У Х В А Л А

07 листопада 2019 року м.Лисичанськ

Суддя Лисичанського міського суду Грибанова Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Розглянувши заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, виходячи з наступного.

З заяви та доданих до неї документів вбачається, що заяву подана без додержання вимог, викладених у ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Як убачається із заяви, ОСОБА_1 , не зазначила хто саме з числа осіб, які беруть участь у справі, є заявником та боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що боржником в ній вказано - ОСОБА_2 .

Між тим, згідно наданих до суду документів, зокрема свідоцтва про народження дитини, ОСОБА_3 , на утримання якої заявник просить стягнути аліменти, батьком дитини значиться інша особа ОСОБА_4 .

Таким чином, суд не вбачає факту виникнення у заявника права вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини з ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Таким чином, оскільки заяву про видачу судового наказу подано з порушенням вимог ст. 163 ЦПК України, суд вбачає підстави для відмови у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 161,163,165,166, 258-261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 8, 9 ч.1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) апеляційні скарги подаються до або через суд першої інстанції, тобто апеляційна скарга може бути подана до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ Л.О. ГРИБАНОВА