Номер провадження: 22-ц/813/5230/19
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.,

з участю: боржника ОСОБА_1 , представника першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, стягувача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Михайловського Станіслава Олеговича,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

01.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся із скаргою на дії державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Михайловського С.О. (далі-держвиконавець ВДВС) і просив визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 28.09.2018 року № 57274735 за виконавчим листом № 523/9735/16ц від 08.12.2016 року про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини зі всіх заробітків щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Скарга обґрунтована наступним.

Держвиконавець може проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконанню відповідно до ч.3 ст. 11 Розділу 11 Закону України «Про виконавче провадження», однак заявнику не було відомо про видачу судом виконавчого листа від 08.12.22016 року. Протягом 2 років заявник намагався налагодити відносини із колишньою дружиною та донькою, надавав фінансову допомогу. Держивконавець ВДВС має право проводити перевірку виконання юридичними особами рішень стосовно працюючих у них боржників, однак ніякого запиту до його місця роботи не було. Він є співробітником департаменту охорони здоров`я і не робить з цього таємницю. Держвиконавець також може викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників-юридичних осіб або боржників-фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання судових рішень.

Жодним, з вищезазначених прав для виконання рішення, держвиконавець ВДВС не скористався, що свідчить про те, що виконавчі дії ще не проведені.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просив скаргу задовольнити.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15.03.2019 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився із ухвалою суду від 15.03.2019 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 зазначає:

Відповідно до ч. 3 ст. 11 розділу ІІ Закону України «Про виконавче провадження», держвиконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконанню відповідно до вказаного закону; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників надання пояснень за фактами невиконання рішень.

ОСОБА_1 не було повідомлено про видачу Суворовським районним судом м. Одеси виконавчого листа від 08.12.2016 року, держвиконавець не викликав його для надання пояснень щодо невиконання рішення суду про стягнення аліментів.

У подальшому, іншим держвиконавцем Шашкіною Н.Я. здійсненні незаконні дії і із заявника утримуються аліменти із заробітної плати та пенсії.

ВДВС в особі представника надав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив:

Вимоги заявника не визнаються у повному обсязі, оскільки під час перевірки пред`явлених до виконання документів встановлено, що виконавчий документ відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» і поданий до ВДВС із дотриманням строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

28.09.2018 року держвиконавцем ВДВС винесена постанова про арешт майна боржника, а згідно довідок ПФУ України встановлено, що боржник отримує пенсію у Головному УПФ України та працює в департаменті охорони здоров`я Одеської обласної держадміністрації. Державним виконавцем направлені до відповідних установ вимоги про надання відомостей про доходи боржника для складання розрахунку заборгованості, при цьому, боржник не надав відомостей на підтвердження добровільної сплати ним аліментів з 13.07.2016 року і по теперішній час.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги, виходив з того, що під час відкриття виконавчого провадження держвиконавець ВДВС порушень не допустив, держвиконавець під час відкриття виконавчого провадження діяв правомірно (а.с. 39,40).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Судові рішення ухвалюються судами і є обов`язковими до виконання на всій території України. Однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі (ст. 12 ч.ч.1,3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ст. 26 ч.1 п.1, ч.5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене ст. 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів"; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт (ст. 37 ч. ч. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи ( ст. 447 ч.1 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 21.09.2018 року стягувач ОСОБА_2 подала заяву до ВДВС про прийняття на виконання виконавчого листа Суворовського районного суду м. Одеси від 20.09.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини зі всіх його заробітків щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2016 року до досягнення ОСОБА_2 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22,23).

28.09.2018 року, постановою держвиконавця ВДВС, відкрито виконавче провадження № 57274735 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 (а.с. 26,26 зворот).

Постанова від 28.09.2018 року про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам виконавчого провадження, крім того, 28.09.2018 року держвиконавець ВДВС у ВП № 57274735 прийняв постанову про арешт майна боржника (а.с. 27,28).

Під час проведення виконавчий дій держвиконавцем ВДВС встановлено, що боржник отримує пенсію в Головному управлінні Пенсійного фонду України та працює в департаменті охорони здоров`я Одеської обласної держадміністрації (а.с. 30,31).

Держвиконавцем ВДВС направлені вимоги стосовно надання відомостей про доходи боржника для складання розрахунку заборгованості.

Станом на час розгляду справи в суді із заробітної плати ОСОБА_1 та його пенсії, у примусовому порядку, стягуються аліменти й погашається заборгованість по аліментам.

Зважаючи на те, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, виконавчий лист відповідає вимогам, передбаченим Закону України «Про виконавче провадження» і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби, боржникувідомо про наявність у нього зобов`язань перед ОСОБА_2 стосовно сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам закону, підстави для визнання незаконною постанову про відкриття виконавчого провадження, відсутні.

Доводи ОСОБА_1 у скарзі про те, що суд не повідомив його про видачу виконавчого листа, держвиконавець не викликав його для надання пояснень щодо невиконання рішення суду про стягнення аліментів, - не заслуговують на увагу.

Зазначені обставини не мають правового значення, оскільки не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження про стягнення аліментів на неповнолітню дитину або для повернення виконавчого документа з підстав, передбачених ст. 37 ч.1 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи та аргументи представника ВДВС у відзиві на скаргу прийняті до уваги і є підставою для залишення скарги без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів залишає без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишає без змін.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375 ч. 1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 15 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 18.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова