Номер провадження: 22-ц/813/5088/19
Головуючий у першій інстанції Сувертак І.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року у цивільній справі за позовом Ліквідаційної комісії об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Маловський» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2018 року Ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський» звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 та є користувачем квартири АДРЕСА_2 .

Вказаний АДРЕСА_3 знаходиться на балансі ОСББ «Маловський», яке є виконавцем відповідних житлово-комунальних послуг, законним представником якої є ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський», відповідно до вимог ст. 111 ЦК України.

Відповідно до п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. №572, відповідач систематично не в повному обсязі сплачує за спожиті ним комунальні послуги та послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території, що призвело до накопичення боргів перед третіми особами - виконавцями комунальних послуг та ОСББ «Маловський» за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 2 163,69 гривень, що підтверджується Актом №4/55/18 п-2 звірки розрахунків станом на 31 травня 2018 року.

На підставі зазначеного Ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський» звернулсь до суду із вказаним позовом та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнувши з відповідача заборгованість за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року - за надані комунальні послуги у розмірі 2 163,69 гривень, індекс інфляції у розмірі 242,34 гривні, три відсотки річних у розмірі 81,21 гривень, а також судові витрати у розмірі 1 762 гривень.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, підтримали відзив-заперечення проти позову від 05 лютого 2019 року, зазначили про те, що оскільки відповідач має пільги 100% по оплаті житлово-комунальних послуг, відповідач не є власником квартири, не є членом ОСББ, тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» суму основного боргу 2 163,69 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Судовий збір в сумі 1 762 гривень на користь ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» повернуто за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 11 листопада 2019 року.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, які містяться у відзиві позивача Ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський», перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення за таких підстав.

Частинами 1 та 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2012 року у цивільній справі №1527/6520/12 припинено юридичну особу - ОСББ «Маловський», що не пов`язано з банкрутством юридичної особи, та призначено ліквідаційну комісію, встановлено строк роботи ліквідаційної комісії.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року у цивільній справі 523/6265/13-ц змінено голову ліквідаційної комісії та продовжено строк роботи ліквідаційної комісії.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 19 червня 2014 року у цивільній справі 523/6265/13-ц змінено спосіб і порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року по цивільній справі 523/6265/13-ц шляхом продовження ліквідаційної процедури з припинення ОСББ «Маловський» до зведення та затвердження ліквідаційного балансу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 липня 2016 року змінено спосіб і порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09 липня 2013 року по цивільній справі 523/6265/13-ц шляхом заміни померлого ліквідатора голову ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» ОСОБА_2 на голову ліквідаційної комісії ОСББ «Маловський» Панчишину С. Ю..

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 . Ю. є головою комісії з припинення або ліквідатор ОСББ «Маловський».

Відповідно до ч. 4 ст. 105 ЦК України, до комісії з припинення юридичної особи (ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється. З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи. Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Вказаний будинок знаходиться на балансі ОСББ «Маловський», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг, законним представником якої є ліквідаційна комісія ОСББ «Маловський», відповідно до вимог ст. 111 ЦК України, що спростовує довід апеляційної скарги щодо неналежного позивача по справі.

У вищевказану квартиру централізовано постачалися послуги теплопостачання, водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання, послуги по вивезенню ТПВ (сміття) та інші послуги для проведення господарської життєдіяльності будинку та прибудинковій території.

Згідно ч. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Однак, ОСОБА_1 , який є споживачем житлово комунальних послуг, в порушення п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992р. №572, не сплачував в повному обсязі за спожиті ним комунальні послуги та послуги з обслуговування будинку та прибудинкової території в період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, що призвело до утворення заборгованості за комунальні послуги у розмірі 2 163,69 гривень.

Суд першої інстанції, з врахуванням встановлених обставин, дійшов вірного висновку про те, що споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між ОСББ «Маловський» та відповідачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг уповному обсязі.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як вбачається із копії посвідчення серії НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Згідно п. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідач має право на 100-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Із змісту наданого позивачем Акту нарахувань та сплат по банку №4/55/18 п.-2 вбачається, що зазначена пільга відповідачу надавалася та заборгованість нарахована із її врахуванням.

Частиною 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач був зобов`язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а відповідач - ті обставини, на які він посилався як на заперечення проти позову.

Однак, ОСОБА_1 посилаючись на те, що розрахунок заборгованості є неналежним, але ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції відповідачем не доведено, також ним не надано доказів того, що позивачем не надавались чи надавались неякісні житлово-комунальні послуги в квартиру АДРЕСА_5 , а також доказів його звернення з претензіями до ОСББ «Маловський».

Крім того, за період нарахування заборгованості відповідач не звертався з претензіями та вимогами про незгоду з встановленими тарифами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності у нього обов`язку щодо сплати ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна співвласників вказаного будинку не заслуговують на увагу.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 визначено, що відповідно до Конституції України всі суб`єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями.

Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Отже, посилання апелянта щодо неправомірності стягнення заборгованості без укладеного договору про надання послуг є необгрунтованими, оскільки відсутність договору не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати комунальні послуги, які він отримує.

Таким чином, судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального чи матеріального права, які є підставою для скасування рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382-384, 389 ЦПК України Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2019 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено: 11 листопада 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

П.М.Черевко