УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2019 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Лях М.Ю., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Ципліцьким Д.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), подану представником - адвокатом Ципліцьким Д.О., до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тарасова Юлія Петрівна ( АДРЕСА_2 ) про визнання правочину недійсним та повернення сторін у первісний стан, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою з вимогою визнати недійсними договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тарасовою Ю.П. 22.09.2015 р., реєстровий номер №1671, стягнути з відповідача на користь позивача 269 900,00 грн., судові витрати стягнути на користь позивача. Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_4 (реєстраційний номер 101), яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Маслак Н.В. 19.04.2019 р., реєстровий номер №685.

В обґрунтування вказаної заяви представник позивач зазначає, що між сторонами 22.09.2015 року було укладено Договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Тарасовою Ю.П., реєстровий №1671, яка є предметом спору по цивільній справі, що перебуває в провадженні Київського районного суду м. Харкова. ОСОБА_4 набула право власності на квартиру в супереч волі первісного власника, а тому вона не мала права її відчужувати. Зазначає, що вказаний договір купівлі-продажу від 22.09.2015 р. суперечить актам цивільного законодавства у зв`язку з чим має бути визнаний судом недійсним, па підставі ст. 216 ЦК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 269 900,00 грн. Позивач має підстави вважати, що у відповідача відсутні кошти для можливого реального виконання рішення суду, а тому єдиним можливим способом виконання рішення суду є звернення стягнення на належне боржнику майно (в тому числі й нерухоме). Визначення іншого майна, за рахунок якого здійснюватиметься реальне виконання рішення суду, буде здійснено лише на стадії його примусового виконання. Дізнавшись про існування даної справи про стягнення коштів, відповідач в будь - який момент може здійснити відчуження всього належного їй майна з метою уникнення відповідальності за невиконання умов договору позики й невиконання рішення суду. Дії відповідача, направлені на невиконання рішення суду у зв`язку з відсутністю майна (відчуження всього належного майна), можуть зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №182951474 від 30.09.2019 р. відповідачу у справі ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_4 . У зв`язку з викладеним представник позивача просить заборонити відчуження житлового будинку, якій належить відповідачу по справі на праві приватної власності.

Перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених вимог, дослідивши надані копії документів в їх системному зв`язку між собою вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з таких підстав..

Відповідно до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має право звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, передача речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Слід відзначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами згідно зі статтею 81 ЦПК, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дії відповідача спрямовані на відчуження нерухомого майна, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Окрім цього, ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07.10.2019 року відмовлено представнику позивача в задоволенні аналогічної заяви від 04.10.2019 року про забезпечення позову, разом з тим, представником позивача повтороно подано вказану заяву про забезпечення позову, яка не містить інших підстав та додаткової аргументації щодо тих обставин, які вже були предметом розгляду попередньої заяви про забезпечення позову за наслідками якої судом постановлено ухвалу про відмову в її задоволенні.

Відповідно до ч. 3 статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 N9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про відсутність на теперішній час правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову через наявність вищенаведених неточностей. Разом з тим, позивач не позбавляється права звернутися до суду із відповідною заявою про забезпечення позову в майбутньому в будь-який час протягом розгляду справи в суді.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 81, 149-153, 260,261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 , поданої представником - адвокатом Ципліцьким Д.О. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Ципліцьким Д.О., до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Тарасова Юлія Петрівна про визнання правочину недійсним та повернення сторін у первісний стан - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяті днів з дня складання ухвали..

Суддя -