Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/1946/19

Номер провадження: 2/511/743/19

12 листопада 2019 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Теренчук Ж. В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, так як вважає, що подальше збереження подружніх стосунків з відповідачем є не можливим.

Також просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

В позові ОСОБА_1 зазначила, що з 2005 року проживає в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Від спільного життя мають неповнолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбні відношення припинено в серпні 2019 року. Вона не бажає поновлювати сімейні відносини з відповідачем, проживати з ним однією сім`єю. Спільне життя з відповідачем не склалося, через не можливість проживати разом, як сім`я, спільно виконувати сімейні обов`язки. Посилаючись на дані обставини, позивач просила розірвати шлюб з ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 .

Окрім того зазначила, що сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання синів не надає. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 та стягнення з нього аліментів в зазначеному в позові розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку, вважає, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, а також п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України 21.12.2007 N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.07.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 15.07.2005 року Старостинською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №5 (а.с.7)

Від спільного життя мають двох неповнолітніх синів - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження наявними в матеріалах справи. (а.с.8,9)

Сини проживають разом з матір`ю.

Сторони припинили подружні відносини і однією сім`єю не проживають з серпня 2019 року.

Причиною розпаду сім`ї є не можливість проживати разом, як сім`я, спільно виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми.

Позивач на розірвання шлюбу згодна та наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Спору щодо місця проживання дітей та поділу майна подружжя не має.

Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне врахувати заяву позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища - ОСОБА_1 .

Окрім того, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів також підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

П. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України встановлено, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Ст. 191 ч. 1 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При таких обставинах, суд врахувавши приписи ст.182 СК України, прийшов до висновку, що на користь ОСОБА_1 на утримання синів ОСОБА_3 , 2005 року народження, ОСОБА_4 , 2007 року народження, належить стягнути з відповідача аліменти в розмірі однієї третини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду - 15.10.2019 року та до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після цієї дати стягувати аліменти в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі ст.141 ЦПК України з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн, так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674, а також на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

На підставі ст.105 ч.3, 110, 112, 115, ст. 180, 181, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 81, ч. 3 ст. 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 15.07.2005 року Старостинською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №5 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище: чоловіку - ОСОБА_2 , жінці - ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі однієї третини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду - 15.10.2019 року та до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а після цієї дати стягувати аліменти в розмірі однієї чверті його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Допустити негайне виконання рішення у межах суми аліментів за один місяць відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн. (Стягувач:Державна судова адміністрація України (вул. Липська,18/5, м.Київ, 01601. Реквізити для зарахування до державного бюджету: отримувач коштів: ГУК у м.Києві / м. Київ / 22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) рахунок отримувача: UA6026001, класифікації доходів бюджету: 22030106).

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини - протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області на підставі п.15.5. Розділу Х11 Перехідних положень ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук