Номер провадження: 22-ц/813/4428/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Сегеди С.М., Гірняк Л.А.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу адвоката Згоди Олексія Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_3 ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року про забезпечення позову, ухваленого у складі судді Абухіна Р.Д., -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування у відповідача на користь позивачів квартири АДРЕСА_1 .

Одночасно позивачі звернулись з клопотанням прозабезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року клопотання позивачів було задоволено, накладено арешт на квартиру під АДРЕСА_1 , загальною площею 137,9 кв.м.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_4 , представник ОСОБА_3 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якої ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали суду та відмови в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги, представник апелянта посилається на те, що при ухваленні оскаржуваної ухвали, судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а саме: не додержані вимоги ст. 151 ЦПК України, та не зазначено про зустрічне забезпечення.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, Михайленко М.М., представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 , представника ОСОБА_3 , підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що у жовтні 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна.

Також позивачі звернулись до суду з клопотанням про забезпечення позову, шляхом накладання арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка є предметом позову.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року заява про забезпечення позову задоволена, накладено арешт на № 2 будинку 8-Б АДРЕСА_2 .

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що, предметом позову є вимога про витребування майна, визнання права власності, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, з урахуванням того, що в матеріалах справи наявні докази того що рухоме майно належить відповідачам, а також оскільки в суду є підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, судом був забезпечений позов, шляхом накладення арешту на вказану вище квартиру.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктами 1 та 4 частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частини четвертої статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд зазначених вимог закону не врахував, не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є громадянами іншої держави, зареєстровані та проживають в Придністровський Молдавській Республіки, а також матеріали справи не містять доказів того, що позивачам належить майно, що знаходиться на території України,що є обов`язковою підставою при вирішенні питання про забезпечення позову для застосування зустрічного забезпечення.

Колегія суддів, дійшла висновку про те, що з урахуванням вимог частини третьої статті 154 ЦПК України вжиття заходів зустрічного забезпечення є не диспозитивним правом суду, а є його обов`язком.

Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року по справі № 753/2380/18-ц.

Згідно п.п. 1, 3 ч.1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року, постановлена з порушенням норм процесуального права, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, слід скасувати, а в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 268, п. 1 ч. 1 ст. 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2018 року про забезпечення позову скасувати. Ухвалити нове.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 11 листопада 2019 року.

Головуючий______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк