04.10.2019 Єдиний унікальний номер 205/6128/19
Єдиний унікальний номер 205/6128/19
Провадження № 2/205/2428/19
04 жовтня 2019 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 12 липня 2019 року поштою направило до суду позов до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 15 липня 2019 року.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2019 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2019 року вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач у своєму позові посилався на те, що 05 липня 2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і відповідачем було укладено кредитний договір № 014/0141/82/0302016, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 11 091 гривні 39 коп. зі строком повернення до 05 липня 2022 року зі сплатою 39,9 % річних. Між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0141/82/0302016. 28 листопада 2017 року ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20171128, за умовами якого позивач набув право вимоги за кредитним договором № 014/0141/82/0302016 від 05 липня 2016 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала у повному обсязі, чим порушила умови договору. Таким чином, сума заборгованості становить 14 574 гривні 01 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 10 521 гривні 81 коп., заборгованості за процентами у розмірі 1 829 гривень 73 коп., заборгованості за пенею у розмірі 2 222 гривень 47 коп. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 14 574 гривень 01 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921 гривні. Представник позивача просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 05 липня 2016 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0141/82/0302016 (а.с. 6-8). Відповідно до умов договору, відповідачеві банком було надано кредит у розмірі 11 091 гривні 39 коп. строком на 72 місяці до 05 липня 2022 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 39,9 % на рік.
28 листопада 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір про відступлення права вимоги № 20171128 (а.с. 17-19), за умовами якого ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» відступило позивачеві право вимоги за договорами, укладеними між клієнтом і боржником, у тому числі за договором № 014/0141/82/0302016 від 05 липня 2016 року (а.с. 20).
Відповідачеві листом від 06 грудня 2017 року вих. № 002082824 повідомлено про відступлення прав вимоги за договором та про заміну новим кредитором (а.с. 21).
Повідомленням від 06 грудня 2017 року вих. № 002082824-1 ОСОБА_1 направлено вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором № 014/0141/82/0302016 від 05 липня 2016 року у розмірі 14 574 гривень 01 коп., яке відповідачем залишено без виконання (а.с. 22).
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.
Згідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст. 81 ЦПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Згідно з вимогами ч.ч. 5, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Приписами ч. 1 ст. 84 ЦПК України визначено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
Як вбачається з наданих позивачем доказів, відповідач ОСОБА_1 отримала 11 091 гривню 39 коп. кредитних коштів, які були надані кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується копією договору. Згідно з договором відступлення права вимоги № 20171128 від 28 листопада 2017 року позивач отримав право вимоги за кредитним договором № 014/0141/82/0302016 від 05 липня 2016 року, від ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк».
Доказів того, що ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» отримало право вимоги за вказаним кредитним договором від первісного кредитора ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суду надано не було. Договір про відступлення права вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» або іншої уповноваженої особи на користь ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» за кредитним № 014/0141/82/0302016 від 05 липня 2016 року до матеріалів справи не долучено. Клопотань про витребування вказаного доказу представником позивача до суду не заявлено. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити обставини, викладені у позовній заяві, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано до суду доказів, які б доводили законність позовних вимог позивача та достатність правових підстав для їх задоволення.
Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що у судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Враховуючи, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 921 гривні віднести за рахунок ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: