КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Панченка М.М.

суддів - Іванченка М.М., Білич І.М.

при секретарі - Кемському В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Найєма Масі-Мустафа, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про скасування розпорядження та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року адвокат Решетіло Сергій Володимирович, який діяв в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Ірпінської міської ради і просив ухвалити рішення, яким визнати незаконним розпорядження №50-о від 11.03.2019 року про звільнення ОСОБА_1 за п.2 ст.36 КЗпП з посади директора Комунального закладу «Центральний міський стадіон» Ірпінської міської ради та поновити її на роботі на указаній посаді з дня незаконного звільнення.

Позивач послався на те, що на день звільнення позивачка ОСОБА_1 була вагітною, а тому, в силу ст.184 КЗпП, її звільнення з роботи є незаконним.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2019 року у позові відмовлено з підстав того, що позивачка на день звільнення не надала відповідачу інформацію про її вагітність, а перебування працівника на лікарняному, не є перешкодою для його звільнення з роботи на підставі припинення дії трудового контракту.

В поданій апеляційній скарзі адвокат позивачки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив задовольнити позов.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Між тим, рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини, і ухвалене без повного і всебічного з`ясування обставин, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Як слідує із матеріалів справи, 12.03.2016 року між сторонами - відповідачем Ірпінською міською радою в особі міського голови Карплюка В.А. та позивачкою ОСОБА_1 укладено трудовий контракт, відповідно до якого, відповідачка працевлаштована на посаду директора Комунального закладу «Центральний міський стадіон» Ірпінської міської ради на термін до 11.03.2017 року.

12.03.2017 року між цими ж сторонами укладено додаткову угоду до Контракту з керівником комунального закладу від 12.03.2016 року, яким дію трудового контракту продовжено до 12.03.2019 року /а.с.8/.

Відповідно до ч.3 ст.21 КЗпП контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки, відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організація праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Як слідує з матеріалів справи, 20.03.2019 року позивачці стало відомо, що вона розпорядженням виконуючого обов`язки міського голови Ірпінської міської ради від 11.03.2019 року за №50-о була звільнена з посади директора Комунального закладу «Центральний міський стадіон» Ірпінської міської ради з 12.03.2019 року у зв`язку із закінченням контракту/а.с.10/.

Вважаючи своє звільнення таким, що не відповідає вимогам ст.184 КЗпП, посилаючись на те, що на дату звільнення у неї мала місце вагітність тривалістю 12-13 тижнів, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.3 ст.184 КЗпП звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціатив власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

Тобто, із наведеного слідує, що відповідач не мав права звільняти з роботи позивачку, у зв`язку з чим, її позовні вимоги про поновлення на роботі є обґрунтованими.

Отже, позивачка повинна бути поновлена на роботі на посаді директора Комунального закладу «Центральний міський стадіон» Ірпінської міської ради з 12.03.2019 року.

Судом також встановлено, що, в цьому провадженні, позивачка не просила суд стягнути на свою користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Доводи відповідача в тій частині, що йому не було відомо про вагітність позивачки на день її звільнення з роботи, не можуть бути підставою для відмови у позові, оскільки, як встановлено судом, на день звільнення позивачки з роботи - 12.03.2019 року, існували обставини, які перешкоджали звільненню позивачки з роботи з підстав закінчення дії контракту, навіть, якщо про ці обставини не було відомо відповідачу. А тому, з дати, коли Ірпінській міській раді стало відомо про безпідставне звільнення позивачки з роботи, він повинен був виправити свою, навіть неумисну, помилку, скасувавши наказ про звільнення позивачки з роботи, та виконати вимоги передбачені статтею 184 КЗпП, якими врегульовано захист трудових прав вагітних жінок.

Ухвалюючи зазначене рішення, колегія суддів керується, як положеннями трудового законодавства, так і ст.3 ЦК України та ст.2 ЦПК України, згідно яких, одним із основних принципів цивільного судочинства є верховенство права, що вимагає від судів при вирішенні спорів дотримання справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Найєма Масі-Мустафа, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити.

Скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 07 серпня 2019 року та постановити нове рішення, яким визнати незаконним розпорядження Ірпінської міської ради від 11.03.2019 року за №50-о про звільнення ОСОБА_1 з роботи та поновити ОСОБА_1 з 12 березня 2019 року на посаді директора Комунального закладу «Центральний міський стадіон» Ірпінської міської ради.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді