ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/4681/17 Номер провадження 22-ц/814/2399/19Головуючий у 1-й інстанції Зоріна Д. О. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Панченка О.О., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2019 року (ухвалене суддею Зоріною Д.О., повний текст рішення складено 21 червня 2019 року) у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2017 року представник ПАТ «УкрСиббанк» - Бондар О.Б., звернувся до суду із позовною заявою, в якій прохав суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17 червня 2008 року за основним боргом і процентам в 96 586, 70 доларів США та пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 438 588 грн 73 коп., - звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки 17 червня 2008 року, укладений між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. та зареєстрований в реєстрі за №9411, а саме: 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною АДРЕСА_2 74,4 квадратних метри, житловою площею 31,8 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради 11 червня 2008 року та зареєстрованого КП «Кременчуцьке МБТІ» 13 червня 2008 року в реєстровій книзі номер В-3 за реєстровим номером 289; встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності /незалежним експертом; виселити з квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та всіх інших мешканців, які зареєстровані та проживають у переданій в іпотеку квартирі; зняти з реєстраційного обліку в органах Державної міграційної служби осіб, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_3 ; судові витрати покласти на відповідачів.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 27 червня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого з 21 грудня 2009 року є ПАТ «Укрсиббанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 67 000, 00 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі не пізніше 16 червня 2023 року та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом в розмірі 15,00% річних; за користування кредитними коштами понад встановлений термін банк нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від ставки, встановленої умовами договору.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань за Кредитним договором, зазначеним вище, між банком і відповідачем ОСОБА_1 17 червня 2008 року укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., та зареєстрований в реєстрі за номером 9411. За цим договором відповідач передав в іпотеку нерухоме майно у виді двокімнатної квартири АДРЕСА_5 , що належить відповідачу ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Упралінням ЖКГ виконкому Кременчуцької міської Ради 11 червня 2008 року, та зареєстрованого КП «Кременчуцьке МБТІ» 13 червня 2008 року в реєстровій книзі номер В-3 за реєстровим номером 289. Предмет іпотеки забезпечує в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за Кредитним договором.

Згідно змісту позову, в порушення пункту 2.4.6 Договору іпотеки, яким передбачено зобов`язання відповідача не надавати дозвіл на реєстрацію в житлових приміщеннях, що складають предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя, у спірній квартирі окрім ОСОБА_1 був зареєстрований малолітній ОСОБА_2 .

Представник позивача зазначає, що у зв`язку із невиконанням кредитних зобов`язань щодо своєчасності сплати кредиту і процентів виникла заборгованість за кредитним договором, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору, що існувала на день звернення до суду у розмірі 63 822 грн. 08 дол. США, що за курсом НБУ становило 592 415 грн. 70 коп., та судові витрати в розмірі 3 654 грн. 00 коп. Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 червня 2014 року по справі №537/1617/14-ц позов задоволено в повному обсязі. Після набрання рішенням законної сили було отримано виконавчий лист та передано його на виконання до Крюківського відділу ДВС міста Кременчук.

За викладених вище обставин, представник позивача вважає, що ПАТ «Укрсиббанк» має право звернутися до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів, а також про виселення зі спірної квартири зареєстрованих в ній осіб.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2019 року позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_1 , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців - задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту №0, укладеного 17 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , за основним боргом і процентам в розмірі 96 586, 70 дол. США та пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 438 588 грн. 73 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 17 червня 2008 року, укладеного між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., та зареєстрованого в реєстрі за номером 9411, - на двокімнатну квартиру АДРЕСА_6 , та яка є власністю іпотекодавця ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово - комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради 11 червня 2008 року.

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» щодо виселення з квартири ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зняття їх з реєстраційного обліку - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» судові витрати у вигляді судового збору, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду, в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

З даним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу,в якій прохає рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2019 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та встановлення способу реалізації предмета іпотеки скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» залишити без задоволення. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, та таким що прийняте з грубим порушенням норм процесуального права, та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, вказує на те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, а тому у суду першої інстанції були відсутні законні підстави змінювати спосіб виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 16 червня 2014 року по справі № 537/1617/14-ц зі стягнення заборгованості на звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, посилається на те, що судом першої інстанції не встановлено у грошовому вираженні початковцу ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації визначеною процедурою, передбаченою ч.6 ст. 38 ЗУ «Про іпотеку». Отже, відсутність в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення конкретної початкової ціни реалізації предмета іпотеки є суттєвим порушенням вимог ст. 263 ЦПК України, щодо законності та обгрунтованості судового рішення, що є підставою для його скасування у відповідній частині.

Від представника позивача АТ «Укрсиббанк» - адвоката Я.М. Гладиш надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання спростовуючи доводи апеляційної скарги та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохала апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2019 року залишити без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представники сторін, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та встановлення способу реалізації предмета іпотеки, та беручи до уваги те, що сторони погодилися з рішенням місцевого суду в інших частинах прийнятих за наслідками розгляду пред`явленого позову, а тому рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2019 року перевіряється лише в межах доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України та роз`яснень які містяться у п.п.14-15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку».

