19.11.2019 Провадження № 2-п/331/27/2019
Справа № 331/5203/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.,

при секретарі Андрієнко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 01.03.2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

26.03.2019 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 01.03.2019 року.

В обґрунтування заяви зазначено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 10 жовтня 2010 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 315 - розірвано.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, яка відповідно до п.9 Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону №2147-VIII від 03.10.2017, що діє з 15 грудня 2017 року, регулює порядок і строк подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

В заочному рішенні зазначено наступне: «Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду на 22.12.2018 року на 13 год. 15 хв.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з*явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, ОСОБА_1 особисто був присутній в підготовчому судовому засіданні 22.12.18 p., заявляв клопотання про застосування удом заходів щодо примирення подружжя та відвід судді. 15.01.2019 р. на адресу суду надіслав клопотання про відкладення розгляду справи з підстав розірвання договору про надання правової допомоги з адвокатом. 28.02.19 р. ОСОБА_1 надіслав суду заяву з проханням повідомляти його удовими повістками (із зазначенням: відповідної адреси місця його проживання).

Належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 про час та місце судових засідань призначених на 15.01.2019 року та 01.03.2019 р. підтверджується, також, наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями та відповідні оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.

Фактичні обставини справи, а саме: особиста присутність відповідача ОСОБА_1 на підготовчому удовому засіданні, тобто обізнаність про удовий розгляд, а також тривалий час розгляду справи за який відповідач мав можливість скористатись правовою допомогою, свідчать про те, що ним свідомо затягується розгляд справи.

Таким чином, згідно з вимогами статей 128, 131 ППК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин.

Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги пояснення, позивача та її представника та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце удового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, суд у відповідності до статті 280 1ІПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалив провести розгляд справи у заочному режимі та ухвалити по справі рішення на підставі наявних у справі доказах».

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідно до ст. 288 ч. 1 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вважає, що у суду були відсутні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення у зв`язку із вищенаведеним:

Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що заочний розгляд справи можливий лише у разі, якщо одночасно наявні всі чотири умови, визначені ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Однак, в даному разі одночасно вказані чотири умови були відсутні, так як ОСОБА_1 особисто було подано відзив на позовну заяву (п. 3 ч. 1 ст. 280 ЦПК України), який міститься в матеріалах справи, та він не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи про розірвання шлюбу (п.1 ч.1 ст. 280 ЦПК України).

Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, повістками-повідомленнями.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не отримував особисто під розписку судові повістки-виклики, які були надіслані судом. Судові повістки повернулися до суду за закінченням терміну зберігання, що не може вважатись належним повідомленням про місце і час розгляду справи.

Також зазначає, що судові повістки направлялися на іншу адресу - АДРЕСА_1 . хоча з 2016 року він має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 додатково в лютому 2019 року було надано суду заяву, в якій він зазначав про своє дійсне місце реєстрації ( АДРЕСА_2 ). Крім того, таку адресу зазначала сама позивачка в заяві про уточнення позовних вимог.

Крім того, засобами телефонного зв`язку ОСОБА_1 також не було повідомлено про день та час судового засідання по справі.

Вважає, що суд не повідомив його належним чином про місце та час слухання справи про розірвання шлюбу, так як направляв судові повістки на іншу адресу, а не на адресу його зареєстрованого місця проживання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507 цс 18) висловила правову позицію, відповідно до якої приписи ЦПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи; окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду (п.п. 47, 48 постанови). Повернення судової повістки з відміткою «через незапит» має аналогічну природу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми прав до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В матеріалах справи відсутні відомості про те, що він отримав судову повістку про виклик до суду на 01.03.2019 року, також відсутні відомості про те, що він відмовився від отримання вказаної судової повістки.

Відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку у випадку неявки в судове засідання учасника справи належним чином не повідомленого про час та місце судового засідання.

Вважає, що суд повинен був відкласти розгляд справи у зв`язку із тим, що його не було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання, відповідно були відсутні підстави для проведення заочного розгляду справи в порядку ст. 280 ЦПК України

Суд повинен застосувати закон не просто формально, а з урахуванням принципів верховенства права, юридичної визначеності, розумності та справедливості.

Верховний Суд у своїх Постановах зауважує, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін як одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У зв`язку із цим, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вважає, що саме неналежне повідомлення його про місце та час розгляду справи є обставиною, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) неповідомлення їх суду, так як внаслідок неповідомлення його з об`єктивних, незалежних від нього причин був позбавлений можливості з`явитися у судове засідання чи повідомити про причини своєї неявки

В заочному рішенні суд встановив наступні обставини: « ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не проживають однією сім*єю майже два роки. Розлад в їх сім`ї має постійний характер, між сторонами втрачено почуття любові та поваги, у т.ч. внаслідок агресивних дій відповідача, в зв`язку з чим ОСОБА_2 зверталась до органів поліції із заявами про вчинення відповідачем злочинів. Позивачка вимушена користуватись послугами приватних охоронців.»

Проте, ОСОБА_1 заперечує проти вказаних обставин і зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, на підставі яких суд міг встановити вказані обставини.

Ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України вказує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Так, відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини- інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У зв`язку із тим, що розгляд справи було здійснено заочно, вважає, що суд не міг повно, всебічно і об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, в тому числі час, з якого сторони не проживають разом, причини звернення до суду із позовом.

Також внаслідок заочного розгляду справи, за участі виключно однієї сторони по справі Позивача, суд позбавлений був можливості встановити, який чином розірвання шлюбу відобразиться на спільній дитині, і взагалі, чи буде відповідати розірвання шлюбу інтересам їх сина.

Вважає, що судом також не спростовано і взагалі не зроблено жодного висновку з приводу його тверджень, наданих у відзиві на позовну заяву, щодо наявності лише тимчасового розладу у сім`ї, конфліктів між подружжям, викликаних випадковими причинами, що не є достатніми підставами для розірвання їх шлюбу.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Вважає, з огляду на загальноприйняті норми моралі та вимоги чинного законодавства, суд повинен був сприяти саме збереженню сім`ї, і ухвалювати рішення лише після з`ясування обставин справи внаслідок пояснень обох сторін.

Докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача - акт обстеження умов проживання, складений 14.12.2018 р. головними спеціалістами відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей ЗМР, згідно якого дитина виразила своє категоричне бажання проживати однією сім`єю з мамою та батьком.

Вказаний доказ має істотне значення для справи та підтверджує обставини, на підставі яких він заперечує проти позову та вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного просить суд скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 березня 2019 року по справі ЄУН 331/5203/18 і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 підтримали заяву та просили її задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 10 жовтня 2010 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 315, розірвано. Після рзірвання шлюбу ОСОБА_2 змінено прізвище на « ОСОБА_4 ».

Згідно частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе лише у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 судову повістку про виклик до суду не отримував та відповідно участі у розгляді справи не приймав, процесуальні права не реалізовував.

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя направляв рекомендованим листом судові повідомлення відповідачу у цій справі щодо розгляду відповідної справи на 15.01.2019 року на 13 год. 15 хв., 31.01.2019 року на 11 год. 15 хв., 20.02.2019 року на 13 год. 15 хв. та 01.03.2019 року на 08 год. 00 хв. Ці судове повідомлення направлялись на поштову адресу, яка зазначена у клопотанні відповідача ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_3 . При направленні зазначених рекомендованих листів Жовтневий районний суд м. Запоріжжя користувався послугами підприємства поштового зв`язку Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» (далі -ПАТ «Укрпошта»). Однак конверти з повідомленням повернулися на адресу суду першої інстанції з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (не мешкає)»

Згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

В свою чергу частина 6 ст. 187 ЦПК України зазначає, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно із вимогою частини першої та другої статті 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Так, Верховний Суд в окремій ухвалі по справі № 761/15565/16-ц від 23 січня 2019 року звернув увагу пошти на необхідність доставки судових повісток адресатам згідно з вимогами процесуального законодавства.

Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зобов`язав Укрпошту привести процедуру направлення судових повідомлень рекомендованими листами, зокрема в частині відміток про причини їх невручення, у відповідність до вимог цивільного процесуального законодавства. Окрема ухвала з цього приводу у справі №761/15565/16-ц від 23 січня 2019 року.

Ані Закон про поштовий зв`язок, ані Правила не передбачають для судових повідомлень, направлених рекомендованим листом, довідки із зазначенням причини повернення - «за закінченням встановленого строку зберігання, або інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення (не мешкає)», яка засвідчується підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля. Зазначене за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є причиною повернення. З зазначених норм права випливає, що у разі повернення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», мають зазначатись причини невручення, а не причини повернення такого рекомендованого листа.

В подальшому, ОСОБА_1 отримав копію згаданого вище заочного рішення суду тільки після ознайомлення з матеріалами справи, а саме 14.03.2019 року і у встановлений законом строк подав заяву про його перегляд.

Згідно з ч. 1 ст. 284 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України ), заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Відповідач зазначає, що не з`являвся в судові засідання з поважних причин, бо не отримував судової кореспонденції, оскільки його зареєстроване місце проживання ( АДРЕСА_2 ) не співпадає з адресою, на яку відправлялися поштові повідомлення про виклики до суду. А докази, на які спирається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Із змісту ч. 1 ст. 284 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Як на думку суду, заява про перегляд заочного рішення суду є обґрунтованою та містить заперечення, які слід ретельним чином дослідити в судовому засіданні, що в свою чергу, може суттєво вплинути на прийняте судом рішення. Крім того, дійсно відповідач не отримував судової повістки та не був присутній в судовому засіданні і не мав можливості приймати участь у змагальному процесі.

На підставі викладеного, суд вбачає підстави для скасування заочного рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з*явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, з поважних причин, і докази, на які він посилається у заяві про перегляд заочного рішення, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 01.03.2019 року, задовольнити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі № 331/5203/18 від 01.03.2019 р. за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , скасувати.

Розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Призначити розгляд цієї справи у підготовче судове засідання, яке відбудеться в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя 07.02.2020 року 08 годині 50 хвилин.

Встановити відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, в якому викладаються заперечення проти позову.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання ( надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Зобов*язати відповідача одночасно із надісланням ( наданням) відзиву до суду надіслати (надати) копію такого відзиву та доданих до нього документів позивачу.

Роз*яснити, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Учасники процесу можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб адресою сторінки на офіційному веб порталі судової влади України: http://court. gov.ua/fair/sud0808.

Копію ухвали надіслати сторонам для відома та виконання.

У підготовче судове засідання викликати сторони по справі.

В задоволенні решти заявлених вимог, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу підписано суддею 19.11.2019 року.

Суддя: М.В.Антоненко