Справа №265/2405/19
Провадження №2/265/1027/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Шиян В. В.,

за участю секретаря Себко Г.Л,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, Виноградненської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до Маріупольської міської ради, Виноградненської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. В подальшому позовні вимоги було уточнено. В обґрунтування уточнених позовних вимог, позивач посилається на ті обставини, що житловий будинок АДРЕСА_1 належав її батьку ОСОБА_2 на праві особистої власності. Після смерті її батька ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої увійшов і вищезазначений житловий будинок. Вона та її мати ОСОБА_3 постійно проживаючи у зазначеному будинку фактично прийняли спадщину в рівних долях . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 .. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла її частка у праві власності на вищезазначений житловий будинок. Після смерті матері ОСОБА_3 позивачка звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області М.Л. Демко із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 та матері ОСОБА_3 , у зв`язку з чим нотаріусом заведені спадкові справа. Однак 13 лютого 2019 року, та 27 вересня 2019 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю у єдиних державних реєстрах відомостей про реєстрацію права власності на ім`я спадкодавців та неможливістю отримання з БТІ міста Новоазовська необхідної інформації, оскільки всі необхідні документи залишилися на території непідконтрольній Україні. Просить суд визнати за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

11 квітня 2019 року ухвалою суду провадження по справі було відкрито, та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву с проханням розглядати справу у їх відсутність.

Представник відповідача Маріупольської міської ради - Каргін Є.С. в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача Виноградненської сільської ради в судове засідання не з`явився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність. Рішення покладає на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвами про одруження та розірвання шлюбу. ( а.с. 13-21)

ОСОБА_2 , 1929 року народження перебував у шлюбі з ОСОБА_10 , 1930 року народження, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданим 5 жовтня 1948 року міським ЗАГсом міста Маріуполя, актовий запис № 525 (а.с.22)

ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що виконавчим комітетом Виноградненської сільської ради Новоазовського району Донецької області, було зроблено актовий запис № 26. ( а.с.23)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 9 березня 2018 року, Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецький області, було зроблено відповідний актовий запис № 417. ( а.с.24)

Згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_3 від 20 квітня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Новоазовської районної ради народних депутатів, будинок АДРЕСА_1 , на праві особистої власності належить ОСОБА_2 . ( а.с.26-33)

Після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6, було відкрито спадкову справу відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 52868994. ( а.с.34)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 лютого 2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 Маріуполя після померлої ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю у єдиних та державних реєстрах відомостей про реєстрацію права власності, та неможливості отримання з БТІ міста Новоазовська необхідної інформації. ( а.с.35)

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 вересня 2019 року, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 після померлого ОСОБА_11 у зв`язку з відсутністю у єдиних та державних реєстрах відомостей про реєстрацію права власності, та неможливості отримання з БТІ міста Новоазовська необхідної інформації. ( а.с.86)

Згідно довідок Лівобережного відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту Адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 04-12-5463 від 20 серпня 2018 року , та № 04-12-5526 від 21 серпня 2018 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 з 23 квітня 1980 року по день його смерті а саме по ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з ним в будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 23 квітня 1980 року по 9 серпня 2018 року, та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 3 жовтня 2007 року по теперішній час. ( а.с.31)

Спірні правовідносини врегульовано наступними нормами матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено у статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦІК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом всієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги відповідно до ст.. 1261 ЦК України.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно пост. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

В силу п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За п.3.1 листа ВССУ від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, застосуванню підлягає ст.392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог п. 1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах що не заборонені законом.

Постановою Верховної Ради України від 20 травня 2015 року № 457-VIII «Про внесення змін до Постанови Верховної Ради України від 11 грудня 2014 року №32- VIII «Про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області» з метою упорядкування адміністративних зв`язків між окремими населеними пунктами Донецької області, які були розірвані внаслідок проведення антитерористичної операції, створення умов для ефективного здійснення повноважень органами місцевого самоврядування адміністративно - територіальних одиниць, та забезпечення життєдіяльності у таких пунктах тимчасово, до переходу під контроль органів державної влади та органів місцевого самоврядування неконтрольованих ними населених пунктів Донецької області змінено межі міста Маріуполя, Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів, збільшивши територію міста Маріуполь на 2282,7 гектара земель Новоазовського району, що знаходяться у віданні Виноградненської сільської ради (в тому числі території села Виноградне, села Піонерське, села Приморське).

Рішенням Маріупольської міської ради Донецької області від 05.06.2015 р. №6/48-5402 «Про збільшення меж Орджонікідзеського району міста Маріуполя» міська рада вирішила тимчасово, до переходу під контроль органів державної влади і органів місцевого самоврядування непідконтрольних ними населених пунктів Донецької області, збільшити межі Орджонікідзевського району міста Маріуполя на 2282,7 гектара земель за рахунок передачі до його складу 2282,7 гектара земель Новоазовського району, що знаходяться у віданні Виноградненської сільської ради Донецької області (в тому числі території села Виноградне, села Піонерське, села Приморське).

Рішенням Маріупольської міської ради від 28.01.2016 за №7/4-39 «Про перейменування об`єктів топоніміки міста» Орджонікідзевський район міста Маріуполя перейменовано в Лівобережний.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованою Законом України №475/97 від 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріпляє право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, належно від волі інших осіб.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася 8 серпня 2019 року до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 тоб то позивачка звернулася в межах строку встановленого для прийняття спадщини, передбаченого ст. 1270 ЦК України. Дана обставина підтверджується копією спадкової справи № 128/2018 року.

Відповідно до спадкової справи більше ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ( а.с. 67-72а)

Також позивачка ОСОБА_1 , постійно проживаючи зі спадкодавцем ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину після смерті свого батька. Окрім неї спадщину ще прийняла її мати ОСОБА_3 , яка на момент смерті свого чоловіка - батька позивачки, теж постійно з ним проживала за однією адресою.

Таким чином спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_3 та його донька ОСОБА_1 .

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З огляду на вищевикладене вбачається, що положення ч.І ст.1268 ЦК України стосовно захисту права власності повністю відповідає захисту права власності, яке гарантується ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що у відповідності до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Враховуючи той факт, що на теперішній час у зв`язку з відсутністю у єдиних та державних реєстрах відомостей про реєстрацію права власності на ім`я спадкодавця - ОСОБА_2 , та не можливості отримання відомостей про власника з БТІ міста Новоазовська, у зв`язку із розташуванням зазначеного населеного пункту на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження, позивачка ОСОБА_1 позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому суд вважає за можливе захистити права позивача та визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , та на 1/2 частину будинку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, Виноградненської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою в будинку АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з усіма господарськими спорудами для його обслуговування що складається з: житловий будинок літ. А-2, загальною площею 76,5 кв.м., житлова площа 46,9 кв.м., веранда літ. а, веранда а1, котельня літ. Б, літня кухня літ. В, льох літ. В/м, душ літ. Г, сарай літ.Д, замощення І, огорожа дерев`яна №1,2, ворота №3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою в будинку АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з усіма господарськими спорудами для його обслуговування що складається з: житловий будинок літ. А-2, загальною площею 76,5 кв.м., житлова площа 46,9 кв.м., веранда літ. а, веранда а1, котельня літ. Б, літня кухня літ. В, льох літ. В/м, душ літ. Г, сарай літ. Д, замощення І, огорожа дерев`яна №1,2, ворота №3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України від 15 грудня 2017 року, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення було складено та підписано 11 листопада 2019 року .

Суддя :