Справа № 463/6232/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Шеремета Г.І.
Провадження № 22-ц/811/2415/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Матяш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року про компенсацію судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, витребування майна та вчинення інших дій, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, витребування майна та вчинення інших дій.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 - залишено без розгляду, роз`яснено позивачу право, передбачене ч.2 ст.257 ЦПК України, на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05.11.2019р. ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року про залишення позову без розгляду - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про компенсацію здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи №463/6232/16-ц (провадження №2/463/139/19) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, витребування майна та вчинення інших дій - відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржила відповідачка ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про відмову у задоволенні її клопотання про відшкодування судових витрат у цивільній справі № 463/6232/16-ц порушив її права, що є порушенням норм процесуального і матеріального права. Зокрема, судом не надано оцінку тому факту, що розгляд справи тривав більш ніж два роки і весь цей час вона вимушена була нести витрати пов`язані з розглядом справи. Відмова у задоволенні її клопотання про стягнення судових витрат є порушенням вимог ст. 6 та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), ухваленої членами Ради Європи 04.11.1950 року і ратифіковано Україною 17.07.1997 року. Вважає, що склад і розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі і з огляду на це, понесені нею витрати повністю доведено.

На підтвердження цих обставин суду були надані договір про надання правової допомоги та документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення).

Апелянт просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її клопотання про стягнення судових витрат з позивача ОСОБА_2 .

Сторони у справі в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлялися про час і місце судового засідання, що стверджується матеріалами справи.

ОСОБА_5 подала в суд заяву про слухання справи без її участі.

Частиною 2 ст.372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову узадоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про компенсацію здійснених судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що залишення позову без розгляду з підстав повторної неявки позивача не може свідчити про необґрунтованість поданого позову і його безпідставність, а відтак не може бути підставою для визнання дій позивача необґрунтованими, як по пред`явленню позову, так і по неявках в судові засідання.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи встановлено, що Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 - залишено без розгляду, роз`яснено позивачу право, передбачене ч.2 ст.257 ЦПК України, на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05.11.2019 року ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2019 року про залишення позову без розгляду - скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Із врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав передбачених ч. 5 ст. 142 ЦПК України, для пред`явлення відповідачкою вимоги про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_6 про стягнення витрат на правничу допомогу у зв`язку із необґрунтованими діям позивача, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачкою ОСОБА_7 Лісановою ОСОБА_8 .Ю., 11 червня 2019 року подано заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу в сумі 12 000 грн..

В обґрунтування поданої заяви та апеляційної скарги, відповідачка зазначала, що нею понесені витрати пов`язані із веденням справи у зв`язку з чим було укладено Договори про надання правової допомоги від 31.08.2018 року та 15.02.2019 року, за якими за правову допомогу при підготовці та розгляді справи, адвокат Землянська К.В. отримала плату за ведення справи в розмірі 12000 грн.. Вважала, що на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі залишення позову без розгляду, має право заявити вимоги про компенсацію здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позовна заява була залишена без розгляду у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача.

При цьому, відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Єдине, на що посилається відповідачка при поданні заяви про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи та в апеляційній скарзі - це те, що позивач пред`явив безпідставний позов.

Явка в судове засідання є правом будь-якої особи, яка бере участь у справі, в тому числі і позивача.

Тому, залишення позову без розгляду, не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як звертатися до суду за захистом своїх прав це право позивача, передбачено цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмеження у його реалізації.

При таких обставинах, не явка позивача до суду, не може вважатися необгрутованими діями.

З врахуванням вказаних обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 червня 2019 року про компенсацію судових витрат скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про компенсацію здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи №463/6232/16-ц (провадження №2/463/139/19) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання правочинів недійсними, витребування майна та вчинення інших дій відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05.11.2019 року.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П.Цяцяк

Н.О.Шеремета