Головуючий суду 1 інстанції - Шовкун В.О.
Доповідач -Гаврилюк В.К.
Справа № 418/1047/18
Провадження № 22-ц/810/453/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Гаврилюка В.К.,

суддів: Карташова О.Ю., Яреська А.В.,

за участю секретаря судового засідання Вовчанської С.В.,

учасники справи:

позивач - Старобільська місцева прокуратура Луганської області в інтересах комунального підприємства «Міловський районний будинок культури Луганської області»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

третя особа - Міловська районна рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Гайдай Оксана Миколаївна,

на рішення Міловського районного суду Луганської області від 16 квітня 2019 року, ухвалене у складі судді Шовкуна В.О. в с.м.т. Мілове, повний текст складено 22 квітня 2019 року

за позовом заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах комунального підприємства «Міловський районний будинок культури Луганської області», третя особа Міловська районна рада до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року до Міловського районного суду Луганської області звернувся з позовом заступник керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах комунального підприємства «Міловський районний будинок культури Луганської області» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином, просив стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь КП «Міловський районний будинок культури Луганської області», збитки, завдані кримінальним правопорушенням, на суму 61144 гривень 55 копійок, стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.

Позов обґрунтований тим, що слідчим відділенням Міловського ВП ГУНП України в Луганській області було проведено досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000028, внесеному до ЄРДР 27 січня 2016 року.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 02.08.2013 року між комунальним підприємством «Міловський районний будинок культури Луганської області» в особі ОСОБА_3 та ТОВ «Дінамік» в особі директора ОСОБА_1 був укладений договір № 3, згідно якого ТОВ «Дінамік» взяло на себе зобов`язання провести капітальний ремонт фасаду будівлі комунального підприємства «Міловський районний будинок культури Луганської області», а замовник по факту виконання ремонтних робіт зобов`язується оплатити надані послуги із зазначенням загальної вартості робіт на суму 195446 грн. відповідно до кошторису та договірної ціни.

Однак, під час досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді директора ТОВ «Динамік», зловживаючи своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди - грошових коштів від Комунального підприємства «Міловський районний будинок культури», вніс завідомо неправдиві відомості, достовірно знаючи, що вони не відповідають дійсності, діючи всупереч інтересам юридичної особи приватного права, шляхом службового підроблення, спричинив державі матеріальної шкоди на загальну суму 87444 грн. 55 коп.

В ході досудового розслідування Відповідач по справі частково відшкодував збитки, завдані КП «Мілвоський РБК Луганської області» на суму 26 тис. 300 гривень, а тому просили стягнути на користь держави з відповідача збитки на суму 61144 грн. 55 коп.

Рішенням Міловського районного суду Луганської області від 16 квітня 2019 року позовну заяву задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь комунального підприємства «Міловський районний будинок культури Луганської області», збитки завдані кримінальним правопорушенням в сумі 61144 гривень 55 копійок та стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 копійок.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Гайдай Оксана Миколаївна, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки вважає його таким, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку скаржника жоден із його доводів не був урахований. Не має будь-якого посилання на норму закону, на відношення до заперечень та позиції відповідача. Скаржник в апеляційній скарзі посилається на однобічність, формалізований підхід, а також зацікавленість у позитивному для позивача вирішені справи. Вказує на те, що справа про заборгованість відповідача перед позивачем та сама кримінальна справа розглядалася одним суддею Шовкуном В.О., про що йому заявляли відвід ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , проте рішення по справі було винесено саме суддею Шовкуном В.О.

Скаржник не погоджується з висновками суду щодо задоволення позовних вимог на підставі висновків експертиз, проведених на стадії досудового слідства в рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_1 та ухвали суду про закриття кримінальної справи за строками давності та перерахування ОСОБА_1 26300,00 грн. в ході досудового слідства.

Відповідач по справі не погоджується із зазначеним, оскільки гроші в розмірі 26300,00 були перераховані ОСОБА_1 під тиском працівників правоохоронних органів, що ввели його в оману та ніби то запропонували затвердити угоду про визнання винуватості та затвердити її судом. Оскільки ОСОБА_1 на той час не користувався допомогою адвоката він не міг в повному обсязі розуміти наслідків своїх дій, а угода, як зазначає скаржник, суду надана не була та незрозумілим чином зникла з матеріалів кримінальної справи.

Також, одним з доводів апеляційної скарги є те що при закриті кримінальної справи відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КПК України, ОСОБА_1 надав лише свою згоду на закриття справи по строкам, але не визнав своєї вини, вина ОСОБА_1 в кримінальному провадженні встановлена не була, вироку суду по справі винесено не було, в ухвалі про закриття справи по строкам також посилання на вину відповідача та спричинену шкоду немає.

Відповідач посилається на порушення позивачем строків подачі позовної заяви, які були пропущені у відповідності з вимогами ст. 257, 261, 267 Цивільного кодексу України, які сплили в лютому 2018 року, судом першої інстанції строки рахуються ні з дати остаточних розрахунків з ОСОБА_1 , а з дати проведення експертиз працівниками поліції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2019 року визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Гаврилюка В.К., склад колегії суддів - Єрмаков Ю.В., Кострицький В.В.

Апеляційне провадження по справі відкрито 10 червня 2019 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2019 року вилучено суддю ОСОБА_4 у зв`язку з перебуванням у відпустці, новий суддя Карташов О.Ю.

Ухвалою суду від 05 липня 2019 року справу призначено до апеляційного розгляду на 24 липня 2019 року об 9-40 год. У зв`язку з клопотанням представника відповідача - ОСОБА_2 , розгляд справи було відкладено на 04 вересня 2019 року на 14-00 годину.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2019 року вилучено суддю ОСОБА_5 , у зв`язку з перебуванням у відпустці, новий суддя Яресько А.В.

У судовому засіданні 04.09.2019 року було задоволено клопотання представника відповідача Гайдай О . М . про витребування з Міловського районного суду Луганської області матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 та відкладено розгляд справи.

У строк встановлений судом від прокуратури Луганської області надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому вона просить залишити рішення Міловського районного суду Луганської області від 16 квітня 2019 року у справі № 418/1047/18 за позовною заявою Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі КП «Міловський районний будинок культури Луганської області», третя особа Міловська районна рада до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Позивач по справі вважає доводи, викладені в апеляційній скарзі необґрунтованими та безпідставними, а рішення Міловського районного суду законним та таким, що ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу прокуратурою Луганської області зазначено що звільнення у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою та посилається на пункт 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2015 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» де визначено, що умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину. При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд під час попереднього, судового розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. ОСОБА_1 у судовому засіданні надано згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 364-1 КК України, ухвала по кримінальному провадженню від 05 квітня 2018 року не оскаржувалась та набрала законної сили.

Прокуратурою Луганської області зазначено, що відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України підставою для звільнення від доказування є ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрала законної сили, яка є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено рішення, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Щодо пропуску прокуратурою строку позовної давності при пред`явлені позову позивач зазначає наступне, що ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки, статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як зазначає прокуратура Луганської області про наявність порушень та суму збитків позивачу стало відомо з висновків судової будівельно-технічної експертизи №311/312 від 10.05.2016 року та №639/640 від 10.06.2016 року, позов Старобільською місцевою прокуратурою заявлено 30.06.2016 року та спрямовано до суду разом з обвинувальним актом. Позовну заяву в порядку кримінального судочинства ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 05.04.2018 року залишено без розгляду, у зв`язку з чим 25 червня 2018 року прокуратурою заявлено позов в порядку ст. 56 ЦПК України.

На довід апеляційної скарги відповідача, що кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 та цивільна справа за позовом прокуратури до ОСОБА_1 розглядались одним суддею, у зв`язку з чим, судді заявлявся відвід, який не було задоволено, позивач зазначає що статтею 36 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для відводу судді. Розгляд одним суддею кримінального провадження та цивільної справи в даний перелік не входить та відповідачем не надано належних доказів щодо заінтересованості судді у результатах розгляду справи та наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

ОСОБА_1 та його представник Гайдай Оксана Миколаївна в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, надавши аналогічні пояснення, які викладені в апеляційній скарзі, просили скасувати вказане рішення суду, а в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У судовому засіданні прокурор відділу прокуратури Луганської області Ахтирська Л.О. заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Від Міловської районної ради Луганської області надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.

КП «Міловський районний будинок культури Луганської області» повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Судом було встановлено, що ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 05 квітня 2018 року було задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_1 про звільнення його від кримінальної відповідальності у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, звільнено ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364-1 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку закінченням строків давності. Кримінальне провадження № 0000028 від 27 січня 2016 року відносно ОСОБА_1 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364-1 КК України - закрито, а цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення ним злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не спростовує факту вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364-1 КК України, і звільнення від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою обставиною.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У вказаній ухвалі зазначено лише, що у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у вчиненні злочинів, передбаченихч. 1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364-1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, цивільний позов на суму 87444 грн. 55 коп. заявлений Міловським відділом Старобільської місцевої прокуратури про стягнення матеріальної шкоди не підлягає розгляду в порядку кримінального провадження та про залишення його без розгляду.

При цьому факт заподіяння ОСОБА_1 майнової шкоди (збитків), розмір цієї шкоди (збитків) вказаною ухвалою не встановлений, а саме мотивувальна частина не містить встановлених судом обставин із посиланням на докази.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено та матеріалами справи не підтверджується сума збитків, завданих кримінальним правопорушенням саме на суму 87444 грн. 55 коп.

В рішенні Міловського районного суду Луганської області від 16 квітня 2019 року зазначено що розмір заподіяних збитків підтверджується висновками судових будівельно-технічних експертиз № 311/312 від 10.05.2016 року та № 639/640 від 10.06.2016 року, згідно яких було заподіяно шкоди відповідачем на загальну суму 87444 грн. 55 коп. (т.1 а.с. 11-27).

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №311/312 від 10.05.2016 року обсяг фактично виконаних робіт щодо капітального ремонту фасаду будівлі КП «Міловський РБК», відображених в акті приймання виконаних робіт №1 за вересень 2013 від 09.10.2013 не відповідають фактично виконаним роботам, різниця перевищення між вартістю робіт складає 10502,55 гривень.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №639/640 від 10.06.2016 року обсяг фактично виконаних робіт щодо капітального ремонту фасаду будівлі КП «Міловський РБК», відображених в акті приймання виконаних робіт №1 за грудень 2014 від 17.12.2014 частково не відповідають фактично виконаним роботам, різниця перевищення між вартістю робіт складає 76942,00 гривень.

Із пояснень експерта Солодухіної С.М. 16.02.2017 року в судовому засіданні кримінального провадження вбачається, що на об`єкт за зазначеною експертизою вона не виїжджала і склала висновок про різницю перевищення вартості робіт у сумі 76942,00 гривень на підставі тих документів, які були у наявності.

З матеріалів кримінального провадження № 0000028 відносно ОСОБА_1 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 366 та ч. 1 ст. 364-1 КК України вбачається, що ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 23 травня 2017 року було задоволено клопотання захисника адвоката Гайдай О.М. про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи у зв`язку із суттєвими розбіжностями та протиріччями у зазначених висновках будівельно-технічних експертиз та поясненнях допитаних в судовому засіданні експерта Солодухіної С.М. та свідка ОСОБА_10 . Суд враховуючі істотні порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, а також те, що порушені захисником питання мають значення для повного з`ясування обставин у справі, а допит експерта не дав можливості усунути встановлені суперечності, а навпаки, підтвердив їх існування, і для їх вирішення необхідні спеціальні знання призначив у справі повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручив експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України.

Матеріали кримінального провадження 31.05.2017 року було направлено на проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи, проте від судового експерта надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів (вихідних даних), необхідних для проведення судової будівельно-технічної експертизи №9828 від 23.06.2017 року, які судом надані не були, оскільки, як зазначив суд, всі докази, надані сторонами у даному кримінальному провадженні, були направлені на адресу інституту разом з ухвалою про призначення повторної судової будівельно-технічної експертизи.

Судовим експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України було надіслано повідомлення про неможливість дати висновок судової будівельно-технічної експертизи №9828 складений 06.09.2017 року.

Тобто під час розгляду кримінального провадження призначались три судові будівельно-технічні експертизи, проте за результатами проведених експертиз неможливо встановити розмір завданої шкоди.

Матеріали справи містять копію квитанції від 27.06.2016 року, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив на користь КП «Міловський РБК в Луганській області» 26300 гривень (т.1 а.с. 28). Зазначена сума відповідачем сплачена добровільно і перевищує розмір шкоди встановленої висновком експерта №311/312 від 10.05.2016 року у сумі 10502,55 коп.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Щодо доводу апеляційної скарги в якому представник відповідача посилається на те, що справа про заборгованість відповідача перед позивачем та сама кримінальна справа розглядалася одним суддею Шовкуном В.О., про що йому заявляли відвід ОСОБА_1 та ОСОБА_2 колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи суду необхідно надавати більш ґрунтовну аргументацію відмови відводу суду, з огляду на те що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом», а неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею.

Апеляційний суд не приймає до уваги посилання представника відповідача стосовно того, що прокуратурою пропущено строки позовної давності для пред`явлення позову та погоджується в цій частині з висновками суду першої інстанції, оскільки відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таке право виникло у позивача після набрання законної сили ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 05 квітня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності, оскільки позовну заяву Старобільською місцевою прокуратурою було заявлено та спрямовано до суду разом з обвинувальним актом в порядку кримінального судочинства 30.06.2016 року, оскільки згідно приписів ч. 2 ст. 265 ЦК України якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності, тобто трирічна позовна давність не сплинула.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Гайдай Оксана Миколаївна, підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Луганський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Гайдай Оксана Миколаївна, задовольнити.

Рішення Міловського районного суду Луганської області від 16 квітня 2019 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог заступника керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах комунального підприємства «Міловський районний будинок культури Луганської області», третя особа Міловська районна рада до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної злочином - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 18 листопада 2019 року.

Головуючий В.К. Гаврилюк

Судді О.Ю. Карташов

А.В. Яресько