Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 753/21379/16-ц

провадження № 61-24976св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне підприємство «Гарант-Енерго»,

треті особи: приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного підприємства «Гарант-Авто» на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року у складі судді Лужецької О.Р. та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2017 року у складі колегії суддів: Волошиної В. М., Панченка М. М., Слюсар Т. А.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного підприємства «Гарант-Енерго», (далі - ПП «Гарант-Енерго») треті особи: приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» (далі - ПрАТ «Європейський страховий альянс»), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 10 серпня 2015 року у м. Києві по просп. Бажана сталася дорожньо-транспортна пригода за участі екскаватора «Борекс-2201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ПП «Гарант-Енерго», під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року, водія автомобіля екскаватора «Борекс-2201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Відповідно до висновку від 14 жовтня 2015 року № 611/1 судового експерта Коваля І. М. матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «KIA Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становив 42 424 грн 70 коп. Враховуючи, що відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних № АІ/7132047 цивільно-правова відповідальність ПП «Гарант-Енерго» застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс», останній сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 30 126 грн 44 коп.

За таких обставин ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідним позовом та, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з ПП «Гарант-Енерго» матеріальну шкоду у розмірі 12 298 грн 26 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 тис. грн, витрати за дослідження збитків нанесених автомобілю у розмірі 1 324 грн 98 коп., моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн та судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПП «Гарант-Енерго» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 12 298 грн 26 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 тис. грн та моральну шкоду у розмірі 1 тис. грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суди дійшли висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача вартості матеріальної шкоди в розмірі 12 298 грн 26 коп. та витрат за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1 тис. грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню. При визначенні розміру відшкодування судами враховано вимоги розумності і справедливості, та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у пункті 9 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин, та правильно визначено її розмір у 1 тис. грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ПП «Гарант-Енерго» посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Заявник зазначає, що судом першої інстанції було позбавлено ПП «Гарант-Енерго» права надати суду заперечення на позовну заяву та докази, якими він заперечує проти позову. Судами попередніх інстанцій не було досліджено, якими саме доказами позивач підтверджує наявність моральної шкоди та її розмір. Також не було з`ясовано та встановлено наявності вимоги до страховика ПрАТ «Європейський страховий альянс» та не враховано наявності застрахованої відповідальності відповідача перед третіми особами в страховій компанії ПрАТ «Європейський страховий альянс».

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 листопада 2017 року поновлено ПП «Гарант-Енерго» строк на касаційне оскарження заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2017 року, було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Дарницького районного суду м. Києва зазначену цивільну справу. Клопотання ПП «Гарант-Енерго» про зупинення виконання заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року залишено без задоволення.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У січні 2018 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі надійшло заперечення на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому вона посилалась на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги ПП «Гарант-Енерго» висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 серпня 2015 року у м. Києві по просп. Бажана сталася дорожньо-транспортна пригода за участю екскаватора «Борекс-2201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ПП «Гарант-Енерго», під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «КІА Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль останнього отримав механічні пошкодження.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року, водія екскаватора«Борекс-2201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а. с. 4).

ОСОБА_4 під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових відносинах із ПП «Гарант-Енерго», що підтверджується листом ПП «Гарант-Енерго» від 28 листопада 2016 року (а. с. 44).

Таким чином, обов`язок по відшкодуванню шкоди має нести ПП «Гарант-Енерго», оскільки шкода заподіяна їх працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7132047 екскаватор «Борекс-2201», реєстраційний номер НОМЕР_1 застраховано у ПрАТ «Європейський страховий альянс» останній сплатив позивачу страхове відшкодування у розмірі 30 126 грн 44 коп., що підтверджується самим позивачем.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 14 жовтня 2015 року № 611/1 судового експерта Коваля І. М. матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «КІА Sportage», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 42 424 грн 70 коп., а за мінусом 30 126 грн 44 коп., які сплатила позивачу страхова компанія становить 12 298 грн 26 коп., які і стягнув з відповідача на користь позивача суд першої інстанції.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга ПП «Гарант-Енерго» задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно із частинами другою, п`ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підставами відшкодування шкоди за цим деліктом є: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (незалежно від вини).

Задовольняючи частково позовні вимоги в зазначеному розмірі суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, з наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди та покладаючи обов`язок по його відшкодуванню у розмірі 1 тис. грн на відповідача, суди першої та апеляційної інстанцій вірно врахували роз`яснення, викладені у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди»від 31 березня 1995 року № 4, згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин, а також вимоги розумності і справедливості.

Висновки судів щодо підстав про часткове задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Посилання відповідача у касаційній скарзі на ту обставину, що суди попередніх інстанцій не врахували наявності застрахованої відповідальності відповідача перед третіми особами в страховій компанії ПрАТ «Європейський страховий альянс», який, на думку відповідача, повинен нести відповідальність, є безпідставними, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Інші доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Гарант-Енерго» залишити без задоволення.

заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович