Номер провадження: 22-ц/813/5803/19
Номер справи місцевого суду: 504/1852/13-ц
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Дрішлюка А.І.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: адвоката третьої особи ОСОБА_1 - Панькова В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово- будівельний кооператив «Південна Будівельна Компанія» до Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та Комунального підприємства «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» про скасування рішення сільської ради, скасування свідоцтва про право власності та скасування реєстрації права власності, за участю третіх осіб: Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

04 червня 2013 року ОК «ЖБК «Південна Будівельна Компанія» звернулось до суду із позовом до Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та КП «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» про скасування рішення сільської ради, скасування свідоцтва про право власності та скасування реєстрації права власності, за участю третіх осіб: Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_1 ..

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2013 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Скасовано рішення Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №359 від 28 вересня 2011 року щодо оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності, свідоцтво про приватної власності від 30 вересня 2011 року, реєстрацію свідоцтва про право приватної власності від 30 вересня 2011 року ОСОБА_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , проведену КП «Комінтернівське районне бюро технічної інвентаризації» від 03 жовтня 2011 року за реєстраційним номером 34764795.

16 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки приймаючи рішення суд виходив з того, що відповідач Крижанівська сільська рада час прийняття рішення №359 від 28.09.2011р. про оформлення права приватної власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 не врахувала того, що ОСОБА_1 , як член кооперативу не виконала своїх обов`язків по договору та відповідно акт прийому-передачі житлового будинку між позивачем та ОСОБА_1 не підписаний, земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок на ім`я ОСОБА_1 не оформлялася. Однак 12.12.2016р. представником ОСОБА_1 - ОСОБА_4 отримано відповідь від Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області з якої вбачається, що під час прийняття рішення виконкому Крижанівської сільської ради №359 від 28.09.2011р. про оформлення права приватної власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , на розгляд виконкому представником кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна Будівельна Компанія» було надано наступні документи:

- проект рішення виконкому підготовлений Комінтернівським РБТІ;

- заява ОСОБА_1 про оформлення права приватної власності на житловий будинок розташований в АДРЕСА_1 ;

- копія паспорта гр. ОСОБА_1 ;

- державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 ;

- договір суборенди землі від 13.12.2006р., укладений між ТОВ «СВТ-Ко» та обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Південна Будівельна Компанія»;

- технічний паспорт на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 виготовлений Комінтернівським РБТІ на ім`я ОСОБА_1 ;

- договір про участь в кооперативі на правах асоційованого члена між Кооперативом та ОСОБА_1 , за яким Кооператив приймає до свого складу на правах асоційованого члена ОСОБА_1 , та зобов`язується збудувати для неї житловий будинок в АДРЕСА_1 та передати його за актом приймання-передачі;

- декларація про готовність житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , до експлуатації;

- акт приймання-передачі, складений між Кооперативом та ОСОБА_1 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 .

Під час розгляду питання щодо прийняття рішення про оформлення права приватної власності на вказаний житловий будинок на ім`я ОСОБА_1 всі зазначені у протоколі виконкому документи були в наявності та оглядалися всіма членами виконкому Крижанівської сільської ради.

На теперішній час оригінали вищевказаних документів відсутні, оскільки були вилучені працівниками УДСБЕЗ ГУМВС України в Одеській області ще 26.12.2012р. на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси по справі №1522/28983/12. Слід зазначити, що вилучені були всі документи, крім акту приймання - передачі та договору суборенди, оскільки ці документи були відсутні в сільській раді на момент їх вилучення, відсутність цих документів Крижанівська сільська рада пов`язує з пограбуванням, яке сталося в листопаді 2011 року в сільській раді під час якої деякі документи зникли, інші були розкидані, багато з них було пошкоджено та відновити їх не представилося можливим.

Отже виходячи з вказаного 12.12.2016р. виявилися істотні для справи обставини, які не були відомі суду та ОСОБА_1 на час розгляду справи. Оскільки Крижанівська сільська рада підтверджує факт наявності акту приймання-передачі, складеного між Кооперативом та ОСОБА_1 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , і його огляд всіма членами виконкому Крижанівської сільської ради під час розгляду питання щодо прийняття рішення про оформлення права приватної власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 . Крім того, Крижанівська сільська рада вказує, що пакет документів на розгляд виконкому під час прийняття рішення виконкому Крижанівської сільської ради №359 від 28 вересня 2011 року було подано саме представником кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна Будівельна Компанія», що є підтвердженням дійсної волі останнього направленої на оформлення права власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові, в подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник позивача ОК «ЖБК Південа Будівельна Компанія» - Мокієнко І.С. в призначене судове засідання не з`явився.

Крижанівська сільська рада Лиманського району Одеської області в судовому засіданні та письмовими поясненнями не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, пояснивши зокрема те, що під час прийняття рішення сільської ради №359 від 28.09.2011р. яким було оформлено право власності на житловий будинок на ім`я ОСОБА_1 виконавчим комітетом було розглянуто пакет документів, серед яких, у тому числі був акт приймання-передачі житлового будинку. У подальшому частина документів, що розглядалася під час прийняття рішення була вилучена з сільської ради на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси по справі № 1522/28983/12. Та частина документів, що не була вилучена за ухвалою суду, зокрема договір суборенди земельної ділянки та акт приймання-передачі житлового будинку складені між кооперативом «ЖБК «Південна Будівельна Компанія» та ОСОБА_1 в сільській раді відсутні у зв`язку із пограбуванням, що мало місце в листопаді 2011 року.

Представник третьої особи КП «Комінтернівське РБТІ» в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, надала заяву про розгляд справи у відсутність.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами - задовольнено. Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2013 року скасовано. У позовних вимогах ОК «ЖБК «Південна Будівельна Компанія» відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОК «ЖБК «Південна будівельна компанія» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції сторони по справі не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно. Крім того, інтереси третьої особи ОСОБА_1 представляє її адвокат.

Тому у відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка належним чином повідомлених сторін у судове засідання не перешкоджає розглядові справи та доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно частини 1 статті 361 ЦПК України, у редакції, чинній на момент вирішення судом першої інстанції питання про відкриття провадження за заявою третьої особи, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 361 ЦПК України підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

У частині 1 статті 362 ЦПК України зазначено, що заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду. При цьому заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Пунктом 1 частини 2 статті 362 ЦПК України визначено, що строк для подання заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами обчислюється у випадках, встановлених пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи.

Як зазначено у частині 1 та пункту й частини 2 статті 423 ЦПК України, що набрав законної сили з 15 грудня 2017 року, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Частинами 4 та 5 статті 423 ЦПК України передбачено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Встановлено, що у червні 2013 року Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Південна Будівельна Компанія» звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_1 була проведена без відповідних правових підстав.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2013 року позов Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна Будівельна Компанія» задоволено. Скасовано рішення Крижанівської сільської ради №359 від 28 вересня 2011 року про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , свідоцтво право приватної власності на вищевказаний будинок, видане 30 вересня 2011 року ОСОБА_1 та державну реєстрацію права власності в КП «Комінтернівське БТІ» на вказане майно за ОСОБА_1 ..

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 грудня 2013 року рішення апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2013 року скасовано, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2013 року залишено без змін.

При розгляді зави про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, судом першої інстанції встановлено, що 12.12.2016 року представником третьої особи ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , отримано відповідь з Крижанівської сільської ради Лиманського району Одеської області №02-13/1942 від 12.12.2016р. про те, що під час прийняття рішення виконкому Крижанівської сільської ради №359 від 28.09.2011р. про оформлення права приватної власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 , на розгляд виконкому представником кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна Будівельна Компанія» були надано наступні документи:

- проект рішення виконкому підготовлений Комінтернівським РБТІ;

- заява ОСОБА_1 про оформлення права приватної власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 ;

- копія паспорта гр. ОСОБА_1 ;

- державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 ;

- договір суборенди землі від 13.12.2006р., укладений між ТОВ «СВТ-Ко» та обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Південна Будівельна Компанія»;

- технічний паспорт на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, виготовлений Комінтернівським РБТІ на ім`я ОСОБА_1 ;

- договір про участь в кооперативі на правах асоційованого члена між Кооперативом та ОСОБА_1 , за яким Кооператив приймає до свого складу на правах асоційованого члена ОСОБА_1 , та зобов`язується збудувати для неї житловий будинок в АДРЕСА_1 та передати його за актом приймання-передачі; - декларація про готовність житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , до експлуатації;

- акт приймання-передачі, складений між Кооперативом та ОСОБА_1 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 ( т. 2, а. с. 9).

Допитані в судовому засіданні від 29 листопада 2018 року свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які є депутатами Крижанівської сільської ради, та свідок ОСОБА_7 , яка є секретарем ради, періодично виконує обов`язки голови Крижанівської сільської ради, засвідчили, що під час прийняття рішення щодо житлового будинку ОСОБА_1 були наявні усі перелічені документи, у разі відсутності будь-якого документа депутати ради не виносили би дане питання на порядок денний та не приймали би відповідного рішення. Відсутність вказаних документів пояснюється вилученням документів правоохоронними органами 26 грудня 2012 року на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси по справі №1522/28983/12 та пограбуванням. Усі документи, які стосувались оформлення права власності на житлові будинки членів кооперативу ОК ЖБК «Південна Будівельна Компанія» доставлялись до сільської ради представником ОК ЖБК, тому заявниця не знала та не могла знати про наявність або відсутність того чи іншого документу (т. 2, а. с. 208-213).

Дана обставина була підтверджена листом №02-13/1942 від 12.12.2016р. (т. 2, а. с. 9зв.).

Задовольняючи заяву третьої особи ОСОБА_8 суд першої інстанції правильно прийняв до уваги лист Крижанівської сільської ради №02-13/1942 від 12.12.2016р. та пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 і обґрунтовано вважав що договір суборенди земельної ділянки та акт приймання-передачі житлового будинку, складений між кооперативом «ЖБК «Південна Будівельна Компанія» та ОСОБА_1 існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, крім того отримані у судовому засіданні докази спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Згідно ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 316, 317, 319 321 ЦК України визначено, що право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лишу у випадках і в порядку, встановлених законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власність зобов`язує, держава не втручається в здійснення власником права власності.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із Закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 липня 2007 року між ОК «ЖБК «Південна Будівельна Компанія» та ОСОБА_1 укладений договір №26/7 про участь у кооперативі на правах асоційованого члена на умовах, зазначених в Статуті та даним договором для забезпечення житлом шляхом будівництва на підставі затвердженого сторонами індивідуального проекту та введення в експлуатацію об`єкта пайового внеску, та внесення пайового та додаткових внесків асоційованим членом (далі Договір) (т. 1, а. с. 9-11).

Об`єктом пайового внеску, відповідно до п. 2.1. Договору є житловий будинок розташований АДРЕСА_1 .

Розрахунковий термін закінчення будівництва та передачі об`єкта пайового внеску, відповідно до п. 1.1. Договору складає 14 календарних місяців з моменту отримання дозволу на будівництво.

Відповідно до п. 2.5 Договору акт прийому-передачі об`єкта пайового внеску це документ, підтверджуючий, що ЖСК (до підписання та затвердження акту про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта) здав, а Асоційований член кооперативу прийняв закінчений будівництвом об`єкт пайового внеску у відповідності з проектною документацією та комплектацією об`єкта пайового внеску для проведення Асоційованим членом кооперативу оздоблювальних та інших робіт.

Згідно п. 4.3.7 Договору ЖСК зобов`язано: у продовж п`яти днів з моменту отримання повідомлення від Генерального підрядника про закінчення будівництвом об`єкта пайового внеску, пред`явити Асоційованому члену об`єкт пайового внеску для підписання Акту прийому передачі.

Відповідно до п. 4.1.4 Договору Асоційований член кооперативу зобов`язаний протягом п`яти днів з моменту отримання повідомлення від ЖСК про завершення будівництва об`єкту пайового внеску, прийняти його та підписати Акт прийому передачі об`єкта пайового внеску, або надати свої зауваження у письмовому вигляді.

Згідно п. 4.2.1 Договору член кооперативу має право володіння та користування об`єктом пайового внеску з моменту підписання сторонами акту прийому - передачі об`єкту пайового внеску.

Задовольняючи позов ОК «ЖБК «Південна Будівельна Компанія» суд першої інстанції у рішенні Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2013 року виходив з того, що акт прийому-передачі житлового будинку між позивачем та ОСОБА_1 не підписаний, земельна ділянка, на які розташований житловий будинок на її ім`я не оформлявся.

Проте, при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами, судом першої інстанції з достовірністю встановлено, що на момент розгляду спору був наявний державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану в АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 , договір суборенди землі від 13 грудня 2006 року, укладений між ТОВ «СВТ-Ко» та обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна Компанія» та акт приймання-передачі, складений між Кооперативом та ОСОБА_1 житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , які повністю спростовують підстави позову.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що правових підстав для задоволення позову немає. Крім того, суд прийняв до уваги те, що спір між сторонами про стягнення заборгованості, провадження щодо якого було відкрите за ухвалою Суворовського районного суду Одеської області 26.06.2012 року справа №1527/9970/12 на час ухвалення рішення не був закінчений, а тому питання скасування рішення органу місцевого самоврядування про визнання права власності на спірний об`єкт нерухомого майна є передчасним.

Посилання ОК «ЖБК «Південна Будівельна компанія» в апеляційній скарзі на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції не врахував, що у даному випадку не має підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, не приймається до уваги за таких підстав.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У п. 3 постанови №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У п. п. 4, 7 вказаної постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначав, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини четвертої статті 10 ЦПК, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно частини третьої статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК).

Аналізуючи вказані норми права, роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, з`ясовуючи обставини справи, колегія суддів вважає, що лист Крижанівської сільської ради № 02-13/1942 від 12.12.2016р., договір суборенди земельної ділянки та акт приймання-передачі житлового будинку, складений між кооперативом «ЖБК «Південна будівельна компанія» і ОСОБА_1 існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі, крім того отримані у судовому засіданні докази спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Тому вказані обставини є нововиявленими.

Твердження ОК «ЖБК «Південна Будівельна Компанія» в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд першої інстанції безпідставно не врахував, що правових підстав для відмов у позові немає, не приймаються до уваги за таких підстав.

Частиною 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Як зазначено у частині 1 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивачка була зобов`язана довести в судовому засіданні ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, а саме, відсутність правових підстав для набуття права власності, а відповідач - ті обставини, на які він посилався як на заперечення проти позову, а саме, те що право власності на нерухоме майно набуте правомірно.

Однак, в судовому засіданні ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, позивачем не надано доказів на спростування заперечень проти позову.

Так, судом першої інстанції з об`єктивністю та достовірністю встановлено, що третя особа ОСОБА_1 набула права власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 правомірно, тому законних підставах законних підстав скасування рішення Крижанівської сільської ради №359 від 28 вересня 2011 року про оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності ОСОБА_1 на житловий будинок по АДРЕСА_1 , свідоцтво право приватної власності на вищевказаний будинок, видане 30 вересня 2011 року ОСОБА_1 та державну реєстрацію права власності в КП «Комінтернівське БТІ» на вказане майно за ОСОБА_1 немає.

Згідно із частиною 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського Суду з прав людини, що законодавчо ґрунтується на нормах пункту першого Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року», згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосується тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, у якій зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частиною 1 статті 6 та статтею 13 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального судочинства.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно закону і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (див. рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява №29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява №43768/07)).

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Так, у справі Кривенький проти України (Kryvenkyy v. Ukraine), заява №43768/07, рішення Суду від 16.02.2017р. Суд вказав, що позбавлення майна без компенсації його реальної вартості є порушенням такого балансу та покладає надмірний тягар на заявника (справа Рисовський проти України (Rysovskyy v. Ukraine), заява №29979/04, §71, рішення від 20.10.2011р.).

Отже, суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та вірно виходив з того, що є законні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Інших правових доводів апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та приймаючи до уваги ратифікацію Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006р., суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п. 54 Рішення у справі Трофимчук проти України (заява №4241/03) від 28.10.2010р., остаточне 28 січня 2011 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що, «беручи до уваги свої висновки за статтею 11 Конвенції (див. вище пункти 42-45), Суд не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявниці про переслідування її роботодавцем, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими. У зв`язку з цим Суд повторює, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (див. рішення у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1)».

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні про скасування рішення за нововиявленими обставинами та ухвалення нового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» залишити без задоволення, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 29 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 11 листопада 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І.Дрішлюк

П.М.Черевк