ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4080/19 Справа № 199/6494/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипник О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпрі ради, про усунення перешкод у розпорядженні майном шляхом виселення та вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2017 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом виселення та вселення у квартиру.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході розгляду справи, позивачі посилалися на те, що ОСОБА_2 на праві особистої приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Вони - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є подружжям, проте позбавлені можливості користуватися та розпоряджатися квартирою у зв`язку з тим, що в ній проживає відповідач ОСОБА_1 , яка не є членом сім`ї позивачів, не є співвласником вказаного нерухомого майна, проте із спірної квартири не виселяється, не впускає їх до житла, створює перешкоди у володінні та користуванні майном. Позивачі просили суд зобов`язати ОСОБА_1 усунути їм перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_1 із квартири без надання іншого житла, вселити їх разом з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спірну квартиру. (а.с.2-6, 90-91).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року, з урахуванням ухвали від 10 червня 2019 року про виправлення описки, позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено частково. Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житлом та вселено ОСОБА_2 ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартиру АДРЕСА_1 . Позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в частині виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 грн., по 320 грн на кожного.

З таким рішенням, в частині задоволення позовних вимог позивачів, не погодилася відповідач ОСОБА_1 , звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального права, просила його скасувати в цій частині. В іншій частині просила рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 квітня 2010 року, є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за позивачем 07 травня 2010 року у КП ДМБТІ Дніпропетровської областної ради, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно та а 21 січня 2011 року ОСОБА_2 зареєстрував своє місце проживання у вказаній квартирі (а.с.9, 18).

Учасниками справи не заперечується, що з березня 2010 року по січень 2017 року ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у вищевказаній квартирі.

Від спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.52).

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована з 26 жовтня 2010 року та проживає разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спірній квартирі. Неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 10 січня 2011 року зареєстрована у вказаній квартирі (а.с. 14, 23, 24).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2018 року, яке набрало законної сили, визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матірю ОСОБА_1 за місцем її проживання (а.с. 160-163).

ОСОБА_2 28 квітня 2017 року уклав шлюб із ОСОБА_3 , від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.34, 93).

У спірній квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані також позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14, 94).

Позивачі, звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, зазначали, що вони не проживають у належній позивачу ОСОБА_2 квартирі, оскільки відповідач ОСОБА_1 чинить їм перешкоди у користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1 .

Актом від 17 серпня 2017 року, підписаним мешканцями квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 вказаного АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 зафіксовано, що ОСОБА_1 не дає позивачу та його дружині ОСОБА_3 доступу до спірної квартири, перешкоджає їх проживанню у зазначеному житловому приміщенні (а.с 26).

Актом від 26 жовтня 2017 року, підписаним мешканцями квартир АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 вказаного АДРЕСА_4 АДРЕСА_5 зафіксовано, що

ОСОБА_1 не дає позивачу та його дружині ОСОБА_3 доступу до спірної квартири, перешкоджає їх проживанню у зазначеному житловому приміщенні (а.с 44).

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За ч.1 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 328 ЦК передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Судом встановлено, відповідач ОСОБА_1 чинить позивачу ОСОБА_2 - власнику спірного нерухомого майна, та членам його сім`ї перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , а тому дійшов обґрунтованого висновку про усуненя першкод позивачам у користуванні квартирою та вселення позивачів і їх неповнолітнього сина ОСОБА_5 , 05 грудня 2017 року, у вищевказану квартиру.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_2 усунувся від виховання та утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пішов із сім`ї, а також відомості щодо зникнення коштовних речей із спірної квартири не мають правового значення для вирішення даного спору та не спростовують висновків суду, викладених у рішенні.

Позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , а тому наділений правом вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном шляхом вселення його у спірну квартиру.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді