Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 759/11913/16-ц

провадження № 61-25141св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:

головуючого - Висоцької В. С.,

суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження:

заінтересована особа - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Шебуєвої В. А., Оніщука М. І., Українець Л. Д., від 08 листопада 2017 року.

Короткий зміст вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 лютого 2017 року набрало законної сили рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 січня 2017 року у справі № 759/11913/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», яким було зобов`язано комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 листопада 2015 року № 829 у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

28 березня 2017 року державний виконавець виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, але 05 травня 2017 року надіслав ОСОБА_1 це повідомлення разом із оригіналом виконавчого листа, тобто поза межами строку, встановленого частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», та з недотриманням способу надсилання цього процесуального документа, встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник також вважає, що начальник Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Святошинський РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві) не належно розглянув скаргу від 28 квітня 2017 року на бездіяльність державного виконавця. Скаргу фактично розглядав державний виконавець Компанець Р. В., а заступник начальника відділу Пустільник Л. П. тільки підписала надрукований ним лист. Таким чином, скаргу розглядала особа, бездіяльність якої оскаржується, що, на думку скаржника, є не припустимим.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просив суд:

-визнати протиправними дії Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві щодо порушення передбаченого частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» строку та встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» способу надсилання на адресу ОСОБА_1 повідомлення про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 759/11913-16-ц, виданого 24 березня 2017 року Святошинським районним судом міста Києва) стягувачу без прийняття до виконання, датованого 28 березня 2017 року, винесеного державним виконавцем Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Компанцем Р. В.;

- зобов`язати Святошинський РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві утриматися від дій, які свідчать про недотримання способу надсилання повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття виконання, визначеного частиною першою статті 28 Закону «Про виконавче провадження» (рекомендованим листом з повідомленням про вручення);

-скасувати повідомлення про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 759/11913-16-ц, виданого 24 березня 2017 року Святошинським районним судом міста Києва) стягувачу без прийняття його до виконання, датованого 28 березня 2017 року, винесеного державним виконавцем Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Компанцем Р. В.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва, у складі судді Величко Т. О., від 02 серпня 2017 року частково задоволено скаргу ОСОБА_1

Визнано протиправними дії Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві щодо порушення строку, передбаченого частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», та встановленого частиною першою статті 28 Закону України «Про виконавче провадження», способу надіслання на адресу ОСОБА_1 повідомлення про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 759/11913/16-ц виданого 24 березня 2017 року Святошинським районним судом міста Києва) стягувачу без прийняття до виконання, датованого 28 березня 2017 року, винесеного державним виконавцем Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Компанцем Р. В.

Скасовано повідомлення про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 759/11913/16-ц, виданого 24 березня 2017 року Святошинським районним судом міста Києва) стягувачу без прийняття до виконання, датованого 28 березня 2017 року, винесеного державним виконавцем Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Компанцем Р. В.

Ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтування щодо підстав, з яких було частково задоволено скаргу ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року скасовано ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року у частині вирішення вимог скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києвіщодо порушення строку та способу надіслання повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, датованого 28 березня 2017 року, винесеного державним виконавцем Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Компанцем Р. В., та скасування вказаного повідомлення.

У цій частині постановлено частині нову ухвалу, якоювідмовлено у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві щодо порушення строку та способу надіслання повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, датованого 28 березня 2017 року, винесеного державним виконавцем Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Компанцем Р. В., та скасування вказаного повідомлення.

В іншій частині ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 02 серпня 2017 року залишено без змін.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що місцевий суд, розглядаючи справу, не врахував, що як на підставу для задоволення скарги ОСОБА_1 посилався на порушення строків та порядку направлення повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 28 березня 2017 року.

Наведені ОСОБА_1 обставини не є підставою для скасування повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Доводів по суті прийнятого державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання ОСОБА_1 не навів.

Посилаючись на наведені у скарзі обставини, ОСОБА_1 вправі був порушити питання щодо видачі або повторного направлення йому повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 28 березня 2017 року.

Отже, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві щодо порушення строку та способу надіслання повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, датованого 28 березня 2017 року, винесеного державним виконавцем Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Компанцем Р. В., та скасування вказаного повідомлення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У грудні 2017 року ОСОБА_1 подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року, а справу передати на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що апеляційний суд повно і всебічно не з`ясував обставини справи. Ухвалюючи нове рішення у справі, апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги заявника.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

Статтею 383 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України), який набрав чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

За вимогами пункту 4 Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 759/11913/16-ц (провадження № 61-25141св18) було призначено повторний автоматизований розподіл.

Справу розподілено судді-доповідачу.

04 листопада 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, на дії державного виконавця, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не подано

Фактичні обставини справи

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 січня 2017 року (справа № 759/11913/16-ц) зобов`язано Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 листопада 2015 року № 829 у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян».

На виконання вказаного рішення 24 березня 2017 року Святошинським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист № 759/11913/16-ц, який був пред`явлений ОСОБА_1 до виконання до Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві.

28 березня 2017 року державним виконавцем Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті КиєвіКомпанцем Р. В. було винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження». Державний виконавець виходив з того, що ОСОБА_1 не було надано підтвердження сплати авансового внеску.

19 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з положеннями статті 57 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.

Згідно із статтею 383 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За правилами статті 387 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до положень статті 210 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається із: 1) вступної частини із зазначенням: часу і місця її постановлення; прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог; 2) описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: висновку суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Разом із тим, ухвала місцевого суду не містить описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою, мотивувальної частини із зазначенням мотивів, на підставі яких суд дійшов висновків про часткове задоволення скарги, та закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Із тексту ухвали місцевого суду не зрозуміло з яких саме підстав було частково задоволено скаргу заявника, встановлених обставин ухвала суду також не містить.

Відповідно до положень частини першої статті 303 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу, не врахував відсутність мотивів, з яких місцевий суд дійшов висновків про часткове задоволення скарги заявника, та відсутність встановлених обставин справи.

Неповно встановивши обставини справи, місцевий суд не виконав вимоги статей 212, 213 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, та дійшов передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог заявника, а суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу належним чином не надав оцінки доводам апеляційної скарги.

Апеляційний суд формально підійшов до питання перегляду справи та зробив передчасний висновок про відсутність правових підстав для задоволення скарги заявника.

Крім того, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, що підставою повідомлення про повернення виконавчого документа (виконавчого листа № 759/11913-16-ц, виданого 24 березня 2017 року Святошинським районним судом міста Києва) стягувачу без прийняття до виконання від 28 березня 2017 року, винесеного державним виконавцем Святошинського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Компанцем Р. В., стала відсутність підтвердження сплати ОСОБА_1 авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Водночас рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 15 травня 2019 року № 2-р(ІІ)2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_2 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року. Зазначені положення втратили чинність з дня ухвалення вказаного рішення Конституційного Суду України.

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки вказані недоліки, допущені судами, не можуть бути усунуті при касаційному розгляді справи, судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

При новому розгляді справи суду необхідно надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.

Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 серпня 2017 року та ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 08 листопада 2017 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. С. Висоцька

СуддіА. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська