ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8646/19 Справа № 213/1704/19 Суддя у 1-й інстанції - Соловйова Л. Я. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він в період часу з 21 травня 1986 року по 25 квітня 2019 року працюючи за спеціальністю машиніст бульдозера в кар`єрі (32 роки 11 місяців) в ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» підпадав під дію загальної вібрації, показники якої перевищували нормативи через недосконалість робочого місця, у зв`язку з чим ним отримано хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальних вібрацій з помірно вираженим церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим дисциркуляторною енцефалопатією з вестибуломозочковою дисфункцією, синдромом хребцевої артерії, у поєднанні з полірадикулопатією L4, L5, S1, С5, С6, С7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), стійкий больовий синдром та хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого ступеня. Згідно довідки МСЕК від 09 квітня 2019 року, йому первинно з 26 березня 2019 року і безстроково була встановлена 3-тя група інвалідності та 65% втрати професійної працездатності. Позивач вважає, що не дотримання відповідачем на протязі часу його роботи ч.ч. 2, 4 ст. 153 КЗпП України, призвело до того, що він у працездатному віці став інвалідом та втратив професійну працездатність. Завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав та продовжує зазнавати у зв`язку з ушкодженням здоров`я через вищевказані професійні захворювання. У результаті професійних захворювань виникли незворотні зміни, що свідчить про настання для позивача негативних явищ (фізичних, душевних та соціальних), що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя. Фізичний біль та страждання, яких він продовжує зазнавати, полягають у тому, що кожного дня він відчуває стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта, з іррадіацією у верхні та нижні кінцівки, ниючий біль у плечових, ліктьових та колінних суглобах, заніміння пальців рук та ніг, задишку при незначному фізичному навантаженні, кашель сухий з мокротинням, загальну слабкість, частий головний біль, запаморочення при запрокидуванні голови та зміні положення тіла, підвищення тиску, втому, нудоту, має місце порушення сну. Позивач вказує, що у працездатному віці, враховуючи захворювання, він вже не може працювати та заробляти на життя, а також виконувати домашню роботу, через що порушений його звичайний спосіб життя. У багатьох звичайних життєвих ситуаціях йому потрібна стороння допомога, усвідомлення чого завдає йому моральних страждань. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 228 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 Стягнуто з ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 85000 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб. У задоволенні іншої частини вимог у розмірі 65 228 грн. відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» в дохід держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» просить рішення суду від 30 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення в частині визначення розміру належної до стягнення моральної шкоди, зменшивши суму відшкодування моральної шкоди з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 з 28 липня 1980 року по 15 жовтня 1980 року працював в Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті в автотранспортному цеху водієм всіх марок автомобілів в тому числі спеціальних.

В період з 25 жовтня 1980 року по 29 листопада 1983 року він проходив службу в армії.

10 лютого 1984 року ОСОБА_1 прийнятий в цех технологічного автотранспорту слюсарем по ремонту автомобілів Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату.

22 березня 1986 року позивач переведений на рудник слюсарем черговим і по ремонту гірничого обладнання.

21 травня 1986 року переведений на руднику машиністом бульдозера з потужністю двигуна більше 200 к.с. в кар`єрі по Гр2 6 розряду.

02 січня 1989 року він переміщений в цех технологічного автотранспорту машиністом бульдозера з потужністю двигуна більше 200 к.с. в кар`єрі 6 розряду.

16 квітня 2011 року ОСОБА_1 переведений в цеху технологічного автотранспорту дільницю внутрішнього кар`єрного транспорту і будівництва доріг машиністом бульдозера в кар`єрі 6 розряду.

25 квітня 2019 року ОСОБА_1 був звільнений за власним бажанням, вихід на пенсію (а.с.28-30).

З виписки-епікриза №285/125 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 , вбачається, що в період з 21 січня 2019 року по 04 лютого 2019 року позивач проходив лікування в ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» з приводу стійкого болю та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта, з іррадіацією у верхні та нижні кінцівки, порушену ходу, ниючий біль у плечових, ліктьових та колінних суглобах, заніміння пальців рук та ніг, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель та з мокротинням, частий головний біль в отилечній та скроневій ділянках, запаморочення при запрокидуванні голови та зміні положення тіла, підвищення АТ, втому, нудоту, зниження слуху, порушення сну. Серед лікарських та трудових рекомендації: «Д» нагляд лікарів, щорічні курси реабілітації, прийом загальнозміцнюючих препаратів, медикаментів групи НПЗП, ангіо- і хондропротекторів, вазоактивних препаратів, вітамінних комплексів, препаратів, що поліпшують трофіку та проведення імпульсів в нервово-м`язових сіна псах, фізіотерапія, уникати переохолодження, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування (а.с.17, 18).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 31 січня 2019 року №193 про наявність професійного характеру захворювання - встановлено професійне захворювання ОСОБА_1 : вібраційна хвороба другої стадії від дії загальних вібрацій з помірно вираженим церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим дисциркуляторною енцефалопатією з вестибуломозочковою дисфункцією, синдромом хребцевої артерії, у поєднанні з полірадикулопатією L4, L5, S1, С5, С6, С7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), стійкий больовий синдром; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого ступеня. Захворювання професійне 31 січня 2019 року (а.с.15, 16).

З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20 лютого 2019 року вбачається, що проведено розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , яке встановлено 31 січня 2019 року Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини». Встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: працюючи з 16 квітня 2018 року по час розслідування машиністом бульдозера в кар`єрі цеху технологічного автотранспорту ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та з 21 травня 1986 року по 16 квітня 2018 року машиністом бульдозера з потужністю двигуна більше 200к.с. в карєрі цеху технологічного автотранспорту ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» працівник при виконанні роботи підпадав під дію загальної вібрації та виробничого пилу, показники котрих перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Причиною професійного захворювання визнано: загальна вібрація: 113-122 дБ при нормативному значенні 107дБ: пил фібро генної дії з вмістом SiO2- 4,6-12,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3.

Відповідно до п. 13 Акту умови праці машиніста бульдозера в кар`єрі цеху технологічного автотранспорту ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» відносяться: по речовинам фіброгенної дії до 3 класу 2 ступеня; за рівнем загальної вібрації до 3 класу 3 ступеню; по мікроклімату до 2 класу; по показникам важкості праці до 3 класу 2 ступеня; по рівню шуму до 3 класу 2 ступеня; по напруженості праці до 3 класу 2 ступеня. Загальна оцінка шкідливих умов до 3 класу 3 ступеня - «шкідливі» (а. с. 19-22).

При огляді МСЕК 09 квітня 2019 року ОСОБА_1 первинно встановлено профзахворювання з 26 березня 2019 року і безстроково з втратою професійної працездатності 65%, в тому числі: 55% - вібраційна хвороба; 10% - ХОЗЛ. Встановлена ІІІ група інвалідності (а.с.24).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність спричинення позивачу моральної шкоди, наявність провини відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та настанням у позивача негативних наслідків стійкої втрати професійної працездатності: первинно 65% і безстроково та встановлення ІІІ групи інвалідності, враховуючи обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили, стягнув компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди, однак з визначеним судом розміром моральної шкоди, яка підлягає стягненню, повністю погодитися неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду в частині визначення розміру моральної шкоди.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Позивач ОСОБА_1 з 28 липня 1980 року по 15 жовтня 1980 року працював в Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті в автотранспортному цеху водієм всіх марок автомобілів в тому числі спеціальних.

В період з 25 жовтня 1980 року по 29 листопада 1983 року він проходив службу в армії.

10 лютого 1984 року ОСОБА_1 прийнятий в цех технологічного автотранспорту слюсарем по ремонту автомобілів Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату.

22 березня 1986 року позивач переведений на рудник слюсарем черговим і по ремонту гірничого обладнання.

21 травня 1986 року переведений на руднику машиністом бульдозера з потужністю двигуна більше 200 к.с. в кар`єрі по Гр2 6 розряду.

02 січня 1989 року він переміщений в цех технологічного автотранспорту машиністом бульдозера з потужністю двигуна більше 200 к.с. в кар`єрі 6 розряду.

16 квітня 2011 року ОСОБА_1 переведений в цеху технологічного автотранспорту дільницю внутрішнього кар`єрного транспорту і будівництва доріг машиністом бульдозера в кар`єрі 6 розряду.

25 квітня 2019 року ОСОБА_1 був звільнений за власним бажанням, вихід на пенсію (а.с.28-30).

З виписки-епікриза №285/125 із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_1 , вбачається, що в період з 21 січня 2019 року по 04 лютого 2019 року позивач проходив лікування в ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» з приводу стійкого болю та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта, з іррадіацією у верхні та нижні кінцівки, порушену ходу, ниючий біль у плечових, ліктьових та колінних суглобах, заніміння пальців рук та ніг, загальну слабкість, задишку при незначному фізичному навантаженні, сухий кашель та з мокротинням, частий головний біль в отилечній та скроневій ділянках, запаморочення при запрокидуванні голови та зміні положення тіла, підвищення АТ, втому, нудоту, зниження слуху, порушення сну. Серед лікарських та трудових рекомендації: «Д» нагляд лікарів, щорічні курси реабілітації, прийом загальнозміцнюючих препаратів, медикаментів групи НПЗП, ангіо- і хондропротекторів, вазоактивних препаратів, вітамінних комплексів, препаратів, що поліпшують трофіку та проведення імпульсів в нервово-м`язових сіна псах, фізіотерапія, уникати переохолодження, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування (а.с.17, 18).

Медичним висновком лікарсько-експертної комісії Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 31 січня 2019 року №193 про наявність професійного характеру захворювання - встановлено професійне захворювання ОСОБА_1 : вібраційна хвороба другої стадії від дії загальних вібрацій з помірно вираженим церебрально-периферичним ангіодистонічним синдромом, ускладненим дисциркуляторною енцефалопатією з вестибуломозочковою дисфункцією, синдромом хребцевої артерії, у поєднанні з полірадикулопатією L4, L5, S1, С5, С6, С7 з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим артрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня) та колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня), стійкий больовий синдром; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого ступеня. Захворювання професійне 31 січня 2019 року (а.с.15, 16).

З акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20 лютого 2019 року вбачається, що проведено розслідування причини виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 , яке встановлено 31 січня 2019 року Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини». Встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: працюючи з 16 квітня 2018 року по час розслідування машиністом бульдозера в кар`єрі цеху технологічного автотранспорту ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» та з 21 травня 1986 року по 16 квітня 2018 року машиністом бульдозера з потужністю двигуна більше 200к.с. в карєрі цеху технологічного автотранспорту ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» працівник при виконанні роботи підпадав під дію загальної вібрації та виробничого пилу, показники котрих перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Причиною професійного захворювання визнано: загальна вібрація: 113-122 дБ при нормативному значенні 107дБ: пил фібро генної дії з вмістом SiO2- 4,6-12,6 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3.

Відповідно до п. 13 Акту умови праці машиніста бульдозера в кар`єрі цеху технологічного автотранспорту ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» відносяться: по речовинам фіброгенної дії до 3 класу 2 ступеня; за рівнем загальної вібрації до 3 класу 3 ступеню; по мікроклімату до 2 класу; по показникам важкості праці до 3 класу 2 ступеня; по рівню шуму до 3 класу 2 ступеня; по напруженості праці до 3 класу 2 ступеня. Загальна оцінка шкідливих умов до 3 класу 3 ступеня - «шкідливі» (а. с. 19-22).

При огляді МСЕК 09 квітня 2019 року ОСОБА_1 первинно встановлено профзахворювання з 26 березня 2019 року і безстроково з втратою професійної працездатності 65%, в тому числі: 55% - вібраційна хвороба; 10% - ХОЗЛ. Встановлена ІІІ група інвалідності (а.с.24).

Судом встановлено, професійне захворювання у позивача виникло з вини ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що підтверджено висновками МСЕК щодо втрати позивачем працездатності та позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях через погіршення стану здоров`я, фізичний біль, необхідність постійного лікування, вимушені зміни способу життя, стійкої втрати професійної працездатності в працездатному віці та встановлення ІІІ групи інвалідності, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, встановивши, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, наявні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд апеляційної інстанції, з урахуванням глибини та ступеня моральних і фізичних страждань ОСОБА_1 , яких він зазнав та зазнає внаслідок професійного захворювання, встановлення йому втрати професійної працездатності у розмірі 65 % та третьої групи інвалідності, характеру ушкодження здоров`я, що є незворотнім, а також з урахуванням принципів розумності і справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, з 85 000 грн. до 50000 грн. і цей розмір вважати таким, що відповідатиме глибині і ступеню моральних і фізичних страждань ОСОБА_1 .

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року змінити в частині визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , зменшивши її розмір з 85 000 грн. до 50 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків змінити в частині визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 , зменшивши її розмір з 85 000 грн. до 50 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді