народження ознак тяжкого психічного розладу, внаслідок чого він не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який зарезпечує його життєдіяльність.

Згідно заяви сільського голови Лопушненської сільської ради ОСОБА_3 ОСОБА_2 проявляється неспроможність задоволення мінімальних умов проживання у зв`язку із стійкою порушеною поведінкою.

З акту обстеження житлово - побутових умов ОСОБА_2 від 28 жовтня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 проживає за адресою АДРЕСА_1 в незадовільних умовах та не в змозі забезпечити потреби власної життєдіяльності.

В силу вимог ч.1 ст. 340 ЦПК України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

У судовому засіданні встановлено, що лікар-психіатр Фаріон О.О. безпосередньо із ОСОБА_2 не спілкувався, відмови від нього в проведенні психіатричного огляду не отримував. Також, зазначена особа не доставлялась до психіатричного закладу у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного захворювання. Висновок лікаря-психіатра про обґрунтоване припущення у ОСОБА_2 тяжкого психічного розладу ґрунтується лише на письмовому повідомленні сільського голови Лопушненської сільської ради.

Виходячи з вищевикладеного, заявником не подано доказів, які б підтверджували, що існують підстави, передбачені ст.11 Закону України «Про психіатричну допомогу» для проведення психіатричного огляду ОСОБА_2 у примусовому порядку.

За даних обставин суд вважає, що відсутні підстави, які передбачені ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», які б давали суду право надати згоду на проведення психіатричного огляду ОСОБА_2 у примусовому порядку, а тому вважає, що у задоволенні заяви лікаря-психіатра слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4,13, 82, 263, 265, 339-342 ЦПК України, ст.11 Закону України «Пропсихіатричну допомогу», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви лікаря-психіатра Кременецької районної комунальної лікарні Фаріона Олега Олеговича про надання дозволу на психіатричний огляд ОСОБА_2 без його згоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 19 листопада 2019 року.

Головуючий

Присяжні

В. С. Рабешко

Н. Ю. Вілівчук