Справа № 357/7531/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

11 листопада 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Сінчук О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа : Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Мельничук Марина Володимирівна про усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 31.05.2014 року, а, фактично, проживала з ним разом однією сім`єю, з 1997 року. ОСОБА_2 заповів все своє майно позивачу. Однак, приймаючи спадщину, позивач в нотаріальній конторі дізналася, що син спадкодавця від першого шлюбу, ОСОБА_2 , звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як особа, що має інвалідність 3-ї групи та має право на обов`язкову частку від спадщини. Позивач вважає, такі дії відповідача не справедливими, оскільки спадкодавець за життя був інвалідом 2- групи, був тяжко хворим, потребував сторонньої допомоги, а відповідач не надавав таку допомогу, не спілкувався зі своїм батьком, не приймав участі в його лікуванні, догляді, похованні, а тому позивач просить суд усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою проживання, відзиву, клопотань чи заяви про розгляд справи за його відсутності, до суду не надходило та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи.

На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечували представники позивача.

Заслухавши пояснення представників позивача, покази свідків, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з слідуючих підстав.

Так, по справі встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 31.05.2014 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб (а.с.11).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є сином спадкодавця ОСОБА_3 . Наведене підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.56).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.12).

Встановлено, що за життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все своє майно дружині ОСОБА_1 . Наведене підтверджено копією заповіту (а.с.13).

Встановленим є також, що позивач, як спадкоємець за заповітом та відповідач, який є повнолітньою непрацездатною дитиною спадкодавця, за законом, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с.32,33).

Встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 з 01.06.2011 року встановлено третю групу інвалідності довічно. Відповідно до висновкуМСЕК про умови та характер праці, ОСОБА_2 протипоказана важка праця та праця в несприятливих метеоумовах (а.с.57).

Позивач просить суд усунути відповідача від спадкування після померлого ОСОБА_3 , оскільки відповідач, який приходиться сином спадкодавця, не надавав ні моральної ні матеріальної допомоги своєму батьку, який потребував допомоги, був в безпорадному стані. ОСОБА_3 мав велику вагу, йому важко було пересуватися, а в 2015 році він впав та зламав хребта, був, майже постійно прикутим до ліжка. Позивач сама доглядала чоловіка, іноді гукала на поміч своїх дочок, родичів, коли не могла самостійно підняти, повернути чи помити ОСОБА_3 . Відповідач не провідував свого батька, прийшов на похорони батька та, навіть, не поїхав на кладовище, не запропонував свою допомогу. Представники позивача суду зазначили, що відповідач має третю групу інвалідності з червня 2011 року, може працювати, не потребував допомоги свого батька, не проживав з ним, не спілкувався з батьком. Спадкодавець ОСОБА_3 з жовтня 2015 року і до смерті був неспроможний забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду та допомоги, через тяжку хворобу він перебував у безпорадному стані, а відповідач свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої допомоги та підтримки. Позивач сама має захворювання, потребувала операції, лікування.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , яка приходилася ОСОБА_3 племінницею, суду показала, що її дядько більше 20 років проживав разом з дружиною, позивачем по справі, яка доглядала його, оскільки ОСОБА_3 переніс інсульт, мав 2 групу інвалідності, а 4 року тому зламав хребет, не міг нормально ходити, мав зайву вагу, близько 150 кг. Відповідач не спілкувався з ОСОБА_3 , не провідував його ні в лікарні, ні дома. ОСОБА_3 гукав свого сина, телефонував йому, хотів з ним спілкуватися, але ОСОБА_2 не приходив. Відповідач був присутнім на похоронах батька в морзі, та пішов, не провівши батька до кінця. Останні 3 роки свого життя, ОСОБА_3 . потребував постійної допомоги, не зміг би обійтися без допомоги сторонньої людини й 1 дня. Свідок провідувала декілька раз свого дядька в лікарні, приходила до нього до дому, допомагала позивачу підняти його. Позивач гукала родичів коли ОСОБА_3 падав, він не міг сам підвестися. Свідок ОСОБА_5 , яка проживає по сусідству з позивачем з 2000 року та добре знала подружжя ОСОБА_3, суду показала, що у ОСОБА_3 від першого шлюбу було троє дітей, один з яких помер, донька ОСОБА_6 декілька раз приходила в гості до свого батька, а сина ОСОБА_7 свідок вперше побачила на похоронах ОСОБА_3 Свідок часто бувала в квартирі ОСОБА_3, робила знеболюючі уколи ОСОБА_3 , який страждав від болі, не міг ходити, він трішки сидів, а, в основному, ОСОБА_3 був в лежачому стані. Доглядом, похованням ОСОБА_3 займалася його дружина зі своїми доньками.

Матеріали справи містять медичну документацію, виписки з історії хвороби ОСОБА_3 з яких вбачається, що ОСОБА_3 з 2007 року було встановлено інвалідність 2 групи, він часто перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні радіо індукованої загальної та профпатології, у неврологічному відділенні. Переніс інсульт, в 2015 році отримав травму хребта, після чого лікарі рекомендували ліжковий режим протягом 1-1,5 місяців з подальшою ходьбою на милицях (а.с.14-22).

При вирішенні спору щодо усунення від права на спадкування ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.

Згідно ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Застосування ч.5 ст.1224 ЦК України, на яку вказано вище, можливе за наявності слідуючих умов: ухилення потенційного спадкоємця від надання допомоги спадкодавцеві при наявності у нього можливості надавати таку допомогу; перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво.

Як роз`яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі N 337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі N 404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Надаючи оцінку письмовим доказам по справі, показам свідків, суд вважає, що знайшли підтвердження в судовому засіданні посилання сторони позивача на те, що спадкодавець потребував сторонньої допомоги, оскільки переніс інсульт, мав травму хребта, зайву вагу, не міг самостійно пересуватися. Тобто, надані докази свідчать про те, що ОСОБА_3 хворів тривалий час, більше трьох років був залежний від сторонньої допомоги, не міг себе обслуговувати. Позивач в силу різних обставин, теж, не могла постійно та вчасно надавати допомогу, хворіла, має грижі хребта, не могла піднімати важке, не могла самостійно дати раду чоловіку. Позивачу приходилося кликати дочок, інших родичів на допомогу, щоб підняти ОСОБА_3 , який часто падав з ліжка, при намаганні встати. Отже, ОСОБА_3 перебував у безпорадному стані. При цьому, суд враховує, що відповідач проживає в м. Біла Церква , знав і міг дізнатися про стан свого батька, деякий час мав телефонний зв`язок з батьком, але в подальшому самоусунувся від будь-яких зв`язків з ним. Тобто, син спадкодавця не був обмежений у можливості надавати останньому матеріальну та іншу допомогу, до того ж, допитані судом свідки ствердили, що ОСОБА_3 бажав спілкуватися з сином, часто запитував у родичів про нього, запрошував до себе, а ОСОБА_2 свідомо ухилявся від будь-яких контактів з батьком, бездіяв, на що вказували в судовому засіданні представники позивача та свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 . Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все своє майно дружині, а тому суд поряд з іншим, також, враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Отже, з врахуванням наведеного вище, за відсутності будь-яких заперечень та доказів зі сторони відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Позивач не ставить вимогу про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст.1224, 1258,1261,1268-1270 ЦК України, п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 « Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 12, 13, 81, 158, 258- 265, 280-282,354,355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) від права на спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Киїського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути скасоване Білоцерківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яку може бути подано до суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд -якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 13.11.2019 року.

СуддяО. Я. Ярмола