Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/720/19
Провадження № 2/494/450/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Лебединського С.Й.,

за участю секретаря судового засідання Авдєєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості», -

в с т а н о в и в:

Позивач, звернувшись 19 червня 2019 р. до суду із цим позовом просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору б/н від 15 березня 2013 р., укладеному між сторонами на загальну суму 123 245 гривень 79 коп., та судові витрати по справі у розмірі 1 921 гривню.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 15 березня 2013 року, відповідач отримав кредит у розмірі 3 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на дані умови, що підтверджується тим, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав та надав боржнику кредитні кошти. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов Договору, таким чином не виконав зобов`язання.

Також, позивач просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідач позовні вимоги до себе не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову через закінчення строку позовної давності.

У судовому засіданні було встановлено наступне.

Відповідно до укладеного договору №б/н від 15 березня 2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Станом на 30 квітня 2019 р. заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором 123 245 грн. 79 коп., складається з наступного:

5 704 грн. 35 коп. - заборгованість за кредитом;

117 541 грн. 44 коп.- заборгованість за відсоткам за користуваня кредитом з 15 березня 2013 р. по 29 червня 2018 р.

19 червня 2019 р. позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, на підставі наданих доказів та доведення їхньої переконливості суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України позикодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Однак, згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність у один рік.

Як встановлено у судовому засіданні 15 березня 2013 р. був укладений договір б/н між установою позивача з одного боку та ОСОБА_1 з другого, за яким останній отримав кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Також, у судовому засіданні було встановлено, що останній платіж був здійсненний ОСОБА_1 16 березня 2016 р. в розмірі 310 гривень.

Як свідчить з наданого банком розрахунку заборгованості за договором б/н від 15 березня 2013 р. відповідачем будь-які оплати припинені з 16 березня 2016 р.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила.

За таких обставин суд приходить до висновку, що станом на 16 квітня 2016 р., тобто через місяць після припинення відповідачем оплат по кредитному договору, у позивача виникло право на звернення до суду за захистом свої порушених прав в частині невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань по кредитному договору.

Суд вважає, що дату 16 квітня 2016 р. можливо визнати як дату, коли банк дізнався про порушення своїх прав відповідачем, у зв`язку з невиконанням останнім своїх обов`язків, тобто початком перебігу строку позовної давності.

Згідно положень ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином станом на 16 квітня 2019 р. спливає загальний строк позовної давності на пред`явлення вимог до відповідача по своїм зобов`язанням по даному кредитному договору.

Проте, як свідчить з матеріалів справи позивач звернувся до суду із даним позовом 19 червня 2019 р..

Підстав для зупинення перебігу позовної давності, перериванню перебігу позовної давності або поважності причин порушення позовної давності відповідно до положень ст.ст. 263, 264, ч.5 ст.267 ЦК України судом не встановлено.

Відповідно до положень ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмовлення у позові.

З огляду на наведене суд вважає, що підстав для задоволення поданого позову не має.

Керуючись ст.ст. 10-13, 81, 89, 263-265, 268, ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволені позовної заяви АТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 «про стягнення заборгованості» - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків,зазначених у частині другій статті 358 цього кодексу.

Згідно п.15 та підпункту 15.5 Розділу ХIII Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:________________________________________________-