Ухвала

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 755/10607/15-ц

провадження № 61-38908св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Гаращенка Д. Р., Пікуль А. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 12 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 014/8701/82/77026, за умовами якого, позичальнику наданий кредит у сумі 62 600,00 грн строком до 12 вересня 2018 року зі сплатою 21,45 % річних. 12 жовтня 2010 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, за умовами якої, позичальнику збільшено строк користування кредитом на 120 календарних місяців, у зв`язку з чим датою остаточного погашення кредиту визначено 12 вересня 2028 року. Додатково позичальнику встановлено кредитні канікули з 12 січня 2010 року

до 12 грудня 2010 року та погоджено новий графік погашення кредиту.

ОСОБА_1 належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 06 квітня 2015 року виникла заборгованість у сумі 100 430,64 грн, з яких: 75 030,35 грн - заборгованість за кредитом (у тому числі прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 373,09 грн), 8 207,90 грн - заборгованість за відсотками (у тому числі прострочена заборгованість за відсотками у розмірі - 7 105,57 грн), 17 192,39 грн - пеня.

13 лютого 2015 року банк направив ОСОБА_1 вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором, яка нею виконана не була.

Посилаючись на вказані обставини, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором

від 12 вересня 2008 року № 014/8701/82/77026 станом на 06 квітня 2015 року у сумі 100 430,64 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором

від 12 вересня 2008 року № 014/8701/82/77026 у розмірі 100 430,64 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 75 030,35 грн, заборгованість за процентами -

8 207,90 грн, пеня за прострочення кредиту та відсотків - 17 192,39 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 28 серпня 2015 року задоволено, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному судовому порядку.

04 лютого 2016 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсною додаткової угоди.

Зустрічний позов мотивовано тим, що пункт 2.3 додаткової угоди № 1 до кредитного договору не відповідає вимогам чинного законодавства України, зокрема,

статей 1048, 1054 ЦК України та статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просила визнати пункт 2.3 додаткової угоди № 1 до кредитного договору від 12 вересня 2008 року № 014/8701/82/77026, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , недійсним. Крім того, у зв`язку з тим, що укладення додаткової угоди відбулося під впливом тяжкої для неї обставини та на вкрай невигідних для неї умовах, просила визнати додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 12 вересня 2008 року № 014/8701/82/77026, укладену між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , також недійсною.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 93 590,18 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині первісного позову мотивоване тим, що вимоги позивача в частині стягнення боргу за тілом кредиту та процентами є обґрунтованими, оскільки позичальник порушив умови кредитного договору, проте вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню у межах спеціальної позовної давності, тобто за один рік.

В частині вимог за зустрічним позовом рішення мотивоване тим, що надані відповідачем документи жодним чином не підтверджують того, що додаткова угода від 12 січня 2010 року № 1 укладена під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах. Крім того, відсутні підстави для визнання недійними пунктів 1.1 та 2.3 додаткової угоди від 12 січня 2010 року № 1, оскільки ці вимоги є недоведеними та необґрунтованими, а збільшення строку дії договору пов`язано з виникненням боргу та наданню відповідачу кредитних канікул. До того ж, сплив позовної давності щодо вимог за зустрічним позовом, про який заявлено позивачем, не підлягає застосуванню, враховуючи те, що підстав для задоволення зустрічного позову не має і суд відмовляє в їх задоволені по суті спору, а не у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Постановою Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2017 року в частині вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсної додаткової угоди скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у цих позовних вимогах у зв`язку зі спливом строку позовної давності. В решті рішення суду залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог за позовом банку про стягнення боргу за тілом кредиту, процентами та пені на загальну суму 93 590,18 грн, оскільки такий висновок є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах закону. Разом з тим, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції в частині зустрічного позову щодо невідповідності вимогам закону пункту 2.3 додаткової угоди № 1 до кредитного договору

від 12 вересня 2008 року, укладеного між сторонами, оскільки судом встановлено порушення вимог статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у момент вчинення оспорюваної додаткової угоди, проте відповідач звернулась до суду з зустрічними позовними вимогами поза межами строку позовної давності, про застосування якої заявлено позивачем.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

У липні 2018 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити її зустрічні позовні вимоги, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що пункт 2.3 додаткової угоди не відповідає вимогам статей 1048, 1054 ЦК України, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», проте апеляційний суд відмовив у задоволенні зустрічного позову з підстав пропуску строку позовної давності, але зустрічний позов подано відповідно до вимог статті 123 ЦПК України, а отже, в межах строку передбаченого статтею 123 ЦПК України. Крім того, додаткову угоду до кредитного договору укладено з

ОСОБА_1 під впливом тяжких для неї обставин і на вкрай невигідних умовах, тому на підставі статті 233 ЦК України додаткова угода підлягає визнанню недійсною.

До того ж, апеляційний суд не дослідив, що умови пункту 16.3 кредитного договору суперечать чинному законодавству, тому нарахування пені у розмірі 1 % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочки є незаконними.

У листопаді 2018 року від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому заявник просить залишити без задоволення вказану касаційну скаргу, а постанову апеляційного суду без змін.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Позиція Верховного Суду

Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсною додаткової угоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Апеляційного суду міста Києва від 21 лютого 2018 року призначити до судового розгляду

на 27 листопада 2019 року колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

В. В. Яремко