Номер провадження: 22-ц/813/4450/19
Номер справи місцевого суду: 520/4116/16-ц
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Головного управління національної поліції в Одеській області у справі за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Пучкової І.М. 04 грудня 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суд ум. Одеси з позовом, який було уточнено, до Ліквідаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування (т. 1 а.с. 1-3).

В обгрунтування позову посилалася на те, що вона є потерпілою за кримінальним злочином за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. Так, в ході проведення огляду місця події, було проведено вилучення майна ПТ «Ломбард» «Советський» Рязанцева і компанія». Вилучивши майно і в подальшому незаконно його утримуючи в період з 26 грудня 2013 року по 10 листопада 2015 року, слідчий СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України паралізував діяльність Ломбарду, залишивши ОСОБА_1 без роботи та заробітної плати. Так як позивачка несла матеріальну відповідальність за майно, яке не було повернуто, вона не змогла звільнитися з Ломбарду та отримати трудову книжку для подальшого працевлаштування. Крім того, 10 листопада 2015 року, в ході повернення майна, останнє було повернуто не в повному обсязі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. (т. 1 а.с. 157-160).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області відхилено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2017 року залишено без змін (т. 1 а.с. 218-224).

Постановою Верховного Суду від 01 серпня 2018 року касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 червня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 грудня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 2 а.с. 43-47).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 гривень (т. 2 а.с. 83-87).

В апеляційній скарзі представник Головного управління національної поліції в Одеській області просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (т. 2 а. с. 91-96).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Головного управління національної поліції в Одеській області підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи ті зусилля, які позивач доклала для повернення майна, вилученого з ломбарду 26 грудня 2013 року, приймаючи до уваги невиконання працівниками правоохоронних органів вимог законодавства щодо вчасного повернення вилученого майна, тяганину працівників правоохоронних органів щодо розгляду звернень ОСОБА_1 , суд вважав доведеними обставини наявності душевних страждань, яких позивачка зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою працівників правоохоронних органів щодо неї та майна, належного ломбарду.

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

Згідно статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно- розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами, діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173,1174 цього Кодексу).

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2013 року слідчим СВ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, за заявою ОСОБА_1 , було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

26 грудня 2013 року слідчим СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області було проведено огляд місця події та складено відповідний протокол, де зазначено, що в ході огляду було вилучено: окуляри, два фрагменти слідів пальців рук, касову книгу, ноутбук, печатку, касовий апарат.

За постановою слідчого СВ Суворовського ВИ, ГУНП в Одеській області від 26 вересня 2016 року, ОСОБА_1 є потерпілою у кримінальному провадженні № 0008049 від 26 грудня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

02 червня 2015 року ОСОБА_1 зверталася до СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області зі скаргою про повернення майна, вилученого 26 грудня 2013 року працівниками правоохоронних органів, оскільки позивач є матеріально відповідальною особою за майно, належне ломбарду «Советський». Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2015 року було частково задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано протиправною бездіяльність посадових осіб СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області; зобов`язано посадових осіб СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області розглянути, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, клопотання ОСОБА_1 від 02 червня 2015 року.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року було задоволено скаргу ОСОБА_1 , зобов`язано СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області повернути ломбарду «Советський» в особі ОСОБА_1 вилучене під час огляду місця події від 26 грудня 2013 року наступне майно: касову книгу, ноутбук, печатку, касовий апарат.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2015 року було зобов`язано СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області виконати ухвалу суду від 18 вересня 2015 року та повернути ОСОБА_1 вилучене майно.

10 листопада 2015 року, згідно з особистою розпискою, ОСОБА_1 отримала від слідчого наступне майно, що належить ломбарду «Советський»: касову книгу, ноутбук, печатку, касовий апарат.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ч.І ЦК України).

Позивач обґрунтувала вимоги про відшкодування моральної шкоди з підстав ст. 1174 ч.1 ЦК України із посиланням на те, що, вилучивши майно та в подальшому незаконно його утримуючи, в період з 26 грудня 2013 року по 10 листопада 2015 року, слідчий слідчого відділу Суворовського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (далі - Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області) такими діями перешкоджав діяльності вказаного ломбарду, залишивши ОСОБА_1 без роботи та заробітної плати. Після вчинення кримінального правопорушення 26 грудня 2013 року та вилучення того ж дня майна ломбарду «Советський», ОСОБА_1 , неодноразово звертаючись із заявами, клопотаннями та скаргами до правоохоронних органів, лише 10 листопада 2015 року отримала вилучене майно.

Інших доказів на підтвердження факту визнання бездіяльності слідчого щодо нездійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0008049 позивач не надав, і матеріали цивільної справи таких доказів не містять.

Наявність наступних процесуальних документів: ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2015 року про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області та зобов`язання посадових осіб СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області розглянути, відповідно до вимог ст. 220 КПК України, клопотання ОСОБА_1 від 02 червня 2015 року; ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року було про зобов`язання СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області повернути ломбарду «Советський» в особі ОСОБА_1 вилучене під час огляду місця події від 26 грудня 2013 року майно; ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2015 року про зобов`язання СВ Суворовського ВП ГУНП в Одеській області виконати ухвалу суду від 18 вересня 2015 року та повернути ОСОБА_1 вилучене майно, - у даному випадку, не є достатньою підставою для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати моральну шкоду з підстав ст. 1174 ЦК України.

Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням його прав.

Ухвала слідчих суддів Суворовського районного суду м. Одеси від 23 червня 2015 року, від 18 вересня 2015 року та від 16 жовтня 2015 року про задоволення скарг ОСОБА_1 свідчить про реалізацію останньою передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого і не є, у розумінні ст. 1174 ЦК України, безумовним доказом спричинення моральної шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ст. 23 ч.ч. 1,2 ЦК України).

Позивач не надала достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про спричинення їй працівниками слідчих органів моральної шкоди у випадках, передбачених ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Крім того, позивачем не зазначено, з яких конкретних міркувань ОСОБА_1 виходила, визначаючи розмір моральної шкоди у 20 000 грн. за сам факт здійснення органами досудовго розслідування процесуальних дій в межах кримінального провадження№ 0008049 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Таким чином, правові підстави для застосування норм ст. 1174 ЦК України та відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявні у справі докази, відсутні.

Проте на зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув і дійшов до передчасного висновку про часткове задоволення заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідно ч.1, 7 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги позивача цим рішенням залишені без задоволення, - судові витрати, понесені Головним управлінням національної поліції в Одеській області у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 826, 80 грн., підлягають стягненню на користь апелянта з позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Головного управління національної поліції в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів досудового розслідування - залишити без задоволення.

Судові витрати, понесені понесені Головним управлінням національної поліції в Одеській області у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 826, 80 грн., стягнути на користь Головного управління національної поліції в Одеській області (м. Одеса, вул. Єврейська, 12, ) з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складений 08 листопада 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе