Справа № 740/3761/19
Провадження № 2/740/1211/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.,

за участю секретаря Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Талалаївської сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, вказавши, що будинок АДРЕСА_1 був збудований нею та її чоловіком ОСОБА_3 у 1974 році та мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_1 - голова двору, ОСОБА_3 - чоловік, ОСОБА_2 - син та ОСОБА_4 - свекруха. Право на частку в даному домоволодінні мали три члени колгоспного двору, а саме позивач, її чоловік та свекруха, оскільки син позивача через малолітній вік не брав участі у його створенні та утриманні, а в 1993 році виїхав на постійне проживання до Росії. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , єдиним спадкоємцем на її майно був її син - ОСОБА_3 , який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу у її управління, оскільки на момент смерті спадкодавця проживав разом з нею. ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловік позивача помер, ОСОБА_1 єдина спадкоємиця першої черги, яка проживала з ним на момент смерті, а тому прийняла спадщину, до нотаріуса з відповідною заявою вона не зверталася. На даний момент постало питання належного оформлення спірного будинку, оскільки право власності на нього не зареєстроване у встановленому законом порядку, а зробити це в позасудовому порядку не можливо. ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на 1/3 будинку АДРЕСА_1 , як за колишнім членом колгоспного двору та на 2/3 в порядку спадкування після померлого чоловіка.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника до суду надійшла заява в якій вона просить розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши заяву у якій просить розглянути справу у його відсутність, заперечень вимог позову не заявляв.

Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримання позовних вимог. Крім того ОСОБА_2 зазначив, що не претендує на частку у будинку, оскільки не брав участі у його створенні.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову із наступних підстав.

Довідкою Талалаївської сільської ради від 09.01.2019 року № 19 підтверджується, що станом на 15.04.1991 року домоволодіння, розташоване по АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору. В будинку мешкали ОСОБА_1 - голова двору, ОСОБА_3 - чоловік, ОСОБА_2 - син та ОСОБА_4 - свекруха (а.с. 15).

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Колгоспний двір визначався як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці. Громадяни - члени родини колгоспника, які не були членами колгоспу, але спільно вели підсобне господарство колгоспного двору, також користувалися правами колгоспного двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Як вбачається з проектної документації на а.с.6-11, житловий будинок АДРЕСА_1 було побудовано у 1973 році, свідоцтвом про народження підтверджується, що ОСОБА_2 народився в 1972 році, таким чином він через свій вік не міг брати участь у створенні та веденні господарства колгоспного двору, а отже не має права на його частку. Даний факт не заперечується і самим ОСОБА_2 .

Згідно роз`яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. І хоча спадковий будинок побудований до 5 серпня 1992 року і не потребує прийняття його в експлуатацію, відповідно до постанови КМУ від 5 серпня 1992 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів нерухомості», позивач не може зареєструвати власність за покійним, оскільки в силу статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , як члени колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на спірний будинок, який належав їм у рівних частках по 1/3 частині кожному.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок.

Свідоцтвом про смерть доводиться, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

Відповіддю Державного нотаріального архіву Чернігівської області підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася(а.с.35).

Як вбачається з довідки Талалаївської сільської ради від 09 січня 2009 року на момент смерті ОСОБА_4 з нею проживав її син ОСОБА_3 .

Таким чином, у відповідності до ст. 549 ЦК України, що діяв на момент смерті матері ОСОБА_3 прийняв спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном і став власником 2/3 частин спадкового будинку.

Свідоцтвом про смерть доводиться, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.18).

Відповіддю Державного нотаріального архіву Чернігівської області підтверджується, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася(а.с.34).

Як вбачається з довідки Талалаївської сільської ради від 09 січня 2019 року на момент смерті ОСОБА_3 з ним проживала його дружина ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину фактично(а.с.19).

Відповідно до довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 12 грудня 2016 року житловий будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано за жодним власником(а.с.12).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1223 ЦК України, ст.ст.263 - 265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , як за колишнім членом колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 чоловіка ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду Пантелієнко В.Г.