У Х В А Л А

18 листопада 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І.

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 в м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із заявою про розстрочку виконання рішення Київського апеляційного суду від 13.06.2019 року по справі № 357/10723/18 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Зазначає, що на даний час заявник не працевлаштований, його дохід складає 1476,77 грн., має на утриманні двох дітей, сплата на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 1059 грн. є вкрай важкою обставиною. Вказує, що виконати одноразово рішення суду від 13.06.2019 року неможливо через відсутність доходів заявника, кім пенсії, і через відсутність майна. Крім цього, виконавцем в ході примусового виконання рішення суду вже внесена інформація про заявника в реєстр боржників, що створює негативні наслідки для ОСОБА_1 А тому, позивач просить суд розстрочити виконання судового рішення Київського апеляційного суду від 13.06.2019 року у справі, зокрема, встановити розстрочку виконання рішення на строк 12 місяців з дня винесення ухвали по даній справі.

Заявник в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду заяви повідомлялась належним чином, надала до суду письмові пояснення, в яких заперечила проти розстрочки виконання рішення, зазначила, що строк сплати пені в сумі 200 грн. становитиме понад шість років, що суперечить законодавству. Крім того, вказані заявником обставини не є такими, що ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим. Вважає, що заявник, з метою уникнення виконання рішення суду, 16.05.2019 року відчужив належну йому квартиру АДРЕСА_1 , при цьому існуюча заборгованість заявником погашена не була, хоча останній мав реальну можливість її погасити.

Враховуючи, що учасники справи, відповідно до ст. 223 ЦПК України, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за можливе провести розгляд даної заяви за відсутності сторін.

Суд, дослідивши матеріали заяви про розстрочку виконання судового рішення та матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 18.01.2019 року у справі № 357/10723/18 позовом ОСОБА_2 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 33 760 грн. 26 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 13.06.2019 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2019 року в частині розміру пені змінено, стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 15 000 грн.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

09.07.2019 року позивачкою ОСОБА_2 , згідно своєї заяви, отримано виконавчий лист про стягнення з відповідача коштів.

Згідно ч.ч.2,3 ст.12 ЦПК України-учасники справимають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.435ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан.

Відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка, виходячи з положень вказаної статті - це надання боржникові права проводити виконання рішення у частинах і в строки, встановлені судом.

Законом встановлено, що критерієм визначення підстав для розстрочки виконання рішення є обставини, які утруднюють виконання судового рішення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішити питання про їх наявність з урахуванням всіх обставин справи, а також прав та законних інтересів сторін виконавчого провадження.

Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку.

Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому.

Вирішуючи питання розстрочки виконання рішення, суд повинен виходити із засад доцільності та необхідності захисту інтересів, насамперед, стягувача, права якого підтверджені судовим рішенням.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 р. зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Матеріальне становище заявника, яке він описав у своїй заяві, суд не вважає підставою для надання розстрочки виконання рішення суду, інших виключних підстав заявником не наведено.

Вирішуючи вказане в заяві питання про розстрочку виконання рішення, суд враховує, що наведенні заявником мотиви для розстрочення виконання рішення були враховані Київським апеляційним судом при вирішенні питання про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, при цьому заявником не наведено обґрунтованих обставин щодо утруднення виконання рішення суду, які б мали одночасно об`єктивний, надзвичайний та виключний характер з урахуванням ставлення особи до виконання своїх обов`язків щодо утримання дитини, стосовно якої ОСОБА_1 позбавлено батьківських прав.

Крім того, запропонований боржником порядок розстрочки виконання рішення суду, порушуватиме права стягувача на своєчасне отримання коштів.

Враховуючи викладене, суд встановивши фактичні обставини справи, враховуючи положення статті 435 ЦПК України, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення, оскільки надані заявником доводи в обґрунтування підстав звернення до суду не дають підстав для висновку, що існують обставини, які перешкоджають виконанню рішення суду, тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст 12, 18, 80, 354, 435 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель