Справа № 456/2595/19
Провадження № 2/456/1169/2019
РІШЕННЯ

іменем України

08 листопада 2019 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т. ,

з участю секретаря: Панилик О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Стрию справу №456/2595/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації у Львівській області, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позовні вимоги обґрунтовує тим, щовідповідач - її колишній чоловік. Їхній шлюб розірвано рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2010р. Від шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дитина після розлучення залишилася проживати з позивачем. На утримання дитини відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, але відповідач уникає цього обов`язку. Станом на лютий 2019 року сума заборгованості зі сплати аліментів становить 82 249.13 грн. З 2013р. дочка навчається у Гірському НВК. Ще раніше, з 2012 року відповідач не зустрічається з дочкою. Він ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач не любить дитину, не цікавиться її навчанням, станом її здоров`я, її життям та інтересами. Йому байдужа її доля. Тому постало питання про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дочки. Сам відповідач у своїй нотаріально посвідченій заяві 27.05.2019р. не заперечував про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дочки. Орган опіки піклування Миколаївської РДА Львівської області провів перевірку викладеним у позовній заяві обставинам і у своєму висновку визнав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо нашої неповнолітньої дочки.

29 липня 2019 року ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області провадження у справі було відкрито та призначеного до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з?явилась, однак подала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги задоволити. Крім того, зазначила, що вийшла заміж та змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив суду причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак позивач, при поданні позову, додала до матеріалів справи заяву ОСОБА_2 , згідно якої, відповідач позов визнав та просив справу розглядати у його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації у Львівській області в судове засідання не з?явився, однак подав до суду клопотання, згідно якого просив розгляд справи проводити за відсутності представника, позовні вимоги задоволити.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами загального позовного провадження з повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками дитини зазначено - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду від 29 грудня 2010 року, шлюб укладений між ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 , зареєстрований 16 лютого 2005 року у Кавській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис №3 - розірвано.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї від 22.05.2019р., №758, вбачається, що ОСОБА_4 , 2005р. народження, проживає разом із матір?ю в АДРЕСА_1 та знаходиться на її матеріальному утриманні.

Згідно довідки про склад сім?ї виданої 22.05.2019р., №758 Гірською сільською радою Миколаївського району Львівської області, ОСОБА_4 , проживає без реєстрації разом з ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 .

Згідно характеристики виданої Гірською НВК Миколаївського району Львівської області від 22.05.2019р., вбачається, що ОСОБА_4 , навчається у Гірському НВК з 2013 року. На даний час у 8 класі. За час навчання дівчини у Гірському НВК, батько жодного разу не з?явився в школі та не телефонував до класного керівника поцікавитись навчальними справами дочки.

Згідно повідомлення Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 26.02.2019р., №15.13-25/3011, вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 , зі сплати аліментів по виконавчому листу станом на 02.2019р., становить 82429 грн. 13 коп.

Згідно висновку органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який затверджений заступником голови райдержадміністрації від 08.10.2019 №02-27/0-3091/14, вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне, позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно ОСОБА_4 .

Згідно нотаріально засвідченої заяви від 07.05.2019р., ОСОБА_2 , не заперечив проти винесення органами опіки та піклування висновку про позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, позовні вимоги визнає.

Відповідно до вимог ст.. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст..ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991р., № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 р., Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 р., гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимогам ст.. 150 СК України.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, тобто якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст.. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є винятковіобставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що відповідач є батьком малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківські обов`язки не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріально не утримує, умов для виховання дитини не створює, тому ОСОБА_2 , необхідно позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дочки, що і дає підстави для задоволення позову.

Суд роз`яснює відповідачу у справі, що відповідно до ст. 169 СК України «Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом».

Керуючись ст.51 Конституції України, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Законом України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ (із змінами і доповненнями), ст..ст.150, 164, 165, 166 СК України, ст.ст. 7, 10, 12, 13, 18, 27-30, 133, 141, 244, 245, 247, 259, 263-268, 280-283 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки і піклування Миколаївської районної державної адміністрації у Львівській області задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя Р. Т. Шрамко