КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 369/9326/16-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Шахової О.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області, постановлену суддею Дубас Т.В. 13 червня 2019 року про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, набутого під час шлюбу, встановлення порядку користування та вселення в жиле приміщення,

У С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 , яка змінила прізвище на ОСОБА_1 під час реєстрації шлюбу 12 липня 2019 року в Оболонському районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві , актовий запис № 941, звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, набутого під час шлюбу, встановлення порядку користування та вселення в жиле приміщення.

Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 26 червня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, набутого під час шлюбу, встановлення порядку користування жилим приміщенням закрито.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що оскаржуваною ухвалою суд позбавив позивача не лише права на судовий захист її прав та інтересів, а і права на звернення з новим позовом щодо поділу спільного майна подружжя.

Представник позивача в суді апеляційної підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду про закриття провадження залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що на момент постановлення ухвали існує постанова Київського апеляційного суду від 19.03.2019 у справі №760/21432/16 про визнання права власності на нерухоме майно, що є об?єктом поділу у справі №369/9326/16-ц, при цьому суб?єктний склад, предмет і підстави позову в обох справах є ідентичними, у зв`язку із чим наявні підстави для закриття провадження у справі у відповідності до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право кожного на розгляд його справи судом передбачено також п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно наведеної норми, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально - правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача, та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально - правових відносин між сторонами.

Предмет позову - це матеріально - правова вимога позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення.

Як убачається із змісту позовних вимог, ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом та просила визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступні об?єкти нерухомого майна:

- однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,80 кв.м., житловою площею20,70кв.м.;

- трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 69,1кв.м.;

- земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0096, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1124 га, за адресою: АДРЕСА_3 ;

- житловий будинок АДРЕСА_3 , житловою площею 122,3 кв.м., загальною площею 292,7 кв.м.;

- відступити від засади рівності часток подружжя, збільшивши частку ОСОБА_1 у зв?язку із тим, що з нею проживають діти та розмір аліментів не достатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування;

- визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на: трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 69,1кв.м.; 2/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0096, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1124 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , житловою площею 122,3 кв.м., загальною площею 292,7 кв.м.;

- визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 38,80 кв.м., житловою площею 20,70кв.м.; 1/3 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0096, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1124 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_3 , житловою площею 122,3 кв.м., загальною площею 292,7 кв.м.;

- винести рішення про вселення позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 .

Як убачається із матеріалів справи, рішенням Солом?янського районного суду м. Києва від 17.08.2018 у цивільній справі №760/21432/16, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, поділ спільного майна подружжя та стягнення компенсації задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на ѕ квартири АДРЕСА_2 ; в порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; в порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0096, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1124 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; в порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3 ; в порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину квартири АДРЕСА_2 ; в порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; в порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0096, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1124 га, за адресою: АДРЕСА_3 ; в порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_3 ; в порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/8 квартири АДРЕСА_2 ; залишено у власності ОСОБА_1 автомобіль марки «NISSAN», модель «X-TRAIL2.0», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 127650,00 грн компенсації.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.03.2019 рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 17.08.2018 у цивільній справі №760/21432/16 в частині визнання за ОСОБА_2 права особистої приватної власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 69,1кв.м.; визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 права власності за кожним по 1/8 частини квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 69,1кв.м. та в частині залишення у власності ОСОБА_1 автомобіля марки «NISSAN», модель «X-ТRAIL2.0», рік випуску 2006, тип: легковий універсал-В, д.н.з. НОМЕР_1 із стягненням компенсації у розмірі 127650,00 грн скасовано та прийнято в цій частині нову постанову.

Визнано квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 69,1кв.м. спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 69,1кв.м.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 69,1кв.м.

У задоволенні позову про залишення у власності ОСОБА_1 автомобіля марки «NISSAN», модель «X-ТRAIL2.0», рік випуску 2006, тип: легковий універсал-В, д.н.з. НОМЕР_1 із стягненням компенсації у розмірі 127 650,00 грн відмовлено.

В решті рішення Солом?янського районного суду м. Києва від 17 серпня 2018 року залишено без змін.

Рішення суду набрало законної сили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в частині поділу майна подружжя з підстав п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

В даній справі позивачем було пред`явлено ті ж позовні вимоги до ОСОБА_2 , про визнання права власності на ті ж самі об?єкти майна, з тих же правових підстав, що були предметом розгляду у справі №760/21432/16, в рамках якої було ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Доводи апелянта в тій частині, що вона ухвалою суду про закриття провадження позбавлена права на судовий захист, не можуть бути прийняті до уваги , оскільки судом вже розглянуто спір між тими ж сторонами про той же предмет та з тих же підстав, а тому права та інтереси позивача були враховані судом при постановленні рішення місцевим судом та під час перегляду справи в апеляційному порядку. Поняття правової визначеності не дозволяє стороні по справі повторно звертатися до суду із тими ж вимогами.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про закриття провадження по справі.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального права і не може бути скасована з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво - Святошинського районного суду Київської області від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :