ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року м. Київ

справа № 757/31300/15

провадження № 22-ц/824/10305/19

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

сторони :

позивач - Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк»

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2017 року та додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 березня 2018 року у складі судді Новака Р.В., повний текст складений 03.08.2016 року, 05.11.2018 року,

встановив:

У серпні 2015 року позивач, ПАТ «Універсал Банк», звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги Банк обґрунтовує тим, що 22 квітня 2008 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 006-2008-1275, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 95 000 дол. США під 12,45 % річних, а позичальник зобов`язалась повернути кредит в строк до 10 квітня 2038 року. Також, 22 квітня 2008 між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №006-2008-1275-Р, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору. У відповідності до кредитного договору позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером та випискою з особового рахунку від 22 квітня 2008 року. Однак,відповідачі не дотримувались умов кредитного договору щодо своєчасного повернення кредитів та відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого, станом на 09 червня 2015 року у них виникла заборгованістьза кредитним договором, загальний розмір якої становить 76 110, 29 дол. США, з яких: 1 847,23 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 72 569,35 дол. США - сума дострокового стягнення кредитних коштів; 1 508,55 дол. США- сума заборгованості за відсотками; 185,16 дол. США - сума заборгованості за підвищеними відсотками, що станом на 31 серпня 2015, згідно офіційного курсу НБУ, становить 1 946 901,22 грн., які позивач і просив стягнути з відповідачів.

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ «Універсал Банк» з зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним, в обґрунтування якого посилається на те, що оспорюваний кредитний договір містить суттєві недоліки, положення договору порушують права позивача як споживача згідно Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить нормам чинного законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2017 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 176 110, 29 дол. США, що станом на 31 серпня 2015, згідно офіційного курсу НБУ, становить 1 946 901, 22 грн.

Додатковим рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 березня 2018 року у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2017 року та додатковим рішенням від 07 березня 2018 року, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення через порушення норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що в неї існують обґрунтовані сумніви щодо правильності розрахунків її заборгованості, адже, відповідно до розрахунку банку нею погашено 111 000 дол. США., тоді як розмір заборгованості за договором становить 76 110, 29 дол. США.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Універсал Банк» вказує, що судом першої інстанції було вірно надано оцінку змісту спірних правовідносин та правильно застосовано норми матеріального права з додержанням норм процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення скаржником змісту спірних правовідносин, не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення останнім норм матеріального права при вирішенні справи по суті. Позивач також зауважує про те, що з наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором можливо встановити спосіб та порядок визначення складових кредитної заборгованості, в підсумку містить суми складових заборгованості за кредитним договором наведених в позовній заяві. Зазначені в розрахунку остаточні суми кожної із складових заборгованості є результатом підрахунку кожної із граф розрахунку.

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Універсал Банк»заперечував проти скарги з викладених у відзиві підстав, просив відмовити у її задоволенні.

Відповідачі належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи, до суду не з`явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представника Банку, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно положень статей 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2008 між позивачем ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 006-2008-1275, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 95000 дол. США під 12,45% річних, а позичальник зобов`язується повернути кредит в строк до 10.04.2038.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитор зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти (кредит) в сумі 95000 дол. США, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у цьому Договорі. П. 1.1.1. кредитного договору встановлено те, що за користування коштами понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка в розмірі 37,35% річних.

Відповідно до п. 1.3. цільовим призначенням кредиту є споживчі потреби.

Пунктом п.8.5. кредитного договору зазначено, що уклавши цей договір Позичальник підтверджує, що до укладення ним цього договору був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту у кредитора.

У відповідності до кредитного договору позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується меморіальним ордером №0062914USD000931 від 22.04.2008р. та випискою з особового рахунку за 22.04.2008р.

22.04.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №006-2008-1275-Р, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов`язань, що виникли з кредитного договору, укладеного між кредитором та позичальником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (п.1.1. договору поруки).

П . 1.2. договору поруки поручитель засвідчує, що йому добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору і він погоджується з ними.

Пунктом 1.3. договору поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Пунктом 1.4. Договору поруки обумовлено, що відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем вбачається, що станом на 09 червня 2015 року відповідачі мають заборгованість за кредитним договором в розмірі 76 110,29 дол. США, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 1 847,23 дол. США, сума дострокового стягнення кредитних коштів - 72 569,35 дол. США, заборгованості за відсотками - 1 508,55 дол. США, заборгованості за підвищеними відсотками - 185,16 дол. США. (а.с.7).

Задовольняючи первісний позов банку, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_1 , відповідач у справі, свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала належним чином, тому банк має право вимагати від відповідачів дострокового повернення кредиту та стягнення відсотків, передбачених умовами договору, відповідно до розрахунку Банку, який не спростований відповідачами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, що були йому передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.

За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов`язань, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог, оскільки перед укладенням кредитного договору ОСОБА_1 була ознайомлена із умовами кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту і погодилася на них про що свідчить підписання нею кредитного договору.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Стаття 628 ЦК України означає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується, що умови кредитного договору були погоджені сторонами та затверджені їх підписами під договором. Сторони своїм вільним волевиявленням визначили умови кредитного договору.

Своїм підписом у договорі ОСОБА_1 підтвердила факт надання їй повної інформації про умови кредитування та її погодження з цими умовами, в т.ч. щодо надання кредиту, валюти кредиту, відсоткової ставки, його погашення, розміру щомісячної сплати та ін.

Отже позивач за зустрічним позовом до підписання договору, мала можливість ознайомитися з його умовами та не погодитись чи відмовитись від укладання договору, проте договір був підписаний та тривалий час без заперечень з боку останньої виконувався сторонами.

Враховуючи характер і суть правовідносин, що склалися між сторонами, як це вбачається із наведених вище і встановлених судом обставин, і зважаючи на те, що за обставинами справи, банком були дотримані вимоги Закону України "Про захист прав споживачів", колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову.

Отже за таких обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються на обставинах, які встановлені в судовому засіданні, наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційних скарг немає, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2017 року та додаткове рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :