Провадження № 22-ц/802/1090/19 Категорія: 3 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Матвійчук Л.В., Шевчук Л.Я.,

секретар судового засідання Савчук О.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою співвласника. Свій позов мотивує тим, що відповідно до свідоцтв про право власності від 22.01.2018 року та свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.01.2018 року їй належить 7/8 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 та 7/8 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 . По 1/8 частині вказаного нерухомого майна належить відповідачу ОСОБА_2

Відповідач у спірних квартирах не проживає та не приймає участі у їх утриманні, має у власності інше нерухоме майно. Виділити в натурі частки з майна є неможливим, як і спільне проживання, вважає законним припинити право власності спільної часткової власності на спірне майно, шляхом викупу його частки у вказаному майні. Таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його сім`ї.

Бажаючи врегулювати спір в досудовому порядку, представник позивача звернувся до відповідача з листом від 12.10.2018 року, в якому просив в добровільному порядку шляхом укладення договору купівлі-продажу припинити право власності на належні відповідачу частки у спірному майні. Однак, відповідач на його звернення не відреагував.

Просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частину у праві спільної часткової власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 57, 3 кв.м., житловою площею 21,2 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , шляхом сплати ОСОБА_2 відповідної грошової компенсації та визнати за нею право власності на зазначене майно та припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частину у праві спільної часткової власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 67,8 кв.м., житловою площею 43, 9 кв.м, що знаходиться в АДРЕСА_2 , шляхом сплати ОСОБА_2 відповідної грошової компенсації та визнати за нею право власності на зазначене майно.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2019 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою співвласника.

Позивач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає, що судом неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права. Відповідач, прийнявши спадщину, право власності на належну йому частку у спадковому майні оформлювати відмовляється, тим самим обмежує право позивача на розпорядження спірним майном. Однак, право позивача на розпорядження спірним майном має бути захищеним незалежно від того, чи отримав відповідач свідоцтво про спадщину на свою частку у спірному майні, чи не отримав, оскільки спадщина належить йому з дня її відкриття, згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України. Суд першої інстанції не взяв до уваги норми матеріального права, які регулюють вказані правовідносини. В обгрунтування висновку про те, що припинення права відповідача на частку у спірному майні порушить його права, суд не навів жодної обставини. Відповідач має інше житло, в якому проживає і це підтверджено ним та належними доказами. Суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання про призначення будівельно - технічної експертизи, чим позбавив позивача права на збирання та подання доказів. Просить апеляційну скаргу задовольнити та скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.08.2019 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу позивача. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2019 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що припинення права відповідача на частку у спільній квартирі може завдати істотної шкоди його інтересам, порушить принцип рівності прав співвласників.

Судом встановлено, що в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_4 відповідно до свідоцтв про право власності від 22.01.2018 року та свідоцтв про право на спадщину за законом від 22.01.2018 року отримала 7/8 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 та 7/8 часток у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи встановлено, що свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частки у спірних квартирах не видано.

Сторони визнають ту обставину, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_2 .

У силу положень статтей 21, 24, 41 Конституції України, статтей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Частиною 5 статті 1268 ЦК України пердбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відсутність державної реєстрації права на майно, отримане в порядку спадкування, жодним чином не впливає на наявність права власності на це майно, оскільки така реєстрація є лише підтвердженням з боку держави права, що виникло у відповідача в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Тобто законодавцем передбачено обставини, з огляду на існування яких суд може припинити право особи на частку у спільному майні на підставі позову інших співвласників.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Аналогічний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18).

ОСОБА_2 належить по 1/8 частки квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 . Ці частки набуті в порядку спадкування після смерті батька.

У разі припинення права відповідача на частки у спірних квартирах, позивач стане одноосібним власником двох окремих квартир, при цьому відповідач буде позбавлений такого права на цю нерухомість. Житла, належного на праві власності у м. Луцьку у відповідача немає. Відповідач має на праві власності і проживає з сім`єю у житловому будинку в с. Ярославичі Рівненської області. З матеріалів справи встановлено, що місце проживання позивача зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 , а не у спірних квартирах. Принцип рівності прав співвласників не повинен порушуватись, хоч і відповідач зареєстрований та проживає в іншому місці.

Позивач не надала доказів та не зазначила обставин, за яких спільне користування спірним майном є неможливим з вини відповідача.

У справах про припинення права особи на частку у спільному майні законом передбачено чітку процедуру щодо попереднього внесення вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, якої позивачем дотримано не було. ОСОБА_4 не вносила попередньо вартість часток на депозитний рахунок суду до прийняття рішення, хоча і вказувала їх вартість та подавала суду докази щодо цього.

Отже, припинення права відповідача на частки у спірних квартирах завдасть істотної шкоди його інтересам і ця обставина є визначальною при вирішенні даного спору.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що припинення права на частку у спірній квартирі завдасть відповідачу істотної шкоди і колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Заперечення у апеляційній скарзі про те, що суд не взяв до уваги норми матеріального права, які регулюють правовідносини з приводу спадкування відповідачем його прав на частку та оформлення своїх спадкових прав на цю частку, не заслуговують на увагу суду і не впливають на правильність висновків суду з приводу того, що припинення права на частку відповідача в спірному майні завдасть істотної шкоди його інтересам.

Питання щодо призначення судової будівельно - технічної експертизи було вирішено судом першої інстанції у відповідності до вимог процесуального закону. Суд апеляційної інстанції розглянув клопотання про призначення судової будівельно - технічної експертизи та була постановлена ухвала, без виходу до нарадчої кімнати, про відмову у його задоволенні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 серпня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий

Судді: