Головуючий суду 1 інстанції - Колядов В.Ю.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 431/4804/19
Провадження № 22-ц/810/822/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Луганської В.М.

суддів: Дронської І.О., Єрмакова Ю.В.

за участю секретаря: Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідачі - товариство з обмеженою відповідальністю «БОСФОРА АГРО», ОСОБА_2

особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_3

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 03 вересня 2019 року постановлену суддею Колядовим В.Ю.

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БОСФОРА АГРО», ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Старобільського районного суду Луганської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «БОСФОРА АГРО» (далі ТОВ «БОСФОРА АГРО»), ОСОБА_2 про стягнення боргу, в якому просив суд стягнути солідарно з ТОВ «БОСФОРА АГРО», ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 50000, 00 грн., суму винагороди за використання позики у розмірі 10000, 00 грн., 50000, 00 грн. суму штрафу, та пені у сумі 21000, 00 грн.

03 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, у тому числі, але не виключно рухоме та нерухоме майно, врожай сільгоспкультур на орендованих земельних ділянках, на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «БОСФОРА АГРО» в межах суми стягнення, що складає 131000 грн., заборонити використання такого майна та передати на відповідальне зберігання ОСОБА_1

Заява обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може ускладнити виконання рішення суду чи зробити неможливим його виконання.

Ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 03 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Суд наклав арешт на майно, у тому числі, але не виключно рухоме та нерухоме майно, врожай сільгоспкультур на орендованих земельних ділянках (культури, ділянки), на грошові кошти, що знаходяться на рахунках банківських установ, грошові кошти, що знаходяться в касі ТОВ «БОСФОРА АГРО» в межах суми стягнення, що складає 131000 грн., заборонив використання такого майна та передав врожай сільгоспкультур на орендованих земельних ділянках на відповідальне зберігання шляхом зібрання ОСОБА_1 . В іншій частині заяви відмовлено.

Не погодившись з ухвалою Старобільського районного суду Луганської області від 03 вересня 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою. Вважає, що вказаною ухвалою суду порушуються її права, суд наклав арешт на земельну ділянку ОСОБА_3 , яка знаходиться в оренді ТОВ «БОСФОРА АГРО» та передано врожай сільгоспкультур вирощений на орендованій земельній ділянці ОСОБА_3 на відповідальне зберігання, шляхом зібрання ОСОБА_1 зерна, яке має бути передано скаржнику як плату за користування орендованою земельною ділянкою.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам закону, суд першої інстанції не звернув уваги на співрозмірність виду забезпечення позову. Позивач ОСОБА_1 не надав суду жодного доказу на підтвердження заяви про забезпечення позову, не навів доводів на обґрунтування наявності ризиків можливого невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову.

Скаржник вважає, що ОСОБА_1 не надав до суду жодного доказу на підтвердження обґрунтованості подання заяви про забезпечення позову, не навів у заяві доводів на обґрунтування наявності ризиків можливого невиконання рішення суду.

Просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 03 вересня 2019 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що апеляційну скаргу подано особою, яка не має процесуального права подавати апеляційну скаргу. ОСОБА_3 не було залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору. ОСОБА_3 не надано доказів щодо арешту її земельної ділянки на підставі ухвали Старобільського районного суду Луганської області від 03 вересня 2019 року. Вважає, що права ОСОБА_3 оскаржуваною ухвалою не порушуються. Просить суд апеляційну скаргу відхилити, ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 03 вересня 2019 року залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання представник ТОВ «БОСФОРА АГРО» не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку визначеному законом.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася про дату, час та місце судового засідання повідомлена у відповідності до Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що беручи до уваги наявність позову про стягнення боргу, не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання судового рішення.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч.2 ст.150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ТОВ «БОСФОРА АГРО», ОСОБА_2 про стягнення боргу, зазначивши ціну позову 131000, 00 грн.

03 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, у тому числі, але не виключно рухоме та нерухоме майно, врожай сільгоспкультур на орендованих земельних ділянках, на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ «БОСФОРА АГРО» в межах суми стягнення, що складає 131000 грн., заборонити використання такого майна та передати на відповідальне зберігання ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви позивач вказав, що невжиття заходів забезпечення позовних вимог у подальшому може ускладнити виконання рішення суду чи зробити неможливим його виконання.

Дійшовши висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції не здійснив оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, не з`ясував співмірність виду забезпечення позову, який просила застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам, не оцінив рівноцінність заходів забезпечення позову змісту заявлених позовних вимог, жодним чином не обґрунтував необхідність вжиття таких заходів, пославшись лише на загальні норми процесуального права.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що заява про забезпечення позову є недостатньо обґрунтованою та її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому. В ній не наведено посилань на те, що існують обставини, які свідчать про у складення виконання судового рішення чи зробити його виконання неможливим.

Крім того, суд першої інстанції в порушення вимог ЦПК України вийшов за межі заявлених вимог у заяві про забезпечення позу та наклав арешт не тільки на врожай сільгоспкультур на орендованих земельних ділянках, а і на орендовані земельні ділянки.

Суд першої інстанції не перевірив чи будуть порушуватися права інших осіб при вжитті заходів забезпечення позову.

Суд наклав арешт на земельні ділянки, які перебувають у суборенді відповідача, чим порушив права власників земельних ділянок, які перебувають в оренді (суборенді) ТОВ «БОСФОРА АГРО», одним із власників яких є ОСОБА_3 , тобто суд наклав арешт на майно, яке не належить відповідачу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги і апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з доводами позивача ОСОБА_1 , що апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуального права подавати апеляційну скаргу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупередж ений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Апеляційне та касаційне оскарження судових рішень є формою перевірки законності та обґрунтованості рішень суду вищестоящим судом з метою зміни чи скасування неправильних судових рішень.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Згідно статті 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, апеляційна перевірка судових рішень, ухвалених судом першої інстанції, є гарантією реалізації права на судовий захист.

Із системного аналізу ч.1 ст. 352ЦПК України вбачається, що учасники, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку судове рішення (як рішення суду так і ухвалу суду) суду першої інстанції повністю або частково.

Як зазначено вище, оскаржуваною ухвалою порушуються права скаржника ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України.

Під час апеляційного розгляду скаржником заявлено клопотання про винесення окремої ухвали про порушення норм матеріального і процесуального права допущенні суддею Колядовим В.Ю. Колегія суддів вважає, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки в клопотанні скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при відкритті провадження за позовною заяво ОСОБА_1 про стягнення боргу та під час розгляду вказаної справи.

Суд апеляційної інстанції розглядав справу за апеляційною скаргою скаржника на ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 03 вересня 2019 року про забезпечення позову, справа по суті судом апеляційної інстанції не переглядалася, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 377, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 03 вересня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «БОСФОРА АГРО», ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про постановлення окремої ухвали про порушення норм матеріального і процесуального права суддею Старобільського районного суду Луганської області Колядовим В.Ю. відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: І.О. Дронська

Ю.В. Єрмаков