Справа № 754/8715/17
У Х В А Л А

Іменем України

05 листопада 2019 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого - судді Галась І.А.,

при секретарі - Гергель В.

за участі: позивача (скаржника) - ОСОБА_13.

позивача (скаржника) - ОСОБА_5

позивача (скаржника) - ОСОБА_4

представника позивача (скаржника) - ОСОБА_8

представника відповідача - ОСОБА_14

представника суб`єкта оскарження - Заяць О.В.

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на дії головного державного виконавця Деснянського РВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Попик О.В.

В С Т А Н О В И В:

08 серпня 2019 року, скаржники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до Деснянського районного суд м. Києва з скаргою на дії головного державного виконавця Деснянського РВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Попик О.В.

Вимоги скарги обґрунтовано наступним.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31.05.2019 року у справі №754/8715/17 (суддя Галась І.А.; набрало законної сили 02.07.2019 року) визначено графік зустрічей ОСОБА_3 - батька з дитиною, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначено графік зустрічей ОСОБА_5 , бабусі, та ОСОБА_4 , дідуся, - з дитиною, ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1

12.07.2019 року на підставі вищезазначеного судового рішення Деснянським районним судом м. Києва, Стягувачам були видані виконавчі листи у справі №754/8715/17.

19.07.2019 року Стягувачами до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві були подані заяви про примусове виконання рішення суду разом з оригіналами виконавчих листів.

29.07.2019 року Стягувачами були отримані повідомлення головного державного виконавця Деснянського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Попик О.В. про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, із посиланням на п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

30.07.2019 року Стягувачами були подані скарги на рішення державного виконавця Попик О.В. до начальника Деснянського РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві, в порядку ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

02.08.2019 року Стягувачами у Деснянському РВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві отримані відповіді на подані ними скарги, за підписом начальника відділу Бучацького Ю.О., згідно якої дії державного виконавця Попик О.В. визнано такими, що вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», без відображення при цьому будь-якого мотивування або нормативного обґрунтування.

Стягувачами оскаржується до суду рішення державного виконавця Попик О.В., оформлені повідомленнями про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №59618783/14, №59617585/14 та №59617969/14 від 23.07.2019 року, отримані Стягувачами 29.07.2019 року.

Вважають, вищезазначені повідомлення державного виконавця Попик О.В. про повернення виконавчого документу стягувачам без прийняття до виконання є незаконними та необґрунтованими, оскільки попри наявність у Законі України «Про виконавче провадження» конкретної статті, яка чітко регулює порядок виконання рішення суду про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною (ст. 64- 1), п.п. 5-11 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, Роз`яснення Департаменту Державної виконавчої служби «Щодо виконання рішень про встановлення побачень з дитиною, рішень про усунень перешкод у побаченні з дитиною» №209/20.4.2/32-19, державний виконавець Попик О.В. дійшла абсолютно необґрунтованого висновку про те, що виконавчі листи Деснянського районного суду м. Києва від 12.07.2019 року у справі №754/8715/17 не містять заходів примусового виконання, а тому підлягають поверненню без прийняття до виконання, на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», чим порушила вимоги ст. ст. 18, 26, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилаючись на викладені обставини справи скаржники просять суд:

1. Визнати повідомлення Головного державного виконавця Деснянського РВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Попик О.В. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №59618783/14, №59617585/14 та №59617969/14 від 23.07.2019 року - неправомірними.

2. Зобов`язати Головного державного виконавця Деснянського РВДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві Попик О.В. усунути порушення (поновити порушене право ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) - шляхом винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих листів Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/8715/17.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 скаргу підтримали та просили задовольнити.

Представник скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 скаргу підтримала та просила задовольнити, з підстав викладених в ній.

Представник відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_10 заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість. Зазначив, що причина невиконання рішення суду пов`язана з неправильним формулюванням позовних вимог.

Представник головного державного виконавця Деснянського РВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Заяць О.В. заперечувала проти задоволення скарги в повному обсязі.

Суд, вислухавши думку сторін, розглянувши подані учасниками справи документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

В порядку розділу VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень", ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України).

Судом встановлено, що рішенням суду від 31 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_9 , 3-тя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні, визнання способів участі у вихованні дитини задоволено частково. Визначено графік зустрічей ОСОБА_3 - батька з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : перший, третій та п`ятий четвер місяця з 16 до 19 години, без присутності матері; кожної першої, третьої та п`ятої суботи місяця з 10 години до 19 години, без присутності матері; 01 травня та 24 серпня кожного року з 10 години до 19 години без присутності матері; 12 лютого та 15 травня кожного року з 10 до 19 години, або наступний вихідний день після даної дати (день народження дитини, батька), без присутності матері; спільний відпочинок без присутності матері протягом тридцяти днів в літній період за домовленість між батьками. Визначено графік зустрічей ОСОБА_4 - дідуся та ОСОБА_5 - бабусі з дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожної першої, третьої та п`ятої неділі місяця з 10 години до 19 години, без присутності матері; 08 лютого та 01 липня кожного року з 10 до 19 години, або наступний вихідний день після даної дати (день народження бабусі та дідуся), без присутності матері. В задоволенні інших вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду, 12 липня 2019 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчі листи №754/8715/17.

Вказані виконавчі листи пред`явлені скаржниками до виконання у Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві

23 липня 2019 року головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Попик Ольгою Василівною, винесено повідомлення про повернення виконавчого документу №754/8715/17 виданого 12.07.2019 року Деснянським районним судом м. Києва, стягувачу ОСОБА_3 без прийняття до виконання №59618783/14, на підставі п.7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням того, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

23 липня 2019 року головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Попик Ольгою Василівною, винесено повідомлення про повернення виконавчого документу №754/8715/17 виданого 12.07.2019 року Деснянським районним судом м. Києва, стягувачу ОСОБА_5 без прийняття до виконання №59617585/14, на підставі п.7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням того, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

23 липня 2019 року головним державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Попик Ольгою Василівною, винесено повідомлення про повернення виконавчого документу №754/8715/17 виданого 12.07.2019 року Деснянським районним судом м. Києва, стягувачу ОСОБА_4 без прийняття до виконання №59617969/14, на підставі п.7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням того, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

30 липня 2019 року стягувачі - ОСОБА_13 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до начальника Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бучацького Юрія Олександровича зі скаргами на повідомлення головного державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Попик Ольги Василівни про повернення виконавчих документів без прийняття до виконання №59618783/14, №59617585/14, №59617969/14 від 23 липня 2019 року.

01 серпня 2019 року Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, розглянуто скарги та повідомлено, що 01.08.2019 року начальником відділу відповідно до вимог ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» здійснено перевірку матеріалів ВП 59618783, 59617585, 59617696, за результатами розгляду яких, дії державного виконавця Попик О.В. визнано такими, що вчинені відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

В силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно п. 1 ч. 1. ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено вичерпний перелік підстав повернення виконавчого документу стягувачу, зокрема: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Як убачається із повідомлень державного виконавця від 23.07.2019 року, виконавчі листи №754/8715/17, видані 12.07.2019 року Деснянським районним судом м. Києва повернуті стягувачам без прийняття до виконання на підставі п. 7 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням того, що виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини в рішенні Sutyazhnik v. Russia від 29 липня 2009 року, Esertas v. Lithuania від 31 травня 2012 року зазначав, що у справах можуть бути обставини, які свідчать про відсутність соціальної потреби чи нагальної суспільної необхідності, які б виправдовували відхилення від принципу правової визначеності. Тобто не потрібно скасовувати правильне по суті рішення суду лише заради правового пуризму.

Як вбачається з наведеного рішення Європейського суду з прав людини, під правовим пуризмом розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок. Разом з тим, вбачаться помилковим «пов`язувати» сферу прояву даного явища суто з принципом правової визначеності, оскільки надмірний «формалізм» може мати місце й в інших випадках, порушуючи право на справедливий судовий розгляд. Тобто під правовим пуризмом слід розуміти надмірно формальне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, без врахування їх доцільності виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд. При цьому необхідно враховувати, з якою метою особа звертається до суду, та чи дійсно порушено право особи з огляду на положення ст.4ЦПК України і ст. 15 ЦК України, де зазначено, що особа може звернутися до суду за захистом свого цивільного права, але лише у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Ст. 64--1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Так, відповідно до статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом. У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Якщо боржник у подальшому перешкоджає побаченням стягувача з дитиною, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. Після відновлення виконавчого провадження державний виконавець повторно здійснює заходи, передбачені цією статтею. Рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Отже, наведеними положеннями Закону чітко передбачено порядок і спосіб виконання судового рішення про встановлення побачення з дитиною.

Згідно із ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відтак, стаття 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює обов`язок державного виконавця вчиняти виконавчі дії з примусового виконання судових рішень про встановлення побачення з дитиною, у порядку, встановленому статтею 63 цього Закону.

Отже, враховуючи, що ст.64-1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено чіткий механізм, порядок і спосіб примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, у тому числі і шляхом застосування санкцій до боржника в разі невиконання рішення суду, суд вважає, що державним виконавцем безпідставно повернуто виконавчі листи без прийняття до виконання.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «Іммобільяре Саффі проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною права на суд, а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Згідно п. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно п. 5 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Одночасно, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, як диспозитивність.

Отже, з урахуванням наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», повноваження державного виконавця щодо вжиття ним заходів щодо примусового виконання рішень і вчинення виконавчих дій, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», мають реалізовуватись ним неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі.

Вказані правові норми, з одного боку, покладаються на державного виконавця обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а з іншого боку - наділяють державного виконавця певними дискреційними повноваженнями щодо самостійного визначення видів і обсягу виконавчих та інших процесуальних дій, а також строків їх вчинення.

Суд при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень, виконуючи завдання цивільного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим законом, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями, тобто, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Завдання цивільного судочинства при здійсненні судового контролю за виконанням судових рішень полягає не у забезпеченні ефективного державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Ради Європи №R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». Проте, на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Отже, повноваження державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, носять дискреційний характер.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону. Забороняється втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця, приватного виконавця з примусового виконання рішень.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7Постанови від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» суд не вправі зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження»можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

Аналогічні роз`яснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно якого, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем.

Враховуючи викладене вище, а також виходячи зі змісту прав та обов`язків виконавця при проведенні виконавчих дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», суд не знаходить підстав для зобов`язання державного виконавця винести постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки вказані дії належать виключно до компетенції державного виконавця, з огляду на те, що підстави для прийняття виконавчого документа до виконання або ж повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження підлягають самостійній перевірці державним виконавцем. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що належним способом захисту прав заявника є зобов`язання державного виконавця вирішити питання про прийняття виконавчого документа до виконання.

З огляду на вказане суд не може втручатись в діяльність державного виконавця в частині вирішення питання про відкриття виконавчого провадження.

На підставі вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання, що скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на дії головного державного виконавця Деснянського РВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Попик О.В. підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 18, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. ст. 19, 129-1 Конституції України; Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на дії головного державного виконавця Деснянського РВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Попик О.В. задовольнити частково.

Визнати неправомірним повідомлення головного державного виконавця Деснянського РВДВС міста Києва ГТУЮ у м. Києві Попик О.В. про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання № 59618783/14, № 59617585/14 та № 59617969/ 14 від 24 липня 2019 року.

Апеляційна скарга на (судове) рішення суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: