Справа 688/95/19
№ 2/688/238/19
Рішення

Іменем України

04 листопада 2019 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі:

головуючої судді Мазур Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Березенської Н.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Михайлова І.С.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Тріски В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до наказу № 104 від 31.08.2017 року Шепетівської ЗОШ № 4 вона призначена класним керівником 10-го класу, в якому навчається син відповідача - ОСОБА_3 Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_2 систематично поширює відносно неї недостовірну інформацію, яка є неправдивою і виражається у постійних її зверненнях у різні контролюючі органи у сфері освіти, що негативно впливає на її роботу як вчителя та керівника навчального закладу. Постійні погрози зі сторони відповідача, при особистих зустрічах та телефонних розмовах, призводять до погіршення стану її здоров`я. Так, 22 листопада 2018 року на її мобільний телефон о 15 годині 36 хвилин зателефонувала відповідач та почала її безпідставно звинувачувати в тому, що вона упереджено ставиться до її сина, занижує йому оцінки, при цьому погрожувала звільненням з роботи та висловлювала лайливі, образливі принизливі слова. В результаті такої розмови з відповідачем, у неї підвищився тиск, оніміло тіло, зникла можливість вільно розмовляти у зв`язку з чим медичним працівником школи було викликано швидку допомогу і вона була госпіталізована до Шепетівської ЦРЛ, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 22.11.2018 року по 27.11.2018 року та з 28.11.2018 року по 07.12.2018 року на амбулаторному лікуванні з діагнозом «дисциркулярна енцефалопатія 1 ст. з вестибулопатією, астеноневротичним синдромом». Крім того, відповідач неодноразово зверталася до Хмельницького обласного контактного центру з різними зверненнями та інформація, яка була в них викладена невідповідала дійсності. У своїх зверненнях, остання звинувачувала її у брехні та упередженому ставленні до її сина. Зокрема ОСОБА_2 зверталася до голови Хмельницької ОДА з проханням надати їй інформацію чи дійсно приїзджала швидка допомога до школи на виклик до вчителя ОСОБА_1 , з проханням надати відповідь по питанню розголошення даних анонімного анкетування учнів 10-го класу, які були розголошені керівництвом школи, у вирішенні питання стосовно невідповідності оцінок її сина у щоденнику та класному журналі, з проханням надати інформацію стосовно виконання ОСОБА_4 неправдивої відповіді по приїзду директора школи та завуча-класного керівника до відповідача по питанню здачі грошей у фонд шкоди та класу, а не запрошення на зустріч з представником освіти, з проханням посприяти припинити звинувачення її в.о.начальником управління освіти ОСОБА_5 та керівництвом ЗОШ № 4, що саме від її дій вчителю ОСОБА_1 стало погано. Стверджує, що поширена вищезазначена інформація є недостовірною, такою, що принижує її честь і гідність та порушує право на недоторканість ділової репутації класного керівника 10-го класу, по сумісництву заступника директора з навчально-виховної роботи ЗОШ № 4 м.Шепетівки, впливає на зниження цінності її особи в очах оточуючих, її професійні здібності були поставлені під сумнів батьками дітей, що навчаються в ЗОШ № 4 м.Шепетівки, співробітниками, керівництвом, що принижує її професійний авторитет та загальну оцінку якостей як добропорядної людини. Вважає, що вищевказаними діями відповідача їй завдано майнової шкоди, яка складається з витрат, пов`язаних з придбанням необхідних ліків в період стаціонарного та амбулаторного лікування в сумі 3189 грн. та моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою ОСОБА_2 у приниженні її честі, гідності та ділової репутації та у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, яку вона оцінює у розмірі 20 000 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати у справі у виді сплаченого нею судового збору.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, просили визнати недостовірною та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, інформацію поширену відповідачем в скаргах до Хмельницького обласного контактного центру, а саме: у скарзі від 05.12.2017 року №7848 УКЦ щодо невідповідності оцінок її сина у щоденнику та класному журналі з предметів, які викладає відповідач, яка дозволяє собі занижувати оцінки, знаючи що не буде нести відповідальності за це; у скарзі від 10.12.2018 року №7991 УКЦ, що основною метою приїзду директора та зауча - класного керівника до неї на роботу було питання здачі коштів у фонд школи, а не запрошення на зустріч з представником освіти; у скарзі від 17.12.2018 року № 8289, де стверджує, що вона 22.11.2018 року ні з ким не розмовляла по телефону, оскільки у неї на роботі погане покриття мобільного зв`язку та що у даний час відсутні дані про виклик швидкої допомоги на офіційному документі лікарні; у скарзі від 21.12.2018 року №8551 щодо неспівпадання оцінок у щоденнику та у журналі її сина з історії та громадянської освіти, а також, що у той день, коли ОСОБА_1 стало погано, вона не мала розмови по телефону з нею, просить зобов`язати відповідача спростувати дані відомості шляхом звернення до Хмельницького обласного контактного центру з повідомленням про те, що в даних скаргах було поширено недостовірну інформацію, стягнути з відповідача 3189 грн. матеріальної шкоди, яка була їй заподіяна придбанням ліків під час лікування у неврологічному відділенні та 20 000 грн. моральної шкоди, яка була їй заподіяна у зв`язку з ушкодженням здоров`я та душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з приниженням її честі, гідності та ділової репутації, та судові витрати по справі.

Відповідач та її представник в судовому засіданні вимоги позову не визнали та пояснили, що відповідач не направляла до Хмельницького обласного контактного центру скарг, а лише зверталася, відповідно до ст.40 Конституції Украни, зі зверненнями до Хмельницького обласного контактного центру Хмельницької ОДА, як до органу державної влади, про надання їй роз`яснень що до дій позивача, як вчителя, класного керівника її сина та завуча школи і вважають, що дані звернення не є поширенням недостовірної інформації. ОСОБА_2 заперечує факт телефонної розмови з позивачем 22.11.2019 року.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , показали, що вони 22.11.2018 року чули телефону розмову ОСОБА_2 з ОСОБА_1 , оскільки остання включила гучний зв`язок. Під час цієї розмови ОСОБА_2 запитала у ОСОБА_1 , чому вона не відпустила її сина з виховної години та заявила, що доб`ється її звільнення з роботи, але образливих, нецензурних слів не чули, розмова була нетривалою, ОСОБА_1 відразу вийшла з кабінету, через деякий час приїхала швидка допомога.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона працює у школі медичною сестрою, 22.11.2018 року о 15 годині 30 хвилин до її кабінету зайшла ОСОБА_1 , була стривожена, у неї піднявся тиск та сказала, що знову телефонувала ОСОБА_2 Вона викликала швидку допомогу і ОСОБА_1 забрали в лікарню.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що являється директором ЗОШ №4. ОСОБА_2 являється мамою учня 10-го класу ОСОБА_12 і вона весь час звертається зі скаргами та зверненнями до Департаменту освіти з приводу непрофесійних дій завуча, яка була на той час також класним керівником класу, де навчався син ОСОБА_2 всі звернення та скарги перевірялись і було встановлено, що вони безпідставні. Особисто телефонної розмови між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чула, в той час перебувала у відділі освіти, але секретар школи повідомила їй по телефону, що ОСОБА_2 телефонувала до ОСОБА_1 , після чого їй стало погано і її забрала швидка допомога в лікарню.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір про захист особистого немайнового права, що забезпечує соціальне буття фізичної особи право на повагу до гідності та честі, недоторканість ділової репутації, спростування недостовірної інформації.

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України та статті 277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до вимог ст.ст.275,297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, ділової репутації, які є недоторканими, фізична особа має право звернутися з позовом про захист її гідності та честі.

