Ухвала

08 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 319/20/19

провадження № 61-19478ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Котелевським Костянтином Володимировичем, на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про захист прав споживача, стягнення грошової суми,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовними вимогами до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») про захист прав споживача, стягнення грошової суми.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 серпня 2014 року він уклав із АТ «СК «АХА Страхування» Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 221128Га/14зп (далі - договір) щодо свого транспортного засобу TOYOTA HILUX, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Відповідно до пунктів 14.1 та 14.2 договір діє з 03 вересня 2014 року

по 02 вересня 2015 року. 11 жовтня 2014 року поблизу селища Більманка Запорізької області трапилась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої було пошкоджено вищевказаний транспортний засіб. Про факт ДТП позивач одразу повідомив страхову компанію, як того вимагають умови Договору з метою отримання страховою відшкодування. Страхова компанія відмовилась сплачувати страхове відшкодування, в результаті чого позивач звернувся до суду.

Рішенням Куйбишевського районною суду Запорізької області від 24 липня 2015 року у справі № 319/473/15-ц позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1

252 144,10 грн, з яких: 183 377,53 грн - невиплачене страхове відшкодування та 68 766,57 грн - пеня за несвоєчасно виплачене страхове відшкодування.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Постановою Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року рішення апеляційної інстанції скасоване, а рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 29 липня 2015 року по справі № 319/473/15-ц залишене в силі.

Страхове відшкодування у розмірі 183 377,53 грн позивач отримав

26 листопада 2018 pоку, що підтверджується довідкою ПАТ «КБ ПриватБанк».

Разом з цим, судовим рішенням, що набрало законної сили, встановлено, що починаючи з 27 січня 2015 року триває порушення строку на виплату страхового відшкодування. Так, з 27 січня 2015 року по 26 листопада

2018 року тривав період простроченої заборгованості з боку відповідача у розмірі 183 377,53 грн. За викладених обставин, позивач вважає за необхідне нарахувати на цю суму інфляційні втрати та 3 % річних, а також пеню.

Зобов`язання відповідачем було виконане 26 листопада 2018 pоку, тобто нарахування закінчуються 25 листопада 2018 pоку, а починаються 26 грудня 2015 pоку, а саме рівно за три роки до дня, коли дійсний позов наданий до суду засобами поштового зв`язку.

Отже, позивач вважає за необхідне нарахувати 3 % річних та інфляційні витрати на суму 183 377,53 грн у період з 26 грудня 2015 року

по 25 листопада 2018 року, а саме розмір інфляційних нарахувань становить 71 690,33 грн, розмір 3 % річних - 16 066,84 грн.

Прийняття апеляційним судом Запорізької області від 25 лютого 2016 року рішення, яке в момент винесення набрало законної сили, є обставиною з настанням якої, в розумінні умов пункту 28.3 Договору, розпочинається відлік простроченої заборгованості, на який можна нарахувати пеню. Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду, що наведений у Постанові від 20 лютого 2018 року по справі № 643/16530/15-ц, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями. За таких умов, початок відліку для нарахування пені триває з 26 грудня 2017 року по 25 листопада 2018 року (26 листопада 2018 року зобов`язання виконане у повному обсязі). В цей період випадає 229 робочих днів, тобто пеня за період прострочення розраховується і становить: 183 377,53 грн х 0,3 % : 100 х 229 днів = 125 980,36 грн.

З огляду на те, що страхова компанія порушила строки виплати страхового відшкодування, представник позивача вважає за необхідне звернутися до суду за захистом прав ОСОБА_1 та відновити їх шляхом стягнення зі страхової компанії інфляційних витрат, 3 % річних та пені в межах строків позовної давності, сумарний розмір яких складає 213 737,53 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд винести рішення, відповідно до якого стягнути з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 213 737,53 грн, з яких: 125 980,36 грн - пеня,

71 690,33 грн - інфляційні нарахування, 16 066,84 грн - 3 % річних.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1

16 451,25 грн, з яких: пеня - 13 203,20 грн; інфляційні нарахування -

2 750,65 грн; 3 % річних - 497,40 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «АХА Страхування» в дохід держави 164,51 грн судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року залишено без змін.

25 жовтня 2019 року через засоби поштового зв`язку представник ОСОБА_1 - адвокат Котелевський К. В. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якійпросить скасувати рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500,00 грн (1 921,00 грн х 500).

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживача та стягнення з ПрАТ «СК «АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 213 737,53 грн (125 980,36 грн - пеня,

71 690,33 грн - інфляційні нарахування, 16 066,84 грн - 3 % річних) за порушення строків виплати страхового відшкодування.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення грошових коштів за порушення строків виплати страхового відшкодування. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 500 = 960 500,00 грн) та становить 213 737,53 грн. Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат

Котелевський К. В. вказує, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), посилаючись на те, що суди попередніх інстанцій не вірно застосували положення статті 625 ЦК України, а таке застосування суперечить, зокрема, правовому висновку ВСУ від 12 квітня 2017 року у справі № 3-1601гс16. Крім того, судами не враховано роз`яснення Конституційного Суду, що наведені в рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, а також вимоги Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів». Заявник зазначає, що період нарахування інфляційних та 3 % річних імперативно визначений в статті 625 ЦК України і це - весь час прострочення. Будь-які обмеження в договірному порядку не підлягають застосуванню, особливо якщо такі обмеження здійснено щодо фізичної особи, яка є споживачем послуг.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Вказівка в резолютивній частині постанови Запорізького апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Котелевським Костянтином Володимировичем, на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 07 червня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про захист прав споживача, стягнення грошової суми.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило