Справа № 285/3413/19
провадження у справі №2/0285/1247/19
12 листопада 2019 року м. Новоград-Волинський
Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Коцюба О.М., за участі секретаря судового засідання Янкової Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представник якого є ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
25.09.2019 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, у якому просять визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивачі зазначають, що ОСОБА_1 , її син - ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_2 є власниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У вище вказаному будинку зареєстрований ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак ОСОБА_4 з 2016 року не проживає в даному будинку без поважних на те причин, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат за утриманням будинку, про що 12.09.2019 року та 17.09.2019 року депутатом міської ради складено відповідні акти. Факт реєстрації відповідача порушує їх право на вільне розпоряджання та користування майном, що змусило останніх звернутись до суду із вказаним позовом.
Позивачі у судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують.
Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачі є власниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).
Згідно Довідки про склад сім`ї виданої Комунальним підприємством Новоград-Волинської міської ради «Новоград-Волинськжитлосервіс» від 11.09.2019 року Вих. № 3023, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3 а).
Згідно Актів депутата міської ради сьомого скликання від 12.09.2019 року та 17.09.2019 року, встановлено, що ОСОБА_4 більше року за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не проживає (а.с. 15, 16).
Вище вказану інформацію підтверджують сусіди: ОСОБА_8 , 1963 року народження, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_9 , 1954 року народження, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 ; ОСОБА_10 , 1983 року народження, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_11 , 1983 року народження, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15, 16).
Дані обставини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи доказами.
Як вбачається зі змісту ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла членів сім`ї власника жилого приміщення протягом року. Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 405 ЦК України).
За змістом ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Разом із тим, відповідно до вимог ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яким власник володіє, користується, розпоряджається на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За таких обставин суд приходить до висновку про застосування до спірних правовідносин положень статей 383, 391 ЦК України.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, позивачу на праві приватної власності належить будинок, у якому зареєстрований відповідач. Однак, станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом, відповідач безперервно, без поважних причин не проживає (відсутній) у вказаному будинку.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11 грудня 2003 року, реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.
Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11 грудня 2003 року встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно - є підставою для зняття з реєстрації і реєстраційний орган не вправі відмовити у знятті з реєстрації такої особи, оскільки згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Отже, оскільки позивачі є власниками будинку, а за змістом статті 391 ЦК України власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і не ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.
Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачів необхідно стягнути понесені ними судові витрати за сплату судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , законним представник якого є ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрованого в будинку за адресою: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в будинку за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , законним представник якого є ОСОБА_1 , проживаючі за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: О.М. Коцюба