Єдиний унікальний номер справи 489/2467/19 Головуючий в апеляційній інстанції - Лисенко П.П.
Провадження №22-ц/812/1653/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 листопада 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Галущенка О.І. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участі :

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача Абакумова С.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, яке ухвалене 06 серпня 2019 року о 16 годині 19 хвилини, в приміщенні того ж суду, під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

06 травня 2019 року ОСОБА_1 пред`явила до ОСОБА_2 вищезазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

15 вересня 2000 року сторони зареєстрували шлюб, який розірвано 30 вересня 2011 року.

В шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач народила доньку ОСОБА_3 , про що в книзі реєстрації народжень зроблено актовий запис № 2387 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 15 вересня 2003 року, в якому батьками вказано ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Через небажання відповідача брати участь в утриманні дитини, 27 вересня 2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі №2-4957/2010, яке набрало законної сили, з батька на користь матері ОСОБА_1 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2010 року і до досягнення нею повноліття.

Вищевказане судове рішення набрало законної сили і на його підставі, 12 жовтня 2010 року Ленінським районним судом м. Миколаєва був виданий виконавчий лист, який 25 жовтня 2010 року позивач пред`явила до виконання.

27 жовтня 2010 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Брушковською О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду та присвоєно номер ВП № 22205874.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 , сплачував аліменти не щомісяця та в неповному розмірі, що тягне за собою відповідальність боржника у вигляді обов`язку сплатити неустойку (пеню), у розмірі визначеному положеннями ч.1 ст.196 СК України, позивач просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 25 701 гривня 58 копійок.

В червні 2019 року ОСОБА_1 зменшила позовні вимоги та кінцево просила стягнути з платника аліментів на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 січня 2017 року по грудень 2018 року включно в сумі 9 355 гривень.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , в розмірі 2 625 гривень 73 копійки, та на користь держави судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок.

Позивач подала на це рішення апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати і прийняти постанову про задоволення вимог у повному обсязі.

Скаргу обґрунтовувала невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушення ним норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржене рішення суду 1 інстанції змінити, оскільки суд ухвалив його без точного дотримання норм матеріального та процесуального права.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд 1 інстанції виходив з того, що відповідач хоча і сплачував аліменти, нараховані за відповідний місяць, але не у повному розмірі, а тому з нього слід стягнути пеню. А оскільки, для розрахунку пені районний суд не може встановити кількість прострочених днів за які не сплачено аліменти, то бере до уваги лише ті місяці, де оплата взагалі не здійснювалась.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду не в повній мірі погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом 1 інстанції, у зв`язку з чим вважає його висновки по справі неточними.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за №3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За Конституцією України, ст. 49 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожній особі, як фізичній так і юридичній, а також державі гарантовано судовий захист їх інтересів.

Так, стаття 18 Конвенції про права дитини 1989 року, ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, визначає обов`язок Держави-учасниці докладати всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

В силу ст. ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України (у редакції, чинній на момент ухвалення рішення судом першої інстанції) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення .

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та статті 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України 15 травня 2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, судам необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому повинен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 вересня 2010 року рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва по справі №2-4957/10, яке набрало законної сили, з батька на користь матері ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2010 року і до досягнення нею повноліття (а.с. -10).

27 жовтня 2010 року постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Брушковською О.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду та присвоєно номер ВП № 22205874 ( а.с. 11).

З розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, який міститься в матеріалах справи вбачається, що відповідач практично весь час, з моменту стягнення аліментів за виконавчим листом, здійснював виплати, проте не в повному розмірі, іноді не щомісячно (а.с. 3-7).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, станом на 01 січня 2019 року, зробленому виконавчою службою, борг становить 8 149 гривень 52 копійки (а.с. 6).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів є правомірними.

Згідно з приписами ч.1, ч.2 ст.196 Сімейного кодексу України, предметом доказування у справі про стягнення неустойки за порушення аліментного зобов`язання зокрема, являються обставини, які свідчать про наявність заборгованості, наявність його вини в її утворенні та обставин, які впливають на визначення остаточного розміру стягнення.

З аналізу цієї норми закону вбачається, що неустойка має нараховуватися за період з часу першого дня прострочення до дня звернення до суду.

Згідно з приписами ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні відповідної норми сімейного права, суд має врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постановах Верховного Суду.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року справа № 572/1762/15-ц (реєстраційний 75296544) містить висновки про відступлення від висновків, які викладені в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року та в наступних постановах того ж суду, щодо застосування ст.196 СК України.

Так, за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду пеня за прострочення сплати аліментів згідно з положеннями ст. 196 СК України, має розраховуватися виходячи з таких вимог закону.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати ще й функцію майнової відповідальності. Фактично це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці.

Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

При цьому, пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Звертаючись до суду з позовом позивач мотивувала свої вимоги тим, що відповідач допустив порушення у вигляді прострочення сплати аліментів, має заборгованість зі сплати аліментів, а тому законом передбачено, що вона має право на стягнення неустойки за вказане прострочення. При цьому позивач пред`явила вимогу про стягнення з відповідача пені починаючи з січня 2017 року по 01 січня 2019 року.

Так за січень 2017 року розмір аліментів складає 1 177 гривень 31 копійку, а відповідач сплатив 1 255 гривень, тим самим переплатив 77 гривень 69 копійок. За лютий 2017 року розмір аліментів складав 1 204 гривень 17 копійок, сплатив 1 000 гривень, з яких 111 гривень 50 копійок сплачено відповідачем лише у вересні 2017 року та 14 гривень 90 копійок у жовтні 2017 року.

Кількість днів, за які нараховується пеня за лютий 2017 року за заборгованість в розмірі 111 гривень 50 копійок (з 01 березня 2017 року по 01 вересня 2017 року складає 184 дні, та за заборгованість в розмірі 14 гривень 90 копійок (з 01 березня 2017 року по жовтень 2017 року) складає 214 днів.

Таким чином неустойка за заборгованість по аліментам за лютий 2017 року складає (111 гривень 50 копійок х 1% х 184 дні = 205 грн. 16 коп.) + (14 грн. 90 коп. х 1% х 214 днів = 31 грн. 89 коп. )

Розрахунок неустойки за заборговані аліменти за інші місяці наведений у таблиці.

МісяцьРозмір боргу1%боргуКіл-ть днів простроченняРозмір пені
Лютий 2017111,501,115184205,16
Лютий 201714,900,14921431,89
Березень 2017318,763,,33
Квітень 2017267,512,,29
Травень 2017350,133,,16
Червень 2017160,201,60292147,38
Червень 2017111,501,115123137,15
Червень 2017335,833,,82
Липень 2017434,174,,69
Липень 2017809,638,0,29
Липень 2017600,6212127,20
Серпень ,602423050,10
Серпень 2017280,2830384,84
Серпень 201771,600,,02
Вересень 20170000
Жовтень 20170000
Листопад 20170000
Грудень 20170000
Січень 20189309,33343106,2
Лютий 20189309,33062845,8
Березень 20180000
Квітень 20189309,32452278,5
Травень 20180000
Червень 20189309,31841711,20
Липень 20180000
Серпень 20189729,721221185,84
Вересень 20189729,7292894,24
Жовтень 20181682,6616,,64
Листопад 2018692,916,929131214,8
Грудень 201852,14000

205,16 + 31,89 + 583,33 + 409,29 + 427,16 + 147,38 + 137,15 + 513,82 + 529,69 + 2210,29 + 127,20 + 3050,10 + 84,84 + 326,50 + 3106,20 + 2845,80 + 2278,50 + 1711,20 + 1185,84 + 894,24 + 1027,64 + 214,80 = 22 048 гривень 02 копійки.

Отже, загальний розмір неустойки станом на 01 січня 2019 року складає 22 048 гривень 02 копійки.

Проте, згідно з Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до ст.196 СК України. Так, частину першу викладено в такій редакції: «У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості».

Встановлення граничного розміру пені, яка може бути стягнута в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, у розмірі, що не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, є обставиною, що пом`якшує відповідальність, а тому ст.196 СК України, змінена Законом України від 17 травня 2017 року №2037-VIII, на підставі частини першої статті 58 Конституції має зворотну дію в часі.

Оскільки загальний розмір нарахованої пені перевищує її межі визначені ч.1 ст.196 СК України, то до стягнення підлягає 8 149 гривень 52 копійок, що не перевищує 100% заборгованості боржника.

Враховуючи те, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення цих обставин справи та вимог закону не враховано в достатній мірі, то його рішення згідно з приписами ч.1 ст. 376 ЦПК України, підлягає зміні шляхом збільшення стягнутого судом розміру неустойки (пені) з 2 625 гривень 73 копійок до 8 149 гривень 52 копійок.

З порядком розподілення судом 1 інстанції судових витрат, колегія погоджується у зв`язку з чим рішення суду в названій частині слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06 серпня 2019 року, в частині визначення розміру пені, нарахованої за прострочення сплати аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з січня 2017 року по грудень 2018 року змінити, збільшивши її розмір з 2 625 гривень 73 копійок до 8 149 (вісім тисяч сто сорок дев`ять) гривень 52 копійок.

Рішення в частині розподілу судових витрат - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий П.П. Лисенко

Судді:

О.І. Галущенко

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 13 листопада 2019 року.