Номер провадження: 22-ц/813/1461/19
Номер справи місцевого суду: 521/1109/16-ц
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О. А.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Черевка П.М.,

суддів - Дрішлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 31 жовтня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення збитків та упущеної вигоди,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2016 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до Малиновського районного суду м.Одеси із зазначеним позовом, який в подальшому був уточнений та остаточно поданий до ОСОБА_1 про стягнення збитків та упущеної вигоди.

В обґрунтування заявлених вимог позивачі посилалися на те, що 28.05.2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено попередній договір купівлі-продажу наступних транспортних засобів сідлового тягача - Е, марки «IVECO», моделі FORD 440Е40, 2002 р.в., шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 ; напівпричепу - контейнеровозу - НОМЕР_3 , марки ПП., моделі SD COACHWORKS, 1999 р.в., шасі № НОМЕР_4 , реєстраційний № НОМЕР_5 ; напівпричепу - контейнеровозу - Е, марки FRUEHAUF, 1997 р.в., шасі № НОМЕР_6 , реєстраційний № НОМЕР_7 , та договір найму (оренди) вказаних транспортних засобів.

28.05.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу сідлового тягача - Е, марки IVECO, модель FORD 2000 р.в., шасі № НОМЕР_8 , реєстраційний номер НОМЕР_9 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я., р/н 1242, та договір найму (оренди) вказаного транспортного засобу.

Згідно з п.1 попередніх договорів купівлі-продажу сторони взяли на себе зобов`язання в майбутньому, в строк до 28.06.2011 року укласти договір купівлі-продажу вищевказаних транспортних засобів (основний договір) на умовах, визначених попереднім договором, крім того сторони домовились, що на підтвердження дійсності намірів укласти основний договір, відповідач зобов`язувався сплачувати щомісячну плату та орендну плату.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 безпідставно тримав у своєму володінні передані йому за договором найму (оренди) транспорті засоби, не сплачуючи ані орендну плату, ані щомісячний платіж, передбачений попереднім договором купівлі-продажу, позбавивши позивачів можливості передати транспорті засоби в найм (оренду) іншим особам за ринкою вартістю, просили задовольнити позов.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 31.10.2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення збитків та упущеної вигоди задовольнити частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 517946,76 гривень в рахунок відшкодування завданих збитків.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 180126,40 гривень в рахунок відшкодування завданих збитків.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках 6890,00 гривень в рахунок сплаченого судового збору.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції від 31.10.2018 року і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 31.10.2018 року. В скарзі представник позивачів просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення упущеної вигоди та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зазначених вимог.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Згідно з п.п.2, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено попередній договір купівлі-продажу наступних транспортних засобів сідлового тягача Е, марки «IVECO», моделі FORD 440E40, 2002р. в., шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; напівпричепу контейнеровозу НОМЕР_3 , марки ПП., моделі SD COACHWORKS, 1999 р.в., шасі № НОМЕР_4 , реєстраційний № НОМЕР_10 .

Згідно з п.2.4. умовами попереднього договору купівлі-продажу передбачено, що вартість транспортних засобів, за яку продавець згоден їх продати, а покупець купити, складає суму еквівалентну 32500 доларів США; в день підписання цього договору відповідач сплатив ОСОБА_6 суму еквівалентну 5000 доларів США; залишок вартості транспортних засобів ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати рівними частками в сумі 2000 доларів США щомісячно до сьомого числа кожного місяця.

Позивач стверджував, що на момент підписання попереднього договору суми, еквівалентно 5000 доларів США відповідач жодних платежів в рахунок оплати вартості транспортних засобів до теперішнього часу на користь ОСОБА_6 не здійснював. Таким чином, заборгованість за попереднім договором купівлі-продажу транспортних засобів дорівнює сумі еквівалентній 27500 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на день звернення до суду з позовною заявою становить 650100 гривень.

28.05.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено попередній договір купівлі-продажу наступних транспортних засобів сідлового тягача Е, марки «IVECO», моделі FORD 2000р. в., шасі № НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_9 ; договір найму (оренди) транспортного засобу сідлового тягача - Е, марки «IVECO», моделі FORD 2000р. в., шасі № НОМЕР_11 , реєстраційний номер НОМЕР_9 .

Згідно з п. 2.4. умовами попереднього договору купівлі-продажу передбачено, що вартість транспортних засобів, за яку продавець згоден їх продати, а покупець купити, складає суму еквівалентну 16500 доларів США; в день підписання цього договору відповідач сплатив ОСОБА_6 суму, еквівалентну 5000 доларів США; залишок вартості транспортних засобів ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати рівними частками в сумі 1000 доларів США щомісячно до сьомого числа кожного місяця.

Позивач стверджував, що на момент підписання попереднього договору суми, еквівалентно 5000 доларів США, відповідач жодних платежів в рахунок оплати вартості транспортних засобів до теперішнього часу на користь ОСОБА_7 не здійснював. Таким чином, заборгованість за попереднім договором купівлі-продажу транспортних засобів дорівнює сумі еквівалентній 11500 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ на день звернення до суду з позовною заявою становить 271860 гривень.

Після укладання договору ОСОБА_1 були передані два вантажних транспортних засоби з ключами та документами на них разом з двома напівпричепами-контейнеровозами.

З метою подальшого використання придбаної техніки ОСОБА_1 доставив вищевказані транспортні засоби до міста свого мешкання, а саме у м.Одеса.

Зі свідчень ОСОБА_1 суд з`ясував, що після початку експлуатації транспортних засобів у нього виникли підозри на несправність транспортних засобів.

Для виявлення можливих технічних несправностей або спростування таких припущень ОСОБА_1 звернувся до СТО компанії «Дейв Експрес Сервіс», яка спеціалізується на вантажних автомобілях марки IVECO, що розташована за адресою 1007 місто Житомир, Київське шосе, будинок № АДРЕСА_1 а.

Згідно з Актом перевірки технічного стану автомобілів № 01/07 та № 02/07 від 22 липня 2010 року (Т. № І, а/с № 48-49 та 184-185 ) було встановлено, що дані автомобілі перероблено з автомобілів IVECО, які випускаються для країн з лівостороннім рухом (Англія, Японія та інш.) шляхом зміни базової конструкції, шляхом переобладнання автомобілів на невстановленій СТО (майстерні). При переобладнанні не була встановлена система рульового керування, призначена для автомобілів з лівим (традиційним) розташуванням рульового механізму, а весь механізм було перенесено з правої сторони на ліву зі зміною конструкції з застосуванням зварювальних робіт, продільні рульові тяги були подовжені кустарним засобом, що є неприпустимим.

Таким чином, при апеляційному розгляді було встановлено, що дані автомобілі непридатні для подальшої експлуатації, оскільки вони не відповідають конструкції, передбаченій заводом-виробником на підставі акта № 0207 від 22.07.2010 року.

Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , укладаючи з ОСОБА_1 попередній договір купівлі продажу транспортних засобів IVECO, держ. номер НОМЕР_2 , шассі № НОМЕР_1 та IVECO, держ.номер НОМЕР_9 , шассі № НОМЕР_11 , фактично продали товар не належної якості.

Відповідно до ст.678 Цивільного кодексу України правові наслідки передання товару неналежної якості покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни;безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару. Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.

Таким чином, наміром ОСОБА_1 було придбання транспортних засобів для міжнародного вантажоперевезення, однак продані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 спірні транспортні засоби згідно з діючим законодавством не можуть експлуатуватись, як в Україні так і за її межами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість відмови ОСОБА_1 від подальшого виконання зобов`язань за попереднім договором купівлі-продажу та укладанням основного договору купівлі-продажу.

27.01.2016 року до Малиновського районного суду м. Одеси, надійшла позовна заява ОСОБА_3 та ОСОБА_8 до ОСОБА_1 .

З пояснень, наданих представником ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_3 3.09.2010 року своєю заявою в односторонньому порядку розірвав укладені раніше попередні договори купівлі-продажу.

3.09.2010 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . розірвали дані договори у односторонньому порядку.

Позивачі в позовній заяві та апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції від 31.10.2018 року зазначали, що після відмови від договорів найму (оренди) транспортних засобів від 28.05.2010 року та з моменту отримання повідомлення ОСОБА_1 про відмовлення від договорів найму, після припинення дії договорів оренди, ОСОБА_1 транспортні засоби позивачам не повернув.

Суд першої інстанції неналежно оцінив докази, які надані відповідачем до матеріалів справи. У якості доказу, надано наступні документи Договір № 01/11 про гаражне зберігання від 1.11.2011 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «О.С.А.-ТРАНС»; Лист ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про передачу автомобілів та напівпричепів на стоянку для зберігання до ТОВ «О.С.А.-ТРАНС»; Відповідь ТОВ «О.С.А.-ТРАНС» від 25.05.2016 за вих. № 25/05/16-1 року про передачу транспортних засобів та напівпричепів законним представникам ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Підставами суду першої інстанції для задоволення позовних вимог позивачів були покази допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

Колегія суддів не погоджується з такими висновками у зв`язку з неповним та однобічним оцінюванням свідчень судом першої інстанції.

Суд першої інстанції не з`ясував факт підтвердження трудових відносин між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , отже не визначив дійсну наявність трудових відносин між ними.

У свідченнях ОСОБА_11 судом не було з`ясовано обставини, з яких вони познайомились, характер відносин та джерело з якого йому відомі факти про які він свідчив.

Задовольняючи вимоги позивачів у частині відшкодуванні завданих збитків, суд першої інстанції виходив з висновку експертного авто-товарознавчого дослідження №2045 від 15.11.2017 року; №2046 від 15.11.2017 року; №2047 від 16.11.2017 року; №2048 16.11.2017 року, якими було визначено ринкову вартість спірних транспортних засобів.

Колегія судді вважає, що дані висновки є теоретичними, оскільки були складені без огляду та дослідження об`єктів експертизи.

Дослідження проводилось саме в такий спосіб через те, що експерт вказав, що саме ОСОБА_1 не надав йому доступ до об`єктів дослідження.

В порушення норм чинного законодавства суду першої інстанції стало цього достатньо для того щоб дослівно переписати дану фразу з висновку та посилатись на неї, як на встановлений факт умисного ненадання ОСОБА_1 наявних у нього спірних транспортних засобів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що позивачами не доведено своїх вимог, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і прийняття нового судового рішення про відмову у позові за недоведеністю вимог.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 фактично повторюють доводи позовної заяви і зведені до переоцінки доказів, які на думку апеляційного суду є безпідставними та недоведеними.

Доводи відповідача щодо пропуску строку позовної давності до уваги не беруться, оскільки строком позовної давності захищається порушене право, а у даному випадку у позові відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

З огляду на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції було допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що призвело до порушення норм матеріального права, доводи скарги спростовують висновки суду, тому на підставі п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів скасовує рішення суду та відмовляє у задоволені позову, за недоведеністю.

Відповідно до ч.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 31 жовтня 2018 року скасувати в частині задоволення позовних вимог позивачів.

У скасованій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.10.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький