УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову про відновлення становища, яке існувало до порушення права та визнання дій приватного виконавця неправомірними, визнання результатів оцінки недійсними,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову про відновлення становища, яке існувало до порушення права та визнання дій приватного виконавця неправомірними, визнання результатів оцінки недійсними.

Одночасно, при подачі позовної заяви від позивача надійшла заява, в якій позивач просить суд про забезпечення позову шляхом зупинення реалізації майна.

Станом на теперішній час провадження у справі не відкрито.

Розгляд заяви здійснено у строки, визначені ч. 1ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає правилам ч. 13 ст.7та ч. 1 ст.153 ЦПК України.

За наслідками розгляду відповідних матеріалів, суддя дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог абозаперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вказана норма імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Заявник зазначає, що просить суд застосувати заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії (п. 2 ч.1 ст. 150 ЦПК України).

Водночас, як вбачається з матеріалів заяви фактично мова йде про зупинення виконавчих дій у межах виконавчого провадження № 59146742.

Відповідно до п.п. 5,6 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Однак, відомості про наявність вказаних обставин відсутні, тоді як зупинення реалізації арештованого майна передбачено лише у випадку якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, як альтернативний вид забезпечення, передбачений лише у випадку оскарження боржником виконавчого документу у судовому порядку. В даному випадку такий виконавчий документ не оскаржується.

Судом встановлено, що позивачем подано позов про відновлення становища, яке існувало до порушення права та визнання дій приватного виконавця неправомірними, визнання результатів оцінки недійсними.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, наявність самого по собі позову не є підставою для задоволення заяви та вжиття відповідних заходів забезпечення позову, про які просять позивачі.

Станом на час розгляду заяви провадження у справі не відкрито.

При цьому, вид забезпечення позову, який просить вжити позивач, не є співмірним із заявленими позовними вимогами про відновлення становища, яке існувало до порушення права та визнання дій приватного виконавця неправомірними, визнання результатів оцінки недійсними

Тому, на думку суду, у випадку задоволення позовних вимог, не забезпечення даного позову жодним чином не зможе утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві, окрім того, також не зазначено яким конкретним особам та які конкретні дії необхідно заборонити вчиняти.

Тим більше, під час забезпечення позову суд не має законних підстав наперед вирішувати питання, які під час розгляду позову по суті будуть предметом дослідження та фактично є предметом самого позову, оскільки спір між сторонами ще не вирішений, і підстави вважати, яке саме рішення буде прийнято судом, у позивача відсутні.

Крім того, забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження прав відповідача, так як спір по суті ще не вирішений та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, вважаючи недоведеними доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення у обраний позивачем спосіб, прихожу до висновку, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову немає, а відтак, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича, фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову про відновлення становища, яке існувало до порушення права та визнання дій приватного виконавця неправомірними, визнання результатів оцінки недійсними, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручена у день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.В. Апаллонова