Справа № 523/1779/16-ц
Провадження №2/523/5218/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2019 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого - судді Аліної С.С.,

за участю секретаря Вовкович І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, про стягнення середнього заробітку, компенсації за несвоєчасно використану відпустку та несвоєчасну виплачену заробітну плату, індексацію, -

ВСТАНОВИВ

В провадженні Суворовського районного суду перебуває позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, про стягнення середнього заробітку, компенсації за несвоєчасно використану відпустку та несвоєчасну виплачену заробітну плату, індексацію.

Представником відповідача Бовра Д.Ю. до суду було внесено клопотання про закриття провадження по даній справі з посиланням на те, що 11.01.2016р. Господарським судом Одеської області (справа №916/4747/15) було порушено провадження про банкротство ПАТ «Одеський нафтопереробний завод» та накладено мораторій на все його майно. Посилаючись на ч.9 ст.16, п.7 ч.1 ст.12 ГПК України та на ч.4 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом», представник вважає, що розгляд позовних вимог ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства .

Матеріалами справи встановлено, що 27.04.2016р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (справа №523/1781/16) з ПАТ «ОНПЗ» на користь ОСОБА_1 була стягнута нарахована, проте невиплачена заробітна плата у розмірі 39222,97 грн., компенсація за невиплачену заробітну плату в розмірі 27351,53 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі у розмірі 20504,45 грн., компенсацію заборгованості за невиплачену заробітну плату у розмірі 2417,76 грн., індексацію в розмірі 798,63 грн., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2242,72 грн. Рішення суду набрало законної сили, втім з боку ПАТ «ОНПЗ» до теперішнього час не виконано, що і стало підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку на підставі ст.117 КЗпП України, компенсації та індексу інфляції.

Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Виходячи з правової природи середнього заробітку, виплата по якому провадиться за весь час затримки розрахунку на корись непрацюючого працівника, права якого були порушені після його звільнення, то таку виплату слід віднести до компенсаційної, а як наслідок до вимоги майнового характеру. Отже, ОСОБА_1 звертаючись до суду з вказаним вище позовними вимогами фактично відносить їх до майнового спору, який існує між ним та ПАТ «ОНПЗ».

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

За змістом ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Обґрунтовуючи клопотання про закриття провадження у справі, представником відповідача суду представлена ухвала Господарського суду Одеської області (справа №916/4747/15) від 11.01.2016р. якою було порушено провадження про банкротство ПАТ «ОНПЗ» та накладено мораторій на все його майно.

Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом» № 4212-VI.

Так, ч. 4 ст. 10 цього Закону визначено, що суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; про сплату податків, зборів (обов`язкових платежів); стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, а також визнання недійсними рішень державних органів, пов`язаних з майновими вимогами до боржника.

Ця норма кореспондується з положеннями п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Згідно ч.9 ст.30 ГПК справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника та відносяться до виключної підсудності. Такі майнові спори розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, установлених Законом № 4212-VI, у межах провадження у справі про банкрутство, тобто без порушення нових справ.

Стаття 23 Закону № 4212-VI встановлює порядок виявлення кредиторів. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, тобто першим днем перебігу цього строку є день, наступний за днем офіційного оприлюднення такого оголошення.

Після офіційного оприлюднення ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство всі кредитори мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, у порядку статті 23 Закону № 4212-VI незалежно від настання строку виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 19 Закону № 4212-VI на ці вимоги поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, установленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в ліквідаційній процедурі у шосту чергу. Такі кредитори не беруть участі в представницьких органах кредиторів (зборах та комітеті кредиторів).

Отже, установлення юрисдикційності всіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може реалізувати своєчасно свої права і отримати задоволення своїх вимог.

Таким чином за наявності порушеної господарським судом справи про банкрутство відповідача цивільну справу за позовом до такого відповідача не можна порушити, а в разі її порушення вона підлягає закриттю. Якщо під час її розгляду з`ясується, що відносно відповідача у справі порушено провадження про його банкрутство господарським судом, то порушена цивільна справа, підлягає закриттю у зв`язку з тим, що справа не може бути розглянута в порядку цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене та приймаючи до уваги правовий висновок ВП ВС у справі №372/3584/16, суд дійшов висновку, що провадження у справі за пред`явленими позовними вимогами ОСОБА_1 підлягають закриттю, у зв`язку з неможливістю їх розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України,

УХВАЛИВ

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод» про стягнення заборгованості по заробітній платі, про стягнення середнього заробітку, компенсації за несвоєчасно використану відпустку та несвоєчасну виплачену заробітну плату, індексацію закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 його право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повної ухвали суду.

Ухвалу складено та підписано суддею 13.11.2019р.

Суддя Аліна С.С.