Разом з тим, за змістом зазначеного законодавства кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, в тому числі право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 (надалі - постанови Пленуму ВСУ) судам роз`яснено, що статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки та слова, правом на вільне вираження своїх поглядів і переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте й сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 неодноразово зверталася зі зверненнями до Хмельницького обласного контактного центру Хмельницької ОДА: 05.12.2018 року - з проханням посприяти у вирішення питання стосовно невідповідності оцінок її сина у щоденнику та класному журналі; 10.12.2018 року - до голови Хмельницької ОДА з проханням дати роз`яснення того, що директор школи та завуч-класний керівник її сина запрошували її на зустріч по питанню обв`язковості здачі грошей на фонд школи та фонд класу, та роз`яснити їй з ким мала відбуватися зустріч 23.11.2019 року; 17.12.2018 року - до голови Хмельницької ОДА з проханням припинити безпідставні звинувачення та перекручування фактів того, що для ОСОБА_1 стало погано після розмови по телефону саме з нею, що інформація надана ОСОБА_13 та підписана міським головою ОСОБА_14 є неправдивою; 21.12.2018 року - до голови Хмельницької ОДКА з проханням перевірити невідповідність оцінок її сина працівниками департаменту та чи була викликана швидка допомога до ОСОБА_1 після розмови з нею.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення, або особисто звертатися до органів місцевої влади, органів місцевого самоврядування та посадових чи службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Тлумачення вказаних статтей свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст.40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Анатолігче роз`яснення висловлено Верховним Судом України (абзац 2 пункту 16 постанови Пленуму ВСУ)

Хмельницька обласна державна адміністрація є органом державної влади, юридичною особою публічного права, а тому за змістом ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян», звернення ОСОБА_2 підпадає під правове врегулювання цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно статті 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків.

Позови про захист гідності, честі чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму ВСУ юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно зі статтею 277 ЦК України і статтею 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Крім того, відповідно до вимог п.19 постанови Пленуму ВСУ, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2017 року у справі № 6-639 цс 17.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2 , викладена в ній інформація є лише висловлюваннями відповідача, які за своїм змістом є оціночними судженнями, що виражають суб`єктивну думку, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами, а отже не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, які порушують особисті немайнові права на повагу до гідності, честі та ділову репутацію ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і частин другої та третьої статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Як вбачається зі змісту звернень ОСОБА_2 , викладена в них інформація є лише висловлюваннями відповідача, які за своїм змістом є оціночними судженнями, що виражають суб`єктивну думку, не підтвердженими жодними належними та допустимими доказами, а отже не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, які порушують особисті немайнові права на повагу до гідності, честі та ділову репутацію ОСОБА_1 і викладена відповідачем ОСОБА_2 у зверненях з метою її перевірки відповідно до встановленого порядку.

Суд вважає, що листи-звернення, які направляла ОСОБА_2 до Хмельницького обласного контактного центру Хмельницької ОДА відповідають процедурі розгляду скарги (звернення громадян), а перевірка доводів цього звернення не порушує прав позивача, оскільки не тягне за собою настання юридичних наслідків. При цьому, позивач ОСОБА_1 не довела яким чином поширена інформація вплинула на її ділову репутацію, принизила таку та в чому це полягало і яким чином умовне спростування може вплинути на відновлення такої репутації.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про захист честі, гідністі і ділової репутації є безпідставними.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності до вимог ст.ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не її вини.

Отже, майнова шкода завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка завдала такої шкоди за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи.

Свою вимогу про стягнення з відповідача заподіяної майнової (матеріальної) шкоди позивач не обґрунтувала та не довела належними доказами, оскільки подані нею медичні та платіжні документи на придбання медичних препаратів не підтверджені їх медичним призначенням, проходженням даного лікування та зв`язком із вказаними подіями (неправомірними діями відповідача).

Як визначено ч.1 та 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

У відповідності з ч.1 ст.77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування .

Згідно ч.ч.1 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд приходить до висновку, що до відсутності підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано доказів, які б вказували на винні дії відповідача, що спричинили майнову та моральну шкоду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі відмови в позові на позивача.

Отже, оскільки позивачу в позові відмовлено, а тому понесені нею судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 13, 19, 42, 81, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності і ділової репутації та відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ; РНОКПП - НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку учасниками справи до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2019 року.

Суддя: МазурН.В.