УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

263/8085/19

2/241/343/2019

05.11.2019 року смт. Мангуш

Суддя Першотравневого районного суду Донецької області Демочко Дмитро Олександрович розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

05.11.2019 року до Першотравневого районного суду Донецької області надійшла заява позивача ОСОБА_1 , в якій остання просить: накласти арешт на земельну ділянку та будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які за життя належали ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що спірним майном є нерухоме майно земельна ділянка та будинок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Дане майно належало батьку позивача за життя та було його приватною власністю, яку він отримав на підставі п. 5 ст. 57 СК України, а позивач, як донька, є спадкоємицею першої черги. Спірність майна ґрунтується на підставі наявності заповіту подружжя Можних, посвідченого Купінським М.М., приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області 08.10.2010 року, за реєстровим № 349-350, відповідно до якого спірна земельна ділянка заповідається не рідному онуку ОСОБА_3 , відповідачу по справі.

Позивач зазначає, що усі оригінали правовстановлюючих документів перебувають у відповідача, а тому є підстави вважати, що відповідачем може бути відчужено майно (яке належало її батькові та яке позивач має право успадкувати) на користь третіх осіб без згоди позивача, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заявлену вимогу та доводи заявника, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Теж саме передбачено п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з доказів, що наявні в матеріалах справи, відповідач ОСОБА_3 може відчужити спірне майно, що зробить неможливим виконання рішення суду, тому в частині заборони відчуження майна вимоги заяви підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що заявник просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо спірного майна, що має наслідком обмеження можливостей не тільки розпорядження майном, а й можливостей користування спірним майном, суд вважає за необхідне клопотання в частині заборони користування майном/заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії залишити без задоволення.

Таким чином, вимоги заяви в цілому підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. ст. 150, 153, 154, 260, 353 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження земельної ділянки та будинка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.О. Демочко