КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва, постановленого суддею Чех Н.А. 13 травня 2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,

У С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

На обґрунтування позовних вимог вказував, що 07.10.2015 о 13.45 годині відбулась дорожньо - транспортна пригода між автомобілем «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач ОСОБА_2 та автомобілем «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_3

Протоколи про адміністративне провопорушення були складені відносно двох водіїв.

Вказував, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв?язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення на підставі постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 29.06.2017, залишеної без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2018.

Зазначав, що ухвалюючи постанову від 14.02.2018, апеляційний суд виходив із висновку експертів КНДІСЕ № 10243/16-52/7134/17-52 від 21.04.2017 за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи.

Крім того зазначав, що постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.12.2015, залишеною без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2016 року, провадження про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КупАП водія автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , було також закрито у зв?язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач наголошував на тому, що висновок експертів КНДІСЕ № 10243/16-52/7134/17-52 від 21.04.2017 за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи був складений у 2017 році та був приєднаний до справи відносно нього (позивача), проте при розгляді справи відносно ОСОБА_3 експертиза не призначалась.

За таких обставин, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 матеріальну шкоду завдану в результаті ДТП у розмірі 127 684,44 грн та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн, посилаючись на висновок експертів КНДІСЕ за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи № 10243/16-52/7134/17-52 від 21.04.2017, складений при розгляді справи про адміністративне правопорушення, як на доказ вини відповідача.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року у задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, які доводять вину ОСОБА_3 у заподіянні шкоди позивачу, а саме, матеріалам про адміністративне правопорушення, які містять схему ДТП, пояснення учасників ДТП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , протоколу огляду транспортних засобів та судової автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи за № 10243/16-52/7134/17-52 від 21.04.2017 року, яка встановлювала що «в діях водія автомобіля «Mitsubishi» ОСОБА_3 вбачається невідповідність з технічної точки зору вимогам п.10.3, 11.4 та(або) вимог Розділу 34 ПДР в частині перетину дорожньої розмітки 1.3 ГІДР та вказана невідповідність знаходиться у причинно - наслідковому зв`язку з виникненням даної пригоди», про що зазначено в описовій частині висновку, копію якого було долучено до матеріалів позовної заяви.

Зазначає, що відповідачем ОСОБА_3 не надано суду жодного належного та допустимого доказу про відсутність його вини у заподіянні майнової шкоди під час керування ним джерелом підвищеної небезпеки.

В суді апеляційної інстанції позивач підтримав свою апеляційну скаргу з підстав, що викладені в ній, просив її задовольнити.

Представник відповідача та відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вини відповідача у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Так, статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала.

Відповідно до вимог ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом установлено, що 07.10.2015 о 13.45 годині по вулиці Малишка в м. Києві відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Lexus», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Mitsubishi», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3

07.10.2015 інспектором патрульної служби був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, в якому зазначено, що водій ОСОБА_2 порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України (справа № 755/21017/15-п).

Як убачається із матеріалів справи, 03.06.2016 судом винесено постанову про призначення автотехнічної експертизи за клопотанням ОСОБА_2

21.04.2017 експертами КНДІСЕ складений висновок за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи № 10243/16-52/7134/17-52.

29.06.2017 Дніпровським районним судом м. Києва винесено постанову про закриття провадження у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення. 14.02.2018 Апеляційний суд м. Києва залишив без змін постанову суду першої інстанції.

07.10.2015 інспектором поліції також був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, в якому було зазначено, що водій ОСОБА_3 порушив п.п. 1.3, 34.1.3 Правил дорожнього руху України (справа № 755/21018/15-п).

23.12.2015 Дніпровським районним судом м. Києва винесено постанову, якою провадження у справі закрито, у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

20.05.2016 Апеляційним судом м. Києва постанову суду першої інстанції залишено без змін.

30.10.2017 відносно ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, в якому зазначено, що водій порушив п.п. 10.3, 11.4, роз. 34 п.п. 1.3 додаток 2 Правил дорожнього руху України (справа № 755/16716/17). В матеріалах даної справи міститься копія висновку експертів за результатами проведення судової автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи № 10243/16-52/7134/17-52.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2017 провадження у справі закрито у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення.

05.03.2018 Апеляційним судом м. Києва винесено постанову про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , а постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 28.12.2017 без змін.

Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки матеріали справи не містять доказів про притягнення ОСОБА_3 в судовому порядку до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та доказів, які б підтверджували вину відповідача у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 82 ч.4 ЦПК України обставини, встановлені у рішенні суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Частиною 6 цієї статті передбачено , що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрали законної сили , є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність вини відповідача у скоєнні ДТП, оскільки зазначена обставина встановлена постановою суду при розгляді справи про адміністративне правопорушення водієм ОСОБА_3 , яке набрало законної сили і є преюдиційним та обов'язковим для даної справи.

Посилання позивача на висновок експертів при проведенні судової автотехнічної та транспортно - трасологічної експертизи № 10243/16-52/7134/17-52 не може бути прийнято судом до уваги, оскільки суд не вправі обговорювати питання вини відповідача , так як стосовно цих обставин є постанова суду, що набрала законної сили.

До таких правових висновків прийшла Об'єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного суду в постанові від 5.09.2019 за № 234/16272/15-ц.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 18 листопада 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді: