П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 761/34873/19

Номер провадження 22-ц/824/14401/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Вербової І.М., суддів Саліхова В. В., Шахової О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Якушко Т.А.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Осаулова А.А., у справі за позовом ОСОБА_9 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Биченко (Золотих ) Олександра Олександровича, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання недійсним акту про проведені торги, свідоцтва про придбання майна на прилюдних торгах та витребування майна з чужого володіння, за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_9 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Биченко (Золотих ) Олександра Олександровича, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання недійсним акту про проведені прилюдні торги, затвердженого відділом державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьк 26 вересня 2011 року, згідно якого було продано житловий будинок на АДРЕСА_1 , визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 106, виданого 26 травня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Биченком Олександром Олександровичем, витребування з незаконного володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_8 житлового будинку, загальною площею - 296,2 кв. м. житловою площею - 180,8 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстрацій номер об`єкта нерухомого майна 000 на користь громадянки Швейцарії ОСОБА_9 , стягнення з відповідачів судових витрат.

Одночасно з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,реєстрацій номер об`єкта нерухомого майна 000, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_6 (1/2 частка) та ОСОБА_8 (1/2 частка) з метою заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, а також використання його будь-якими особами у будь-який спосіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_9 про забезпечення позову.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, 19 вересня 2019 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на не дотримання вимог закону та порушення норм матеріального права, просив скасувати ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивував, зокрема тим, що ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 незаконно та поза волею позивача набули право власності на житловий будинок, а отже, між позивачем та відповідачами існує очевидний спір.

Так, незаконне позбавлення позивача права власності на спірний житловий будинок відбулось під час судового розгляду справи за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_11 про визнання права власності на ѕ житлового будинку.

На час звернення з апеляційною скаргою власниками спірного нерухомого майна є ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які наділені правом здійснювати будь-які дії щодо розпорядження ним, а тому навіть вирішення справи на користь позивача буде зведене нанівець, у разі відчуження майна на користь третіх осіб.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Учасники справи не скористались правом на подачу відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, справу призначено до розгляду у судовому засідання з повідомленням учасників справи.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_9. адвокат Оплачко В. О. підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Відповідачі або їх представники до суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток-повідомлень рекомендованою кореспонденцією.

Крім того відповідач ОСОБА_4 викликалась у судове засідання у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом публікації на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик до суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважала за можливе розпочати та завершити розгляд справи за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши доводи представника скаржника, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав, інтересів останньої.

Крім того, суд першої інстанції не знайшов підтвердження посиланням позивача на існування загрози відчуження відповідачами спірного майна, а прийшов до висновку, що таке твердження є лише припущенням.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 149 ЦПК України визначено підстави для забезпечення позову, зокрема, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.

Так, з позовної заяви вбачається, що підставою для звернення до суду стало затвердження акту про проведення електронних торгів та видача свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, у результаті чого нерухоме майно, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вибуло з власності позивача поза волею останньої.

Таким чином, на час звернення з позовної заявою спірний будинок належав на праві власності відповідачам, а, враховуючи, що приписи ч. 1 ст. 317 ЦК України, відповідно до яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, колегія суддів вбачає загрозу відчуження спірного нерухомого майна на користь третій осіб.

Викладені обставини, ураховуючи положення ст.149 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Беручи до уваги, характер даного спору, а саме майнові права на спірне нерухоме майно, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи вищенаведене, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав вважати,що між сторонами дійсно існує спір, а обраний позивачем захід забезпечення позову не сприятиме в достатній мірі недопущенню істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, не відповідають дійсним обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване судове рішення не можна назвати законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового про задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_9 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_9 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ,реєстрацій номер об`єкта нерухомого майна 000, право власності на який зареєстроване за ОСОБА_6 (1/2 частка) та ОСОБА_8 (1/2 частка).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 15 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В. В. Саліхов

О. В. Шахова