Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1839/19
Провадження № 2/483/698/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2019 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря - Данилової А.Г.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що відповідач фактично не проживає за вказаною адресою з 2003 року. Оскільки наявність зареєстрованої особи тягне за собою необхідність отримання поштової кореспонденції на його ім`я та додаткових витрат, вона змушена звернутись до суду для захисту своїх прав.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що про зареєстровану особу вона дізналась, коли на ім`я ОСОБА_2 почали надходити запрошення на виборчу дільницю. Самого ОСОБА_2 позивачка ніколи не бачила, де він проживає їй невідомо. Також пояснила, що у 2014 році за договором дарування набула у власність зазначену квартири, та з того часу проживає в ній з чоловіком та дитиною. Інші особи у квартирі позивачки не проживають.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 24).

Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідків, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19 листопада 2014 року позивачка на підставі договору дарування стала власницею квартири АДРЕСА_2 (а.с. 7-8).

Судом встановлено, що 29 листопада 2014 року ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Остащенко Н.О., набула у власність квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 7 ).

Того ж дня право власності позивачки було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с. 8).

Судом також встановлено, що в належній позивачці квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с. 14, 20).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показав, що він є сусідом позивачки, проживає четвертому поверсі в тому ж будинку, в якому мешкає позивачка. За вказаною адресою свідок проживає з 2015 року і з цього року знає ОСОБА_1 , її чоловіка та доньку, які проживають в квартирі АДРЕСА_4 . Інших осіб свідок не бачив, особу на прізвище ОСОБА_4 не знає.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що за адресою: АДРЕСА_1 , він проживає з 2015 року разом із дружиною та донькою. Інші особи в цій квартирі не проживають. Про наявність зареєстрованої особи свідку відомо від дружини, яка після отримання викликів на виборчу дільницю звернулася до центру надання адміністративних послуг та отримала довідку про те, що вказаною адресою з 2003 року зареєстрований ОСОБА_2 ..

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник, відповідно до ст. 391 ЦК України, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини с статті 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі спливу строку, на який його було встановлено.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення (ч. 2 ст. 406 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Задовольняючи позов, суд виходить з того, що належне ОСОБА_1 речове право - право власності, що охоплює право володіння, користування та розпорядження майном, не може бути обмежено перешкодами у вигляді права користування майном іншими особами, а також враховує, що особа, в інтересах якої встановлений сервітут, ніколи цим правом не користувалася.

За приписом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що при подачі позову позивачка сплатила судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп., що підтверджується квитанцією №60 від 19 червня 2019 року (а.с.1).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє позов повністю та стягує з відповідача судові витрати.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 10-13, 259, 263-265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: