Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

№ 610/2864/19

№ 2/610/926/2019

07.11.2019 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.

за участі

секретаря: Паточка А.М.,

розглянувши в місті Балаклія Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

17 вересня 2019 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просив змінити розмір аліментів на утримання дитини з 2000грн. на 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 05.11.2015 року з нього було стягнуто аліменти на користь відповідача на утримання дитини у розмірі 300грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, які за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 19.11.2018 року було збільшено до 2000грн. Оскільки його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, у нього виникла заборгованість по аліментам у сумі 20545,19грн., в результаті чого державним виконавцем було на нього накладено штраф в розмірі 4109,04грн. Зазначив, що окрім аліментів додатково здійснював витрати на дитину, що підтверджується квитанціями, та здійснює, не отримуючи чеків.

У позивача змінилось матеріальне становище, оскільки він офіційно працевлаштувався, розмір його заробітної плати становить 2549,13грн., тому він не має можливості сплачувати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилавється також на проблеми зі здоров`ям і потребу лікування, на що також потрібні кошти. Враховуючи вищенаведене просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача.

Відповідач позов не визнала, надала відзив на позов, в якому вказала, що додаткові витрати на дитину позивач здійснював в добровільному порядку, а надані позивачем квитанції вже були предметом розгляду попередньої судової справи про збільшення розміру аліментів. Вказала, що неможливість сплатити заборгованість по аліментам та суми штрафу не є підставою для зміни розміру аліментів. Зазначає, що консультативні висновки спеціаліста, надані позивачем на підтвердження погіршення стану його здоров`я, не є належними доказами необхідного діагнозу. До того ж, низька заробітна плата позивача підтверджується сумнівними довідками липня 2019р., в той час як відповідачу відомо, що позивач працює на договірних умовах, де не можливо довести дійсний розмір його заробітної плати (а.с. 37).

Позивач просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача надав письмову заяву, в якій позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні та розглянути справу за його відстуності.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Матеріали справи свідчать, що за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 19.11.2018 року було збільшено розмір аліментів, які стягуються з позивача за рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 05.11.2015 року на користь відповідача на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 300грн. до 2000грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10, 11).

З цим рішенням позивач вочевидь погодився, оскільки відсутні дані про його оскарження.

Позивачем до позовної заяви було додано квитанції про сплату за утримання в дитячому садку дитини ОСОБА_3 в період з лютого 2015р. по березень 2018р. (а.с. 12-16) та чеки про здійснення покупок для дитини за період з 16.05.2018р. по 18.11.2018р. (а.с. 17-21).

Відповідно до довідки від 08.07.2019р. ОСОБА_1 працює в ТОВ «Харківбудсервіс» муляром 3 розряду з 05.07.2019р. (а.с. 22) та відповідно до довідки про доходи від 05.08.2019р. заробітну плату йому було нараховано в липні 2019р. в сумі 3108,70грн. (а.с. 23).

ОСОБА_1 були встановлені захворювання, що підтверджується консультативними висновками спеціаліста (а.с. 24-27).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину - найважливіший обов`язок матері і батька.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Із позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що він просить змінити розмір аліментів до 1/4 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до наданої довідки про доходи та прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку буде становити менше 2000грн., тобто позивач фактично просить зменшити аліменти, шляхом зміни способу їх стягнення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (Постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі, рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Отже, враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, але ці обставини підлягають доказуванню.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Аналіз положень ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: суттєві зміни матеріального та сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Така зміна обставин має настати після того, як суд або батьки (за домовленістю) визначили первісний розмір аліментів, при цьому, вирішуючи спір, суд зобов`язаний застосувати як положення ст. 192 СК України, так і низку інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК України, ст. 183 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд виходить з принципів судочинства про змагальність судового процесу та ухвалення рішення судом лише на підставі доказів, наданих сторонами.

Позивач посилався на те, що змінилось його матеріальне становище, оскільки він офіційно працевлаштувався, розмір його заробітної плати становить 2549,13грн., тому він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 2000грн. щомісячно.

Проте, сам факт офіційного працевлаштування позивача не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, так як не підтверджує зміну його матеріального становища в гіршу сторону. В суду відсутні відомості про його доходи на момент ухвалення рішення про збільшення розміру аліментів, можливо після працевлаштування його матеріальний стан навіть поліпшився.

Разом з тим, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум, для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року складає 2027грн., з 1 липня - 2118грн., з 1 грудня - 2218грн.

Отже, розмір стягнутих за судовим рішенням судом аліментів відповідає чинному закону.

Позивач є працездатною особою, а тому не позбавлений можливості влаштуватися на роботу, заробітна плата за яку могла б забезпечувати в повній мірі його потреби та право дитини на отримання аліментів у розмірі, визначеному рішенням суду та необхідному для її нормального розвитку.

Суд також зазначає, що довідка про працевлаштування датована ще 08 липня 2019р., а довідка про доходи видана 05 серпня 2019р. та лише за один місяць - липень 2019р. Даних про працевлаштування та заробітну плату позивача на момент вирішення справи судом ним не надано, суд позбавлений можливості це встановити, оскільки позивач не з'явився в судове засідання, вказавши в позовній заяві про розгляд справи за його відсутності.

Тому суд не враховує цей довод, як достатню підставу для зменшення розміру аліментів.

Крім того, позивач посилався на проблеми зі здоров`ям, які потребують лікування, на що потрібні кошти, на підтвердження чого надав консультативні висновки спеціаліста від 26.09.2018р. та від 14.06.2019р., з яких вбачається, що у позивача наявні хвороби стоп, які були наявні у нього ще до винесення рішення про збільшення розміру аліментів, не вбачається також про ускладнення цієї хвороби, тобто ця обставина не є такою, що змінилась.

В останьому висновку зазначено, що йому рекомендовано носіння устілок (супінаторів), аркоксія 90мг в день при болях, УВТ пяточних «шпор», фізіотерапевтичне лікування. При цьому, позивачем не доведено, що лікування пяточних «шпор» потребує щомісячних додаткових витрат та позивачем такі витрати понесено.

Посилання позивача на здійснення додаткових витрат на дитину та оплату дитячого садка суд не бере до уваги, оскільки здійснення цих витрат підтверджується квитанціями та чеками, датованими до 19.11.2018р.

З вказаного вбачається, що ці обставини існували на час винесення Балаклійським районним судом Харківської області судового рішення від 19.11.2018 року про збільшення розміру аліментів на утримання доньки.

Наявність заборгованості по аліментам та накладення штрафу на позивача за їх несплату також не можуть слугувати підставами для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, у справі відсутні достатні, належні і допустимі докази існування обставин на підтвердження підстав, визначених у статті 192 СК України для зменшення розміру аліментів.

Зазначені позивачем підстави для зменшення розміру аліментів не свідчать про погіршення його матеріального становищата стану його здоров'я після збільшення розміру аліментів.

Тобто позивач не довів обставини, які виключають можливості сплати ним аліментів на утримання дитини у розмірі, визначеному рішенням суду від 19.11.2018 року, а саме у розмірі 2000грн. щомісяця.

Приймаючи до уваги, що сплата аліментів у розмірі 2000грн. щомісячноне є надмірним тягарем для позивача, а їх зменшення не відповідає інтересам дитини, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі, раніше визначеному рішенням суду, та необхідності їх встановлення у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то судовий збір не підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Повністю відмовити в позові.

Дата складання повного судового рішення 12 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суду Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 .

Головуючий В.М. Стригуненко