Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/2053/19
Провадження № 2/191/528/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді Бондаренко Г.В.
з участю секретаря Лободи Т.О.
розглянувши, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання технічними засобами, у відкритому судовому засіданні в м. Синельникове Дніпропетровської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного Акціонерного Товариства « Київська овочева фабрика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів, штрафу, інфляційних нарахувань та судових витрат,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів, штрафу, інфляційних нарахувань та судових витрат, обґрунтовуючи вимоги тим, що 21 березня 2016 року між ПАТ «КИЇВСЬКА ОВОЧЕВА ФАБРИКА», та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 51/2016 зі змінами та доповненнями відповідно до Додаткової угоди № 1 від 12.12.2016 р., Додаткової угоди № 2 від 22.12.2016 р., Додаткової угоди № 3 від 29.12.2017р., Додаткової угоди № 4 від 30.03.18р.
За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, частини 8 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Предметом даного позову є стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі, яка виникла у зв`язку з невиконанням правочинів, які відповідач укладав під час та за для здійснення своєї господарської діяльності як фізична особа-підприємець.
Так, відповідно до пунктів 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) нежитлове приміщення, загальною площею 36,25 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1), для розміщення в ньому офісу для здійснення господарської діяльності відповідно до Статуту Орендаря. Договір укладено строком на дев`ять місяців: з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року ( п. 11.1.)
На виконання умов п.2.1. Договору нежитлове приміщення було передано в оренду, про що був складений Акт приймання-передачі від 21.03.16р., тобто позивач свій обов`язок щодо надання приміщення Орендарю протягом трьох робочих днів з дня укладення Договору (п. 2.1 Договору) виконав належним чином.
- Додатковою угодою №1 від 12 грудня 2016р. до Договору загальна площа орендованого приміщення збільшилася до 60,5 кв. м. та змінено розмір орендної плати та компенсаційних платежів,
- Додатковою угодою №2 від 22 грудня 2016 року до Договору продовжено строк дії Договору до 31 грудня 2017 року,
- Додаткової угоди № 3 від 29 грудня 2017 року до Договору змінено розмір орендної плати та компенсаційних платежів та продовжено строк дії Договору до 31 березня 2018 року,
- Додаткової угоди № 4 від 30 березня 2018 року до Договору, площа орендованого приміщення зменшена до 23,8 м. кв. з відповідною зміною орендних та компенсаційних платежів та продовжено строк дії Договору до 30 червня 2018 року.
Відповідно до умов Додаткової угоди № 5 від 27 червня 2018 року до Договору, Сторони дійшли згоди розірвати Договір. Приміщення було повернуто Орендодавцю по акту прийому-передачі приміщення з оренди від 27.06.2018р.
Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 5 від 27 червня 2018 року до Договору, відповідач (Орендар) визнав наявність заборгованості перед Орендодавцем, яка виникла внаслідок неналежного виконання Орендарем зобов`язань за Договором у розмірі 79 483,48 грн. (сімдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят три гривні 48 копійок), яка складалася з орендної плати за користування, приміщенням у сумі 60 233,44 грн. та компенсації вартості експлуатаційних витрат у сумі 19 250,04 грн., та зобов`язувався в термін до 28 лютого 2019 року погасити заборгованість.
Орендарем та Орендодавцем також був узгоджений порядок та графік сплати (погашення) вказаної дебіторської заборгованості Орендаря:
10 000 грн. - не пізніше 31 липня 2018 року; 10 000 грн. - не пізніше 31 серпня 2018 року; 10 000 грн. - не пізніше 30 вересня 2018 року; 10 000 грн. - не пізніше 31 жовтня 2018 року; 10 000 грн. - не пізніше 30 листопада 2018 року; 10 000,00 грн. - не пізніше 31 грудня 2018 року; 10 000 грн. - не пізніше 31 січня 2019 року; 9 438,48 грн. - не пізніше 28 лютого 2019 року. Аналогічний графік погашення заборгованості був визначений в гарантійному листі відповідача від 27 червня 2018 року №12.
Свої зобов`язання по оплаті заборгованості відповідно до Додаткової угоди №5 до Договору відповідач належним чином та у встановлений строк не виконав, відповідачем було перераховано на користь позивача всього 20 400,00 грн.:
- 5 100,00 грн. 02.07.2018р., що підтверджується випискою ГУ по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» за 02.07.2018;
-5 100,00 грн. 11.07.2018р., що підтверджується випискою ГУ по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» за 11.07.2018;
- 5 100,00 грн.- 01.08.2018р. що підтверджується випискою ГУ по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» за 01.08.2018;
- 5 100,00 грн. - 16.08.2018р. що підтверджується випискою ГУ по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» за 01.08.2018.
Таким чином, відповідач не виконав добровільно у встановлений Додатковою угодою №5 до Договору строк зобов`язання по погашенню заборгованості за Договором, чим порушив права позивача.
Станом на 17.08.2018 року та на дату подання позовної заяви фактична заборгованість Орендаря по оплаті заборгованості за Договором становить 79 483,48 - 20 400 = 59 083,48 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімдесят три гривні 48 копійок) .
Отже, відповідач відповідно до п.4 Додаткової угоди №5 до Договору, крім суми основного боргу, зобов`язаний сплатити на користь позивача штраф у розмірі 100% суми боргу, що становить 59 083,48 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімдесят три гривні 48 копійок).
Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив строк виконання грошового зобов`язанням, зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу в розмірі 59 083,48 грн., штраф у розмірі 59 083,48 грн, інфляційні нарахування в розмірі 2 802,69 грн. та 3% річних у розмірі 1 977,26 грн., а всього 122 946,91 грн.
Представник позивача Вільямовський Ю.В. подав до суду письмову заяву, в якому позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, а також просив розглянути справу за його відсутності та відсутності позивача.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про місце, дату та час розгляду справи згідно з приписами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у визначений в ухвалі строк відзив суду не надав, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавав. Відповідно до ст. 187 ЦПК України виклик відповідача, також здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
В зв`язку з тим, що суд не має відомостей про причину неявки відповідача, який був повідомлений належним чином, і який про причини своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За правилами статей 2,12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно зі ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою.
Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Судом встановлено, що 21.03.2016 року між ПАТ «КИЇВСЬКА ОВОЧЕВА ФАБРИКА» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 51/2016.
Відповідно до пунктів 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) нежитлове приміщення, загальною площею 36,25 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (Н)(а.с.10- 19).
На виконання умов п.2.1. Договору нежитлове приміщення було передано в оренду, про що був складений Акт приймання-передачі від 21.03.16 р.(а.с.20).
Відповідно до п. 11.1 Договір укладено строком на дев`ять місяців: з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2016 року.
Додатковою угодою №1 від 12 грудня 2016 р. до Договору оренди №51/2016 від 21.03.2016 року загальна площа орендованого приміщення збільшилася до 60,5 кв. м. та змінено розмір орендної плати та компенсаційних платежів(а.с.21).
Додатковою угодою №2 від 22 грудня 2016 року до Договору оренди №51/2016 від 21.03.2016 року продовжено строк дії Договору до 31 грудня 2017 року(а.с.23).
Додаткової угоди № 3 від 29 грудня 2017 року до Договору оренди №51/2016 від 21.03.2016 року змінено розмір орендної плати та компенсаційних платежів та продовжено строк дії Договору до 31 березня 2018 року(а.с.24).
Додаткової угоди № 4 від 30 березня 2018 року до Договору оренди №51/2016 від 21.03.2016 року, площа орендованого приміщення зменшена до 23,8 м. кв. з відповідною зміною орендних та компенсаційних платежів та продовжено строк дії Договору до 30 червня 2018 року(а.с.25-26).
Додатковою угодою № 5 від 27 червня 2018 року до Договору оренди №51/2016 від 21.03.2016 року, сторони дійшли згоди розірвати Договір з 30.06.2018 року. Приміщення було повернуто Орендодавцю по акту прийому-передачі приміщення з оренди від 27.06.2018р. (а.с.27,28).
Відповідно до п. 3 Додаткової угоди № 5 від 27 червня 2018 року до Договору оренди №51/2016 від 21.03.2016 року, відповідач (Орендар) визнав наявність заборгованості перед Орендодавцем, яка виникла внаслідок неналежного виконання Орендарем зобов`язань за Договором у розмірі 79 483,48 грн. (сімдесят дев`ять тисяч чотириста вісімдесят три гривні 48 копійок), яка складалася з орендної плати за користування, приміщенням у сумі 60 233,44 грн. та компенсації вартості експлуатаційних витрат у сумі 19 250,04 грн., та зобов`язувався в термін до 28 лютого 2019 року погасити заборгованість.
З гарантійного листа від 27 червня 2018 року №12, вбачається, що між позивачем (Орендарем) та відповідачем ОСОБА_1 (Орендодавцем) також був узгоджений порядок та графік сплати (погашення) вказаної дебіторської заборгованості:
-10 000 грн. - не пізніше 31 липня 2018 року;
-10 000 грн. - не пізніше 31 серпня 2018 року;
-10 000 грн. - не пізніше 30 вересня 2018 року;
-10 000 грн. - не пізніше 31 жовтня 2018 року;
-10 000 грн. - не пізніше 30 листопада 2018 року;
-10 000,00 грн. - не пізніше 31 грудня 2018 року;
-10 000 грн. - не пізніше 31 січня 2019 року;
-9 438,48 грн. - не пізніше 28 лютого 2019 року.
Відповідачем було перераховано на користь позивача всього 20 400,00 грн.,
- 5 100,00 грн., що підтверджується випискою ГУ по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» за 02.07.2018(а.с.30);
-5 100,00 грн., що підтверджується випискою ГУ по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» за 11.07.2018(а.с.31);
- 5 100,00 грн., що підтверджується випискою ГУ по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» за 01.08.2018(а.с.32);
- 5 100,00 грн., що підтверджується випискою ГУ по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» за 16.08.2018(а.с.33).
Таким чином, відповідач не виконав добровільно у встановлений Додатковою угодою №5 до Договору строк зобов`язання по погашенню заборгованості за Договором, чим порушив права позивача.
Заборгованість відповідача - Орендаря по оплаті заборгованості за Договором становить 79 483,48 - 20 400 = 59 083,48 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімдесят три гривні 48 копійок) .
Щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості суд зазначає таке.
Відповідно до п.4 Додаткової угоди №5 до Договору оренди №51/2016 від 21.03.2016 року, у випадку, якщо Орендар не виконає належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості, що вказана в п.3 цієї додаткової угоди до Договору, в тому числі порушить графік погашення заборгованості, який вказаний в Гарантійному листі Орендаря від 27.06.2018 року №12 та п.3 цієї додаткової угоди до Договору, Орендар зобов`язується сплатити штраф у розмірі 100% від несвоєчасного виконання зобов`язання (від суми заборгованості згідно з графіком, ….), що становить 59 083,48 грн. (п`ятдесят дев`ять тисяч вісімдесят три гривні 48 копійок).
Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який порушив строк виконання грошового зобов`язанням, зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Суд визнає правильним наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат та трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості.
Отже сума інфляційних втрат, понесених позивачем у зв`язку із несплатою суми орендної плати становить: інфляційні нарахування в розмірі 2 802,69 грн. та 3% річних у розмірі 1 977,26 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу в розмірі 59 083,48 грн., штраф у розмірі 59 083,48 грн, інфляційні нарахування в розмірі 2 802,69 грн. та 3% річних у розмірі 1 977,26 грн., а всього 122 946, 91 грн.
На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, суд, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, та підлягають застосуванню до цих правовідносин, доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Зважаючи на вищезазначене, а також враховуючи, що на день розгляду справи даних про погашення заборгованості відповідачем на користь позивача у суду немає, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути заборгованість по орендній платі в сумі 59 083,48 грн., штраф у розмірі 59 083,48 грн, інфляційні нарахування в розмірі 2 802,69 грн. та 3% річних у розмірі 1 977,26 грн., а всього 122 946, 91 грн.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Позивачем надано до суду докази витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 гривень, що підтверджується дослідженими судом документами, а саме: договором №3/А/01.18 від 03.01.2018 року про надання правової допомоги; додатковою угодою №3 до Договору №3/А/01.18 від 03.01.2018 року про надання правової допомоги від 06.05.2019 року; платіжним дорученням №1475 від 12.08.2019 року на суму 3500 гривень та випискою по рахунку від 12.08.2019 року(а.с.61-66).
Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.
При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
На думку суду позивачем надано достатньо доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, тому позов підлягає до задоволення.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1921,00 грн.
Керуючись ст.ст. 10-13, ст. 17, ст. 141, ст.ст. 258-259, ст.ст. 263-265, ст. 279 ЦПК України, ст. 525, ст. 526, ст. 527, ст. 530, ст. 533, ст. 598, ст. 599, ст. 610, ст. 615, ст. 629, ст. 759 ЦК України, суд,
Позов Приватного Акціонерного Товариства «Київська овочева фабрика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів, штрафу, інфляційних нарахувань та судових витрат - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення суду складено 11.11.2019 року.
Суддя: Г. В. Бондаренко