КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2019 рокуКиївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Журби С.О., Приходька К.П.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Державного підприємства «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України», третя особа: ОСОБА_1 про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

улистопаді 2018 р. позивач звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 16.01.2018 р. її було прийнято на посаду начальника відділу кадрів до ДП «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України».

У період тимчасової непрацездатості позивача, а саме, 31.10.2018 р. відповідачем видано наказ №180-к про її звільнення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України із зазначенням в наказі проведення звільнення у перший день виходу на роботу працівника.

З даним наказом позивач до виходу на роботу ознайомлена не була, поштовим засобом зв`язку документ не направлявся.

На підставі даного наказу 19.11.2018 р. відповідачем видано ще один наказ №215-к, яким позивача звільнено.

Крім того, в період перебування позивача на лікарняному, відносно неї видавалися накази №157-к від від 04.10.2018 р., №163-к від 10.10.2018 р., №164-к від 11.10.2018 р., №173-к від 22.10.2018 р. про оголошення догани через невиконання посадових обов`язків, що полягає в неналежному веденню обліку робочого часу, військового обліку, блокуванню доступу до документів оркестру, відсутності на робочому місці більше 10 хв.

Вказані накази позивач також вважає незаконними та безпідставними, як такі, що здійснені через помсту керівництва щодо звернень позивача з приводу незаконних дій підприємства до контролюючих органів, накази видані в період тимчасової непрацездатності позивача, без належних підстав, без проведення службового розслідування, отримання згоди профспілкового комітету.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.12.2018 р. (а.с. 63-65), просила визнати неправомірним та скасувати наказ №157-к від 04.10.2018 р., №163-к від 10.10.2018 р., №164-к від 11.10.2018 р., №173-к від 22.10.2018 р., №180-к від 31.10.2018 р., №215-к від 19.11.2018 р., поновити її на посаді начальника відділу кадрів з 19.11.2018 р., стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 19.11.2018 р. до дня винесення судового рішення.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року позов задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано накази №157-к від 04.10.2018 р., №163-к від 10.10.2018 р., №164-к від 11.10.2018 р., №173-к від 22.10.2018 р., видані директором ДП «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України» про оголошення догани ОСОБА_2 .

Визнано неправомірним та скасовано накази №180-к від 31.10.2018 р., №215-к від 19.11.2018 р. видані директором ДП «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України» про звільнення ОСОБА_2 з посади начальника відділу кадрів.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді начальника відділу кадрів ДП «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України» з 19.11.2018 р.

Стягнуто з ДП «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України» на користь ОСОБА_2 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 101 328,75 грн.

Стягнуто з ДП «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України» на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 3628,29 грн.

В частині стягнення заробітної плати за один місяць та поновлення на роботі допущено негайне виконання рішення суду.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, з апеляційними скаргами звернулись: відповідач ДП «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України» та третя особа - ОСОБА_1 .

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції на порушення норм процесуального законодавства, допущені місцевим судом, зокрема при вирішенні питання про відкриття провадження, а також при прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог.

Крім того, на думку відповідача, вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції необґрунтовано врахував докази позивача та відхилив докази, які надавались стороною відповідача, безпідставно визнавши обставини, які позивачем доведені не були.

Третя особа ОСОБА_1 в обґрунтування апеляційної скарги також посилається на порушення судом норм процесуального права, допущені при прийнятті заяви про уточнення позовних вимог, а також щодо не встановлення третій особі строку на подання пояснень щодо позову. Вказує також не неповне з`ясування судом обставин, що мають значення по справі, неналежну оцінку доказів, невідповідність висновків суду встановленим обставинам.

В частині порушення норм матеріального права, заявник зазначає, що дійшовши висновку про відсутність згоди профспілкового комітету на звільнення позивача, суд першої інстанції не вірно застосував положення статті 43 КЗпПУкраїни, не зупинив провадження по справі та не звернувся до профспілкової організації із відповідним запитом.

У відзиві на апеляційні скарги позивач ОСОБА_2 зазначає, що не погоджується з доводами, викладеними в скаргах відповідача та третьої особи, наводить аргументи на їх спростування. Вказує, що суд першої інстанції за наявності належних та достовірних доказів відсутності в діях позивача ознак порушення трудової дисципліни, а також за відсутності доказів, які б доводили умисел, вину та протиправність дій позивача, вірно встановив обставини справи та прийняв обґрунтоване і законне рішення.

В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги представник відповідача Стрижов В.В. та представник третьої особи - Багрій К.В. підтримали доводи апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Позивачка ОСОБА_2 та представник позивача ОСОБА_3 проти задоволення апеляційних скарг заперечували, підтримавши наведені у відзиві на апеляційні скарги обґрунтування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Ухвалене судом першої інстанції рішення по даній справі зазначеним вимогам закону відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 була прийнята на посаду начальника відділу кадрів ДП «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України» з 16 січня 2018 року.

Наказом №7 ДП «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України» від 22.01.2018 р. призначено ОСОБА_2 -начальника відділу кадрів відповідальною за ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних на підприємстві (а.с. 113).

Відповідно до посадової інструкції начальника відділу кадрів, призначення на посаду та звільнення з посади здійснюється наказом керівника підприємства з дотриманням вимог КЗпП України та чинного законодавства про працю. Права та обов`язки начальника відділу кадрів визначені в даній інструкції (а.с. 100-101).

Встановлено, що 10.09.2018 р. позивач звернулась до директора підприємства з доповідною запискою, в якій зазначила про існування проблем відсутності документів у працівників підприємства, пов`язаних з веденням військового обліку на підприємстві. Просила зобов`язати працівників привести документи військового обліку до норм діючого законодавства в термін до 30.11.2018 р. та надати до відділу кадрів (а.с. 23-28).

Встановлено, що 04.10.2018 р. наказом №157-к відповідачем видано наказ про оголошення догани ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю на робочому місці більше 10 хв. (а.с. 102).

В пояснювальній записці позивач зазначила, що в цей період часу у неї була перерва від роботи (а.с. 103).

Від підпису на даному наказі позивач відмовилась, про що складено відповідний акт (а.с. 108).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_2 перебувала на лікарняному в період з 05.10.2018 року по 26.10.2018 року включно та з 29.10.2018 року по 16.11.2018 року включно (т. 1 а.с. 16-17)

Судом встановлено, що 10.10.2018 р. відповідач видав наказ №163-к про оголошення догани позивачу через невиконання посадових обов`язків, що полягає в неналежному веденні обліку робочого часу керівного та художнього складу оркестру, передбаченого наказом по підприємству від 06.09.2018 р. №40/1 (а.с. 110), що підтверджується відсутністю підписів відповідальної особи на табелі обліку робочого часу за вересень 2018 р. (а.с. 109).

Встановлено, що 11.10.2018 р. директором підприємства видано наказ №164-к про оголошення догани ОСОБА_2 , у зв`язку з невиконанням посадових обов`язків, що полягає в неналежному веденні військового обліку, що підтверджується відсутністю документів з військового обліку окремих працівників оркестру, відсутністю попереджень працівників оркестру із зобов`язанням надати документи з військового обліку (а.с. 112).

Наказом №173-к від 22.10.2018 р. позивачу оголошено догану через блокування доступу до документів працівників оркестру (особових справ, трудових книжок), що полягає в опечатуванні та закритті на ключ металевої шафи з документами, не передачею ключів керівництву оркестру, що перешкоджає належній роботі підприємства (а.с. 116).

Керівництвом підприємства із залученням спеціаліста ТОВ «Системні технології України» здійснено відкриття замка металевої шафи, про що зазначено в акті від 22.10.2018 р. (а.с. 119).

Встановлено, що 31.10.2018 р. копії наказів про оголошення догани направлено позивачу засобами поштового зв`язку. 05.11.2018 р. позивачем отримано документи (а.с. 123).

Встановлено, що 12.10.2018 р. директор підприємства звернувся до первинної профспілкової організації державного академічного естрадно-симфонічний оркестр України з поданням про погодження звільнення ОСОБА_2 з посади (а.с. 124).

Постановою профспілкового комітету від 17.10.2018 р. №2/25 вирішено створити комісію по трудових спорах на найближчих загальних зборах колективу 29.10.2018 р. (а.с. 125).

Встановлено, що 31.10.2018 р. відповідачем винесено наказ №180к про звільнення позивача через систематичне невиконання посадових обов`язків на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Звільнення провести з першого робочого дня після виходу ОСОБА_2 на роботу після відсутності з нез`ясованих причин (а.с. 126).

Судом встановлено, що 19.11.2018 р. директором підприємства винесено наказ №215-к про звільнення позивача у зв`язку з першим днем виходу на роботу, з виплатою компенсації за невикористану щорічну відпустку 19 календарних днів (а.с. 127).

Листом від 10.12.2018 р. профспілковий комітет повідомив позивача, що згоду на її звільнення не надавав. Було лише звернення до директора підприємства з проханням скликати загальні збори трудового колективу для необхідності обрати комісію по трудових спорах для з`ясування обставин справи (а.с. 151).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав встановленим, що при винесенні наказів про оголошення догани відповідачем не доведено, що мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), не дотримано положень ст. ст. 147-149 КЗпП України, в тому числі, не відібрано письмових пояснень від позивача, не надано доказів відмови від таких пояснень, накази винесено в період перебування останньої на лікарняному. При обранні виду стягнення відповідачем не враховано ступеню тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідачем не доведено систематичного порушення позивачами трудової дисципліни, звільнення позивача не узгоджено з профспілковою організацією.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана чи звільнення.

Порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності (постанова Верховного суду від 23.01.2019 р. провадження № 61-42575св18).

Статтею 40 КЗпП України визначено випадки розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового договору до закінчення строку його чинності, за ініціативою власника або уповноваженого ним органу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 3 статті 40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків було протиправним та винним і мало систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Отже, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та вимог ч. 1 п. 3 ст. 40 КЗпП України, до юридичних фактів, які підлягають встановленню судом при вирішенні спору про законність звільнення ОСОБА_2 з цих підстав, є такі: чи мав місце дисциплінарний проступок (вина, протиправна поведінка), який став безпосередньо підставою для звільнення працівника; чи передувала його звільненню система порушень, за які до нього з додержанням вимог ст. ст. 147-149 КЗпП України були застосовані дисциплінарні стягнення.

В силу ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року N 9, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Безпосередні обов`язки працюючих закріплені в ст.139 КЗпП України та правилах внутрішнього трудового розпорядку. Конкретні завдання та обов`язки працівника, його права та відповідальність закріплюються у посадовій інструкції. Саме за невиконання або неналежне виконання працівником з його вини таких трудових обов`язків може настати дисциплінарна відповідальність цього працівника.

Виходячи з наказу № 180к від 31.10.208 року, підставою для звільнення ОСОБА_2 з роботи стало систематичне невиконання останньою своїх посадових обов`язків, що підтверджується наказами про оголошення доган №157-к від 04.10.2018 р., №163-к від 10.10.2018 р., №164-к від 11.10.2018 р., №173-к від 22.10.2018 р.

При цьому, відповідно до змісту зазначених наказів, невиконання позивачем своїх посадових обов`язків полягало у наступному:

- відсутність на робочому місці більше 10 хвилин,

- неналежне ведення обліку робочого часу складу оркестру,

- неналежне ведення військового обліку,

- опечатування та закриття на ключ шафи з документами працівників, не передача ключів керівництву оркестру.

Надаючи оцінку зібраним по справі доказам, суд першої інстанції вірно встановив, що накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани не відповідають вимогам ст. 149 КЗпП України.

Так, відсутність ОСОБА_2 на робочому місці більше 10 хв. (наказ №157-к від 04.10.2018 р.) не можна вважати винним, скоєним умисно порушенням трудової дисципліни, оскільки посадовою інструкцією не передбачено обов`язку начальника відділу кадрів постійно перебувати за робочим місцем без можливості відлучитись. Крім того, судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що в цей день 04.10.2018 року позивачка була присутня на роботі.

Судом першої інстанції також вірно встановлено відсутність передбачених законом підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за неналежне ведення військового обліку (наказ №164-к від 11.10.2018 р.)

При цьому, в ході розгляду справи встановлено, що всі особи, у яких було виявлено відсутність документів з військового обліку були прийняті на роботу ще до призначення позивача начальником відділу кадрів. У зв`язку з цим ОСОБА_2 доповідною запискою від 10.09.2018 р. повідомляла відповідача про існування проблеми відсутності документів у працівників підприємства, пов`язаних з веденням військового обліку та просила директора зобов`язати працівників привести документи з військового обліку до норм діючого законодавства. Оскільки позивач самостійно не могла усунути дані проблеми, про що повідомила відповідача, її дії не можуть бути розцінені винне та умисне порушення посадових обов`язків.

Крім того, вирішуючи питання про накладення на позивача догани за наказом наказ №164-к від 11.10.2018 р. відповідачем не було з`ясовано причин відсутності на підприємстві документів військового обліку, не відібрано пояснень у позивача щодо вказаної ситуації.

Щодо неналежного ведення обліку робочого часу (наказ №163-к від 10.10.2018 р.), судом встановлено, що у зв`язку з вилученням із документообігу підприємства Журналу виходу/уходу на роботу/з роботи згідно наказу директора відповідача, у позивача була відсутня можливість контролювати присутність на роботі художнього складу колективу. Про це вона повідомила директора підприємства службовою запискою з проханням відсторонити її від обов`язків по табелюванню художнього складу підприємства по причини їх частої відсутності на роботі. Проте, відповідач обставини доповідних записок залишив без уваги. Протилежного відповідачем доведено не було. З огляду на вказане, суд першої інстанції обґрунтовано встановив відсутність підстав для оголошення догани .

Встановлено, що на позивача згідно посадової інструкції покладено обов`язок оформлення приймання, переведення і звільнення працівників згідно трудовим кодексом, облік особового складу довідок про трудову діяльність, заповнення трудових книжок, ведення документації з кадрів (п. 9 інструкції). Наказом №173-к від 22.10.2018 р. позивачу оголошено догану через блокування доступу до документів працівників оркестру (особових справ, трудових книжок), що полягає в опечатуванні та закритті на ключ металевої шафи з документами, не передачею ключів керівництву оркестру.

Судом встановлено, що у день винесення наказу позивач перебувала на лікарняному. В матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача до начальника відділу кадрів з вимогою надати доступ до таких документів.

З огляду на вищевказане, оскільки факту систематичного порушення трудової дисципліни в діях ОСОБА_2 не встановлено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для звільнення позивача з роботи.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача про відсутність рішення профспілкової організації за поданням відповідача про надання згоди на звільнення ОСОБА_2 та покладення на суд обов`язку отримання такого рішення, колегія суддів погоджується з їх обґрунтованістю. В той же час, суд першої інстанції дійшов висновку про скасування наказів про звільнення позивача з підстав відсутності систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором, а тому зазначені обставини не призвели до неправильності висновків суду щодо неправомірності звільнення позивачки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

В частині доводів апеляційних скарг щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства при прийнятті заяви ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог від 04.12.2018 року, колегією встановлено наступне.

Заява про уточнення позовних вимог надійшла до Святошинського районного суду м. Києва 04.12.2108 року (т. 1 а.с. 63-72)

З матеріалів справи вбачається, що копію заяви про уточнення позовних вимог разом з додатками направлено на адресу відповідача 19.12.2018 року. (т. 1 а.с. 86-87)

З огляду на те, що в матеріалах справи наявна заява представника відповідача Стрижова В. про ознайомлення з матеріалами справи від 13.12.2018 року (т. 1 а.с. 73), а також заява про відкладення підготовчого судового засідання з метою підготовки відзиву на позов від 17.12.2018 року, твердження про відсутність у відповідача та третьої особи процесуальної можливості відреагувати на уточнені позовні вимоги є необгрунованим.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з неухваленням відповідного процесуального рішення щодо прийняття заяви про уточнення позовних вимог до розгляду, не повинно впливати на обсяг процесуальних прав позивача щодо подання такої заяви до закінчення підготовчого засідання по справі, а також не може бути підставою для скасування правильного по суті судового рішення.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об`єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 269, 374, 375, 381-383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного підприємства «Державний академічний естрадно-симфонічний оркестр України» - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 23 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Журба С.О.

Приходько К.П.