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 17 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» на підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року, з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами пункту 1.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 67 000, 00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 325 238 грн. 10 коп. за курсом НБУ станом на день укладання Договору, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі лише в разі надання Банком кредиту в іноземній валюті.

На умовах пункту 1.2.2 кредитного договору відповідач зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь - якому випадку не пізніше 16 червня 2023 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.

Пунктом 1.3.1 кредитного договору встановлено, що за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 15,00 % річних; після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. Згідно положень пункту 1.3.3 Кредитного договору, проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику, і які не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору.

Пунктом 1.3.5 Кредитного договору передбачена сплата позичальником комісії на умовах, визначених цим Договором.

За змістом пункту 3.3 Кредитного договору Банк зобов`язався належним чином виконувати свої зобов`язання за цим договором, а згідно із пунктом 3.4 договору позичальник зобов`язався використовувати кредит на зазначені у цьому Договорі цілі, а також повернути суму кредиту, і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок банку в порядку та на умовах, передбачених цим договором; кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми в повному обсязі.

Згідно із пунктом 3.4.3 договору, відповідач зобов`язався достроково повернути Банку в повному розмірі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування Банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 Договору.

Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0 від 17 червня 2008 року, який є його невід`ємною частиною, є Графік погашення кредиту.

Так, пунктом 2.1 кредитного договору зазначено, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником Банком приймається застава нерухомості, а саме двокімнатна квартира загальною площею 74,4 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 , та є власністю ОСОБА_1

В забезпечення виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 17 червня 2008 року, укладеного між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 , 17 червня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г., та зареєстрований в реєстрі за номером 9412, відповідно до якого іпотекодавець ( ОСОБА_1 ) з метою забезпечення своїх зобов`язань за кредитним договором передає в іпотеку Іпотекодержателю (АКІБ «Укрсиббанк») нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру АДРЕСА_8 .

Згідно змісту пункту 1.1 договору іпотеки, вказана вище квартира є власністю іпотекодавця на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради 11 червня 2008 року та зареєстрованого КП «Кременчуцьке МБТІ» 13 червня 2008 року в реєстровій книзі номер В-3 за реєстровим номером 289.

Факт реєстрації квартири АДРЕСА_6 за ОСОБА_1 підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 червня 2008 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №100870672 від 19 жовтня 2017 року.

Згідно змісту пункту 1.2 вказаного Договору іпотеки, ринкова вартість предмету іпотеки згідно звіту суб`єкта оціночної діяльності, становить 436 887 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 1.6 договору іпотеки, предмет іпотеки залишається у володінні та користування іпотекодавця.

Пунктом 4.1 Договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодацем будь - якого зобов`язання за цим договором або будь - якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором.

Згідно із пунктом 4.2 Договору іпотеки, звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання; з інших, передбачених законодавством України, підстав.

Відповідно до пункту 4.3 Договору іпотеки, право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник ОСОБА_1 належним чином не виконав свої зобовязання за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 17 червня 2008 року щодо повернення коштів та процентів, у зв`язку із чим ПАТ «Укрсиббанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту, в результаті чого рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 червня 2014 року по справі №537/1617/14-ц позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 17 червня 2008 року, розмір якої станом на 13 березня 2014 року становив 63 822, 08 дол. США, що за курсом НБУ станом на 13 березня 2014 року становить 592 415 грн 70 коп.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» судові витрати в розмірі 3 654 грн. 00 коп.

На виконання зазначеного вище рішення суду та на підставі виконавчого листа №537/1617/14-ц, виданого 05 серпня 2014 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області, державним виконавцем Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ Землянухіним Є.М. 14 серпня 2014 року винесено постанову ВП №44377972 про відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що свої зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 17 червня 2008 року відповідач ОСОБА_1 не виконав, заборгованість зі сплати основного боргу, процентів та нарахованої пені ним не сплачено, в порядку виконавчого провадження кошти не стягнуто.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем було надано розрахунком за кредитним договором №0 від 17 червня 2008 року, згідно якого станом на 19 жовтня 2017 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить: за кредитом - 48 481, 58 дол. США, за відсотками - 48 105, 12 коп. дол. США, а всього 96 586, 70 дол. США, що станом на 19 жовтня 2017 року еквівалентно 2 552 348 грн 56 коп., нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 438 588 грн 73 коп.

Згідно змісту повідомлення Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за вих.№07-15/2694 від 18 квітня 2019 року, на даний час виконавче провадження перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішення управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем ОСОБА_1 , всупереч умов кредитного договору, не виконано обов`язок щодо повернення суми кредитних коштів з нарахованими відсотками та іншими платежами, а також приймаючи до уваги, що стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобовязання, суд прийшов до висновку про правомірність заявлених ПАТ «Укрсиббанк» вимог щодо звернення стягнення на майно, передане ОСОБА_1 в іпотеку. Тому, суд визначив спосіб реалізації предмета іпотеки - двокімнатної квартири АДРЕСА_6 , шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Разом з цим місцевий суд зазначив, що оскільки спірна квартира, що є предметом іпотеки, придбана іпотекодавцем не за рахунок кредитних коштів, а шляхом приватизації житла 11 червня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого 11 червня 2008 року Управлінням житлово - комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради, тобто придбання житла відбулося до укладання кредитного договору, договору іпотеки, а також до фактичного отримання позичальником кредитних коштів, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову ПАТ «Укрсиббанк» в частині виселення мешканців та зняття їх з реєстраційного обліку.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції в цілому повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Одночасно погоджуючись із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів не може погодитися із висновками місцевого суду про розмір заборгованості за основним зобов`язанням на погашення якої судом звернено стягнення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно статті 572 ЦК України, частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Статтею 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимог, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із статтею 590 ЦК України, статті 33 Закону України «Про іпотеку», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про Іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Іпотеку», за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючі сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Крім того, незважаючи на існуюче судове рішення, заборгованість за кредитним договором не погашена, що у свою чергу надає банку право на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки.

Забезпечувальне зобов`язання має похідний характер, а не альтернативний основному. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов`язання на забезпечувальне. Тому задоволення вимог за дійсним основним зобов`язанням одночасною за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов`язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов`язанням в даних правовідносинах відсутня.

Звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя врегульованої спеціальною статтею 33 Закону України «Про іпотеку», а не загальними нормами Цивільного Кодексу, які регулюють відносини пов`язані з основним зобов`язанням. На підставі цього суд першої інстанції вірно зазначив, що застосування кредитором іншого законного засобу для, захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Зазначена вище правова позиція висловлена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16, у постановах Верховного Суду України від 09 вересня 2014 року у справі №3-71гс14, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1 1080цс15,яка у відповідності до вимог п.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховується іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгаху межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження".Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночноїдіяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна (ч.6 ст.38 ЗУ «Про іпотеку»).

Тому, враховуючи, що відповідачем, всупереч умов кредитного договору, не виконано обов`язок щодо повернення суми кредитних коштів з нарахованими відсотками та іншими платежами, приймаючи до уваги, що стягнення заборгованості за основним зобов`язанням не виключає можливості задоволення вимог кредитора за рахунок забезпечувального зобов`язання, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо правомірності заявлених ПАТ «Укрсиббанк» вимог про звернення стягнення на майно, передане ОСОБА_1 в іпотеку. Доводи апелянта в цій частині, та щодо не визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки, є необгрутованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В той же час судом першої інстанції, при вирішенні позову допущено порушення норм чинного законодавства в частині визначення загального розміру вимог та його складових, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 39 Закону України «Про іпотеку» № 898-IV від 05 червня 2003 року, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

Звертаючись до суду позивач вказав, що за кредитним договором №0 від 17 червня 2008 року, станом на 19 жовтня 2017 року сума заборгованості ОСОБА_1 становить: за кредитом - 48 481, 58 дол. США, за відсотками - 48 105, 12 коп. дол. США, а всього 96 586, 70 дол. США, що станом на 19 жовтня 2017 року еквівалентно 2 552 348 грн 56 коп., нарахована пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 438 588 грн 73 коп. В порівняні із сумою заборгованості стягнутої рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 червня 2014 року, заборгованість збільшилася внаслідок нарахування процентів за користування кредитом та пені.

Виходячи зі змісту норм закону якими врегульовано правовідносини, які виникли між сторонами право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися у зв`язку пред`явлення ним до відповідача вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України та їх розглядом по суті.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог позивача щодо всієї суми заборгованості, яке відповідач не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений позивачем, що засвідчено в судовому рішенні.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

За таких обставин, позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та штрафних санкцій. Вказаних вимог позивачем не заявлено.

Виходячи з викладеного, підстави для збільшення розміру кредитної заборгованості за договором, при зверненні стягнення на предмет іпотеки у позивача відсутні, а тому суд першої інстанції повинен був розмір даних вимог визначити у розмірі встановленому рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 16 червня 2014 року, зокрема у загальній сумі 63822 долари США 08 центів. Відповідно в цій частині рішення суду підлягає зміні, а доводи апелянта частковому задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2019 року.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 червня 2019 року змінити, зменшивши в абзаці 2 резолютивної частини рішення суду суму кредитної заборгованості на погашення якої проводиться звернення на предмет іпотеки з «96586,70 лораів США та пені в розмірі 438588,73 грн.» до «63822,08 (шістдесяти трьох тисяч вісімсот двадцяти двох) доларів США».

В інші частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст постанови виготовлено 11 листопада 2019 року.

Головуючий суддя : ___________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ________________ О.О. Панченко _________________ В.П. Пікуль