Номер провадження: 22-ц/813/2775/19
Номер справи місцевого суду: 496/2552/18
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості за договором

В С Т А Н О В И В:

У червні 2018 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості за договором на збір зернових культур врожаю № 41-07/16 від 21.06.2016 року.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості за договором - задоволено.

Стягнуто з Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором на уборку зернових культур врожаю № 41-07/16 від 21.06.2016 року у розмірі 70500 грн., індекс інфляції 19044,87 грн., 3 % річних 4108,32 грн., судовий збір 937,00 грн., а всього 94590,19 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Одеська державна сільськогосподарська дослідна станція національної академії аграрних наук Україниподала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року повністю та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05.11.2018 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості за договором, а ухвалою цього ж суду від 12.11.2018 року призначено розгляд вищевказаної цивільної справи у приміщенні апеляційного суду Одеської області (а.с. 83, 85).

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м.Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Цюра Т.В. - головуючий суддя, судді - Гірняк Л.А., Сегеда С.М. (а.с. 108).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.02.2019 року прийнято до провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості за договором, за апеляційною скаргою Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року, яку було призначено в приміщені Одеського апеляційного суду (а.с. 109).

З метою дотримання розумних строків розгляду справи в судовому засіданні апеляційної інстанції, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2019 року суддя Гірняк Л.А., яка входила до складу колегії суддів була замінена суддею Комлевою О.С. на підставі п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 23.10.2019 року з подальшими змінами.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 21.06.2016 року між ФОП ОСОБА_1 (виконавець) і Інститутом сільського господарства «Причорномор`я» Національної академії аграрних наук України (замовник) був укладений договір № 41-07/16 на збирання зернових культур врожаю 2016 року, згідно умов якого, позивач зобов`язується надати відповідачу зернозбиральний комбайн Fend 6330 (2000) з екіпажем на збирання сільськогосподарських культур врожаю 2016 року, а відповідач зобов`язується прийняти та сплатити результат виконаних робіт в порядку і на умовах даного договору (а.с.11-13).

Вказаним договором встановлено, що збиранню підлягають сільськогосподарські культури у виді озимої пшениці та озимого ячменю загальною площею 94 га.

Відповідно до п. 4.2. договору, розрахунок за виконання роботи замовником виконавцю проводиться безготівковим перерахуванням коштів на розрахунковий рахунок виконавця виходячи з термінів розрахунку: розрахунок здійснюється після закінчення збирання кожного 1 га земельних угідь. Вартість послуг складається з розрахунку 750 грн (з ПДВ) за кожен прибраний гектар земельних угідь.

Згідно до п. 2.2. договору, замовник самостійно і за свій рахунок зобов`язаний: 2.2.1. приймати роботу і підписувати акти виконаних робіт (за формою затвердженою підрядником) в кінці робочого дня (щодня) і оплатити в зазначені цим договором терміни (пункт 4.2). У разі невмотивованої відмови замовником від підписання актів виконаних робіт, роботи вважати виконаними належним чином і в повному обсязі.

Пунктом 4.1. договору визначено, що приймання замовником робіт з прибирання, виконаних виконавцем відповідно до умов цього договору, здійснюється щодня і оформляється відповідними проміжними актами виконаних робіт, які підписуються уповноваженими представниками сторін. Дані за обсягом і якістю виконаних робіт, зазначені в проміжних актах виконаних робіт, є обов`язковими і враховуються при складанні сторонами заключного акту.

Як вбачається з доданого до матеріалів справи акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 09.07.2016 року, представник замовника Інституту сільського господарства «Причорномор`я» Національної академії аграрних наук України, в.о. директора Ріпенко В .М. з одного боку, та представник ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 , з іншого боку, склали цей акт про те, що на підставі договору № 41-07/16 від 21.06.2016 року про збирання зернових культур урожаю 2016 року виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): збирання ранніх зернових культур урожаю 2016 року, площею 94 га, на загальну суму 70500 грн. Замовник претензій по об`єму та строкам виконання робіт (надання послуг) немає (а.с.14).

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, що підтверджується викладеним вище актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 09.07.2016 року.

В свою чергу відповідачем, всупереч умовам договору, не виконані умови договору та не перераховано на розрахунковий рахунок позивача оплату вищевказаних послуг.

На адресу відповідача позивачем було надіслано претензію про сплату заборгованості у розмірі 70500 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 328704, а у разі ігнорування вимоги щодо сплати боргу, ФОП ОСОБА_1 буде звертатися до суду з вимогою про стягнення вказаної заборгованості с урахуванням штрафних санкцій (а.с.15).

Зі звітів про дебетові та кредитові операції по рахунку НОМЕР_1 « ОСОБА_1 ФОП» вбачається, що з 01.07.2016 року по 30.09.2016 року, з 01.10.2016 року по 31.12.2016 року вбачається, що відповідачем на рахунок позивача не було сплачено заборгованість у розмірі 70500 грн. (а.с.16).

До цього часу відповідач ухиляється від виконання договірних зобов`язань, грошові кошти у розмірі 70500 грн. не сплачує.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, районний суд виходив з того, що права позивача порушені відповідачем, оскільки він не виконує взяті на себе зобов`язання, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

Судовим розглядом встановлено, що в порушення вказаних вимог, Одеська державна сільськогосподарська дослідна станція національної академії аграрних наук України не виконала умови договору від 21.06.2016 року, а саме гроші не сплатив, тому повинен повернути борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, що складає:

-сума основного боргу - 70500 грн.,

-індекс інфляції - 19044,63 грн.,

-3% річних від простроченої суми - 4108,32 грн., а всього 93652,95 грн.

Твердження апелянта у апеляційній скарзі про те, що оскільки 21.06.2016 року був укладений договір № 41-07/16 на збір зернових культур врожаю між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Інститутом сільського господарства «Причорномор`я» НААН, які є суб`єктами господарювання то і відносини між ними повинні регулюватися Господарським кодексом України, а тому провадження по справі слід закрити, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на те, що відповідно до матеріалів справи, а саме Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФОП ОСОБА_1 припинило підприємницьку діяльність з 21.05.2018 року (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), про що був внесений відповідний запис до вказаного реєстру (а.с.35-37), а отже даний спір виник між юридичною особою і суб`єктом підприємницької діяльності, який на час звернення до суду з позовом позбавлений статусу підприємця, у зв`язку з чим справа підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.

Також, твердження відповідача щодо відсутності у матеріалах справи обов`язкових щоденних проміжних актів є необґрунтованими, з огляду на те, що вищевказаним договором від 21.06.2016 року, виконання цього обов`язку покладено саме на відповідача, а у разі відсутності цих актів, роботи рахуються виконаними належним чином.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що викладені аргументи апеляційної скарги є безпідставними та не можуть слугувати правовими підставами для скасування судового рішення, оскільки місцевим судом під час розгляду справи всебічно і повно досліджено та оцінено усі надані сторонами докази, з урахуванням вимог та заперечень сторін вірно і об`єктивно з`ясовано обставини справи, а тому будь-яких протиріч між висновками суду про права та взаємовідносини сторін і встановленими судом фактами не вбачається, судом в повному обсязі встановлено і досліджено предмет доказування у даній справі, виходячи з тих доказів, які надавалися сторонами у справі.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України - залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 27 серпня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості за договором - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15.11.2019 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда