Справа № 140/2188/16-ц
Провадження № 2/140/9/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2019 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання Затишняка А.О.

учасників справи - представник позивача адвокат Шеремет Г.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу № 140/2188/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання права та встановлення втрати професійної працездатності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання права та встановлення втрати професійної працездатності. Позивачка ОСОБА_1 неодноразово під час розгляду справи змінювала позовні вимоги. В останній заяві про уточнення позовних вимог, позивачка просила визнати за нею право на встановлення їй втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом внаслідок нещасного випадку на виробництві в розмірі 30% з 18 серпня 1993 року по 24 січня 2001 року та зобов`язати Вінницьку обласну медико-соціальну експертну комісію внести доповнення до акту огляду МСЕК № 392 від 20.07.1993 р. та до акту огляду МСЕК №86 від 03.04.1996 р. про те, що у ОСОБА_1 встановлено 30% втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Позов мотивувала тим, що вона тривалий час працювала на шахті імені 1 Травня м. Шахтарськ Донецької області на підземних роботах. Отримала 09.06.1962 року ушкодження здоров`я, а саме закритий перелом обох кісток лівої голені, внаслідок нещасного випадку на виробництві. Був складений акт форми Н-1 від 09.06.1962 року з якого вбачалося, що откатчиця ОСОБА_1 отримала травму на виробництві. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, прізвище ОСОБА_1 було змінено на ОСОБА_1. З 1971 року позивач постійно проживає у Вінницький області.

Після отримання травми на виробництві, позивачу була встановлена друга група інвалідності в період з 10.11.1962 року по 10.03.1963 року згідно довідки від 18.10.1962 року, стала отримувати пенсію.

18.08.1993 року Вінницьким МСЕК позивачці була встановлена третя група інвалідності безстроково, за загальною хворобою. В довідці вказано, що за станом здоров`я ОСОБА_1 обмежена працездатна, згідно довідки №070670.

03.04.1996 року Вінницьким МСЕК позивачці була встановлена друга інвалідності, за загальною хворобою, підтверджується довідкою №077820.

24.01.2001 році Вінницьким МСЕК вперше позивачці було встановлено втрата працездатності у 30% згідно довідки 021642. Відповідно до постанови Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Шахтарськ від 3.08.2001 році позивачці було визначено розмір відшкодування заробітної плати у сумі 75,07 грн.

31.01.2008 року Вінницьким МСЕК позивачці була встановлена перша група інвалідності безстроково, згідно довідки 227964.

Діагноз хронічний ревматоїдний поліартрит, змішаної етіології із остеоартритами колінних суглобів ІІІ-ІV ступені з порушенням їх функцій був увесь час незмінним з моменту заподіяння ушкодження здоров`я на виробництві. Вказане також підтверджується амбулаторною карткою позивача. Ступінь втрати професійної працездатності внаслідок трудового каліцтва у 30% був вперше встановлений позивачці після огляду МСЕК 24.01.2001 р., як зазначено в довідці МСЕК № 021642. В оглядах МСЕК від 18.08.1993 року довідка № 070670 та від 03.04.1996 року довідка №077820, на думку позивачки, була помилково зазначена інвалідність від загального захворювання, в той час, як інвалідність ОСОБА_1 була спричинена ушкодженням здоров`я, внаслідок нещасного випадку на виробництві і не була визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Позивач була позбавлена права на встановлення їй 30% втрати професійної працездатності з огляду МСЕК від 18.08.1993 року.

На цей час, питання щодо встановлення ступеню втрати працездатності регулюються наказом МОЗ від 05.06.2012 № 420 "Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням трудових обов`язків".

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Тому позивач ОСОБА_1 вважає, що має право на встановлення їй втрати професійної працездатності в зв`язку з трудовим каліцтвом в розмірі 30% з 18.08.1993 року.

03.06.2019 року від відповідача надійшов відзив, відповідно до якого, позовні вимоги гр. ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи (ВОЦ МСЕ) відповідач не визнає в повному обсязі, оскільки вони є необґрунтованими, невмотивованими та не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві.

Представник Вінницької обласного центру медико-соціальної експертизи до зали судового засідання не звився, надав заяву про розгляд страви у відсутність представника та про заперечення проти задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до акту № б/н від 09 червня 1962 року про нещасні випадки пов`язанні з виробництвом ОСОБА_1 отримала травму на виробництві працюючи на шахті №1 м. Шахтарськ(а.с. 5) та відповідно до довідки № б/н від 18.10.1962 ОСОБА_1 перебувала на обліку при Шахтарському відділі соцзабезпечення, як інвалід праці від трудового каліцтва (а.с. 6), також судом встановлено, що ОСОБА_1 17.12.1970 року змінила прізвище на « ОСОБА_1 » після реєстрації шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 (а.с 11).

Відповідно до витягу із Акту огляду у МСЕК до довідки Сер. МСЕ - №070670 ОСОБА_1 на підставі огляду МСЕК від 18.08.1993 року була встановлена безстроково третя група інвалідності на загальних підставах в зв`язку з захворюванням на хронічний ревматоїдний поліартрит колінних суглобів з порушенням їх функцій ІІІ-ІV ступеня(а.с.7).

Відповідно до витягу із Акту огляду у МСЕК до довідки Сер. МСЕ - №077820 ОСОБА_1 на підставі огляду МСЕК від 03.04.1996 року була встановлена безстроково друга група інвалідності на загальних підставах в зв`язку з аналогічним захворюванням(а.с.7).

Однак, як було встановлено в судовому засіданні, відповідно до довідки №021642 від 24.01.2001 року Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, виданої Донецьким обласним центром медико-соціальної експертизи, ОСОБА_1 було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 30% безстроково з 24.01.2001 року в зв`язку з отриманою нею виробничою травмою в 1962 році(а.с.9).

Відповідно до постанови №3489 від 03.08.2001 року виданої Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Шахтарськ ОСОБА_1 було визначено розмір відшкодування втраченого заробітку внаслідок втрати професійної працездатності в розмірі 75,07 грн. внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 09.06.1962 року за час роботи на ДВАП ш/у ім. 1 Травня.

Відповідно до п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 р. N 472 «Про затвердження Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків», яка діяла на час виникнення спірних відносин, ступінь втрати працездатності визначається медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) у відсотках до професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров`я. МСЕК установлює обмеження рівня життєдіяльності потерпілого, причину, час настання та групу інвалідності у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також визначає необхідні види медичної та соціальної допомоги.

На час розгляду справи, суд позбавлений можливості витребувати і оглянути в судовому засіданні медичну документацію, на підставі якої ОСОБА_1 було Донецьким обласним центром медико-соціальної експертизи, встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 30% безстроково з 24.01.2001 року в зв`язку з отриманою нею виробничою травмою в 1962 році, так вказана установа знаходиться на непідконтрольній Україні території Донецької області.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено і не оспорюється сторонами той факт, що позивачка дійсно отримала важку травму внаслідок нещасного випадку на виробництві, а саме: 09.06.1962 року - закритий перелом обох кісток лівої голені, працюючи на шахті № 1 м.Шахтарськ. Внаслідок вказаного нещасного випадку був складений акт форми Н-1 від 09.06.1962 року з якого вбачалося, що откатчиця ОСОБА_1 отримала травму на виробництві.

Внаслідок отриманої виробничої травми позивачці було встановлено ІІ групу інвалідності строком з 10.09.1962 року по 10.03.1963 року як інваліду праці внаслідок трудового каліцтва і вона отримувала пенсію.(а.с.6).

Відповідно до довідки №021642 від 24.01.2001 року Про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги, виданої Донецьким обласним центром медико-соціальної експертизи, ОСОБА_1 було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 30% безстроково з 24.01.2001 року в зв`язку з отриманою нею виробничою травмою в 1962 році(а.с.9).

На даний час ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи безстроково внаслідок трудового каліцтва і їй встановлено 85% втрати працездатності.

В матеріалах справи відсутні докази про отримання ОСОБА_1 іншого трудового каліцтва, крім отриманого в 1962 році.

В 1993 році ОСОБА_1 Вінницьким МСЕК була встановлена ІІІ група інвалідності безстроково, а в 1996 році ІІ група група інвалідності безстроково внаслідок загального захворювання.

Однак, враховуючи характер отриманої на виробництві травми ОСОБА_1 в 1962 році, те, що внаслідок цієї травми позивачці ще в 1962 році встановлювалася ІІ група інвалідності, характер захворювання, внаслідок якого ОСОБА_1 була в 1993 році встановлена ІІІ група, а в 1996 році ІІ група інвалідності, те що в даний час позивачка є інвалідом І групи внаслідок трудового каліцтва, з втратою працездатності 85%, суд приходить до висновку, що саме травма отримана на виробництві в 1962 році стала причиною погіршення здоров`я ОСОБА_1 та спричинила їі інвалідність. А тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в тій частині, що саме з 18 серпня 1993 року в неї виникло право на встановлення їй втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом внаслідок нещасного випадку на виробництві в розмірі 30%, що в подальшому було підтверджено довідкою Донецького обласного центру медико-соціальної експертизи від 24.01.2001 року.

Те, що ОСОБА_1 в 1993 та в 1996 роках Вінницьким МСЕК було встановлено ІІІ, а потім ІІ групу інвалідності внаслідок загального захворювання, суд пояснює неякісною підготовкою медичної документації позивачки працівниками ЛКК Брацлавської поліклініки, юридичною необізнаністю самої ОСОБА_1 , про що свідчить той факт, що лише в 1996 році на Вінницький МСЕК було направлено Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом «форми Н-1» від 09.06.1962 року, а решта документів про отримання трудового каліцтва була надана працівникам Вінницького МСЕК аж в 2008 році, про що зазначається в письмових запереченнях відповідача на позовну заяву.

За таких підстав, суд приходить до висновку про необхідність відмови позивачці в задоволенні вимог щодо зобов`язання Вінницької МСЕК внести відповідні доповнення до акту огляду МСЕК №392 від 20.07.1993 року та акту огляду МСЕК №86 від 03.04.1996 року щодо встановлення ОСОБА_1 30% втрати працездатності в зв`язку з трудовим каліцтвом, так як спеціалістам Вінницького МСЕК в 1993 та 1996 роках не було надано необхідну документацію на підтвердження вказаних вимог.

На підставі викладеного , керуючись ст. 258, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання права та встановлення втрати професійної працездатності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 право на встановлення їй втрати професійної працездатності у зв`язку з трудовим каліцтвом внаслідок нещасного випадку на виробництві в розмірі 30 % з 18 серпня 1993 року по 24 січня 2001 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розглядую.

Дата складення повного судового рішення - 05.11.2019.

Суддя:(підпис)

Копія вірна С.М. Науменко

Суддя: