Справа №464/267/17
пр.№ 2-др/464/10/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2019 рокусуддя Сихівського районного суду м.Львова Бойко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати,-

в с т а н о в и в :

заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» в її користь сплачених нею судових витрат при скасуванні судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 16.01.2017 р., а саме: судового збору в розмірі 96 грн. 05 коп. та 3 грн. комісії, а всього 99 грн. 05 коп. В обгрунтування заяви покликається на те, що 16.01.2017 року Сихівським районним судом м.Львова видано судовий наказ № 464/267/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення у розмірі 5173 грн. 80 коп. (з врахуванням інфляційних нарахувань та 3% річних) та 689 грн. судового збору. 23.10.2019 року заявник подала заяву про скасування вказаного судового наказу. При подачі даної заяви нею сплачено судовий збір в сумі 96 грн. 05 коп. та 3 грн. комісії. 28.10.2019 року Сихівським районним судом м.Львова подану нею заяву задоволено та скасовано судовий наказ № 464/267/17 від 16.01.2017 р. Проте, вважає, що при ухваленні рішення від 28.10.2019 р. про скасування судового наказу не вирішено питання про судові витрати. Тому, відповідно до ст.270 ЦПК України просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ЛМКП «Львівтеплоенерго» в її користь сплачені нею судові витрати при скасуванні судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 16.01.2017 р., а саме: судового збору в розмірі 96 грн. 05 коп. та 3 грн. комісії, а всього 99 грн. 05 коп.

Дослідивши матеріали заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали цивільної справи № 464/267/17, приходжу до наступних висновків.

Так, положеннями ст.141 ЦПК України передбачено розподіл судових витрат між сторонами при розгляді справ позовного провадження. Натомість, положення розділу ІІ ЦПК України, який регулює розгляд справ в порядку наказного провадження, не містять норм щодо розподілу витрат за подання заяви про скасування судового наказу.

Крім того, ст.7 Закону України «Про судовий збір» не передбачено повернення судового збору у випадку скасування судового наказу.

З огляду на наведене та враховуючи те, що подання заяви про скасування судового наказу є правом заявника у разі його не згоди з судовим наказом, то суд приходить до висновку, що судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та комісії за подання заяви про скасування судового наказу залишаються за заявником ОСОБА_1 , відтак в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, - слід відмовити.

Керуючись ст.ст.141, 270 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ЛМКП «Львівтеплоенерго» в її користь сплачених нею судових витрат при скасуванні судового наказу Сихівського районного суду м.Львова від 16.01.2017 р., а саме: судового збору в розмірі 96 грн. 05 коп. та 3 грн. комісії, а всього 99 грн. 05 коп. від 25.04.2019 р. - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя Бойко О.М.