1Справа № 335/5132/19 2/335/1769/2019
РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2019 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Жечевої А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лебідь Олена Андріївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
У травні 2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина після смерті дядьки позивача - ОСОБА_5 , який був зареєстрований та постійно проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті дядька відкрилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . 06 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального кругу Запорізької області Лебідь О.А. була заведена спадкова справа № 17/2017 за фактом смерті дядька.
Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 13.03.2018 року заяву суд задовольнив, встановив юридичний факт, що померлий ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним дядьком ОСОБА_4 . У судовому порядку позивач отримав всі необхідні рішення та повторно особисто звернувся до приватного нотаріуса Лебідь О.А. із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак, інша спадкоємиця у справі, тітка ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Ярошенко О.О. 12.02.2019 року подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 22.01.2018 року про продовження строку на подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 08.05.2019 року, апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасував рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 22.01.2018 року та відмовив у позові про продовження строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позов був поданий до неналежного відповідача у справі, а саме первісний позов був поданий до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. У той час як відповідачем у справі є саме інша спадкоємиця померлого - а саме тітка ОСОБА_2 .
Посилаючись на ті обставини, що позивач тривалий час перебував на роботі у Польщі, тобто за межами України, а тому йому стало відомо про смерть дядьки після спливу обов`язкового шестимісячного строку для подання заяви на прийняття спадщини, просив суд визначити ОСОБА_4 додатковий строк протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті дядька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з відповідача судовий збір за подання у розмірі 768,40 грн.
У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі на підставах викладених у позовній заяві.
Позивач у судовому засіданні 24.09.2019 року пояснив суду, що працює вже декілька років за межами України у Польщі, де був з 24.12.2016 року по 30.11.2017 року. До від`їзду за кордон спілкувався з дядьком ОСОБА_5 востаннє у березні 2016 році, однак, про те, що дядько помер дізнався лише після спливу шестимісячного строку для подання заяви на прийняття спадщини, коли повернувся на Україну і отримав лист нотаріуса про необхідність подання заяви про прийняття спадщини у грудні 2017 року. Після цього коли він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовив у прийнятті заяви, оскільки був пропущений шестимісячний строк, а також рекомендував звернутися до суду. У подальшому звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, який був задоволений, а у подальшому скасований при перегляді в апеляційному порядку за заявою ОСОБА_2 з тих підстав, що позов подано до неналежного відповідача. Окрім того, позивач звертався до суду і з заявою про встановлення факту родинних відносин. Отже, посилаючись на ті обставини, що причиною пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини є відсутність позивача у країні та необізнаність про смерть дядька, просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.
Окрім того, ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дійсно з 18.07.2017 по 12.08.2017 року він був на території України для владнання питань з водійськими правами відкривав категорію, однак не в м. Запоріжжі, а в іншому місті - у м. Чернігові. Він не знав про смерть дядька і не знав, що потрібно подавати заяву про прийняття спадщини до спливу шести місяців після смерті спадкодавця, оскільки думав, що це потрібно робити після спливу 6 місяців. Про те, що він має право на спадщину і те, що дядько помер, дізнався від нотаріуса, коли повернувся на Україну. Він спілкувався з матір`ю під час перебування за кордоном телефоном, однак вона йому про смерть дядька не повідомляла. Матері про смерть ОСОБА_5 повідомив він після приїзду з-за кордону.
У судовому засіданні представник відповідача та відповідач проти задоволення позову заперечують з тих підстав, що позивач не мав поважних причин, які б йому заважали подати у визначений законом строк заяву про прийняття спадщини, а саме по собі перебування за кордон не може бути поважною причиною неподання заяви про прийняття спадщини, як і юридична необізнаність позивача про необхідність подання такої заяви.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні 01.11.2019 року пояснила суду, що проти позову заперечує повністю і просить у його задоволенні відмовити. Зазначила, що позивач ніколи не цікавився долею дядька, допомоги йому не надавав, з ним не спілкувався, попри це претендує на спадщину після його смерті. Також зазначила, що її дочки організовували похорон ОСОБА_5 , на яких була присутня мати позивача ОСОБА_8 , яка повідомила про те, що ОСОБА_4 сказала про смерть дядька і про похорон, однак він не побажав повертатися на Україну на один день для участі у похованні. Усі знали, що дядька бажав залишити квартиру її дочкам.
Допитана у судовому засіданні за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_8 пояснила суду, що вона є матір`ю позивача та зазначила, що коли у ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 у родині почалися родинні сварки з приводу спадщини. ОСОБА_4 , спілкувався з ОСОБА_5 приїздив до нього, тоді як ОСОБА_2 , яка проживає у м. Києві, до спадкодавця не приїжджала з 2016 року. Свідок пояснила, що знала про смерть ОСОБА_5 - їй подзвонив чоловік ОСОБА_2 , проте ОСОБА_4 не знав про смерть дядька, оскільки свідок йому про цей факт не повідомляла, а коли позивач вже приїхав і пішов до нотаріуса, тоді дізнався це було у грудні 2017 року. Син був за кордоном і вона не бажала, щоб він з роботи повертався на Україну на один день, а тому про смерть ОСОБА_5 не повідомляла. Ніхто з родичів не міг йому подзвонити, оскільки більше позивач не з ким не спілкувався. Також повідомила, що син за цей період декілька разів повертався на Україну і у цей час проживав у неї.
Допитана у судовому засіданні за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_9 пояснила суду, що є двоюрідною сестрою позивача, ОСОБА_5 її дядько. Свідок повідомила, що напередодні смерті ОСОБА_5 зник, а вона його шукала, знайшла його у лікарні. Надала дядькові свою візитку і через декілька днів їй подзвонили і повідомили, що ОСОБА_5 помер і вона почала займалася організацією поховання. Про смерть ОСОБА_10 вона повідомила своїй матері ОСОБА_2 , сестрі ОСОБА_11 та батьку - ОСОБА_12 , після чого подзвонила ОСОБА_8 матері позивача, щоб вона домовилася з копачами та попрохала повідомити ОСОБА_4 про смерть дядька. Свідок займалася похованням і понесла всі матеріальні витрати. 29.04.2017 року був похорон ОСОБА_5 на якому була присутня мати позивача ОСОБА_8 . Після похорон свідок та її чоловік ОСОБА_13 підвозили ОСОБА_8 додому та була бесіда з нею про те, чи відомо ОСОБА_4 про смерть дядька, на що ОСОБА_8 повідомила, що йому відомо, але не має сенсу їхати йому на один день. Через півроку ОСОБА_2 подала заяву про спадщину і виявилося, що і ОСОБА_4 подав також заяву.
Допитаний у судовому засіданні за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_12 пояснив суду, що ОСОБА_2 його колишня дружина. ОСОБА_4 не допомагав своєму дядькові ОСОБА_5 . Про смерть ОСОБА_5 свідка повідомила дочка, яка займалася питанням його поховання, свідок на похороні не був. Також пояснив, що за проханням дочки він телефонував ОСОБА_8 і казав їй про те, що помер ОСОБА_5 і потрібно організувати копачів. Також пояснив, що ОСОБА_4 жив у нього вдома, коли збирався їхати в ОСОБА_14 місяці півтора і повинен був приїхати у країну у червні, липні 2017 року, про це свідку повідомила мати позивача. Влітку 2017 року він став дзвонити ОСОБА_8 , однак вона спілкуватися не бажала. Тоді подзвонив у с. Відрадне Запорізької області своїй знайомій, яка мешкає через один будинок від будинку ОСОБА_8 , та спитав про те, чи не видно у селі ОСОБА_4 . На що знайома повідомила: « ОСОБА_15 вдома, він приїхав, вирішує якісь питання». Тоді свідок зрозумів, що з ним Підбуртні спілкуватися не бажають.
Допитаний у судовому засіданні за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_13 пояснив суду, що є чоловіком ОСОБА_9 , яка є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , ОСОБА_2 є його тещою. На дату смерті ОСОБА_5 вони проживали разом з ОСОБА_9 однією сім`єю. 27.04.2017 року ОСОБА_9 подзвонила йому на повідомила про смерть дядька. 29.04.2019 року був похорон. Свідок разом із дружиною підвозив ОСОБА_8 мати ОСОБА_4 після похорон до дому і у дворі розмовляли про ОСОБА_16 , і тоді він зрозумів, що ОСОБА_15 знає про смерть дядька, однак перебуває у Польші і на поховання не збирався. ОСОБА_8 повідомила, що син на заробітках і на один день немає сенсу їхати в країну.
Третя особа-приватний нотаріус у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином, подала до суду заяву з проханням розглядати зазначену цивільну справи у її відсутність.
Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , дослідивши матеріали справи, у тому числі і матеріали спадкової справи № 17/2017, проаналізувавши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності , суд приходить до такого висновку.
Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 77, 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 .
Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лебідь О.А. від 01.11.2017 року.
Зі спадкової справи № 17/2017, відкритої 06.10.2017р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, вбачається, що після смерті ОСОБА_5 протягом шести місяців 06.10.2017 року з заявою про прийняття спадщини звернулась ОСОБА_2 , яка за наданими нотаріусу документами є сестрою померлого, а тому належить до другої черги спадкоємців за законом. ОСОБА_2 також повідомлено нотаріуса про наявність іншого спадкоємця ОСОБА_4
Матеріалами спадкової справи, встановлено, що ОСОБА_4 також є спадкоємцем другої черги за правом представлення, оскільки його батько помер до відкриття спадщини після брата ОСОБА_5 .
Отже, після смерті ОСОБА_5 є наявними двоє спадкоємців за законом однієї черги, зокрема, ОСОБА_2 належним чином прийняла спадщину після смерті брата.
Щодо ОСОБА_4 то заяв про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини про її прийняття не подав, разом зі спадкодавцем не був зареєстрований та не мешкав.
01.11.2017 року нотаріус направив ОСОБА_4 листа, в якому запропонував до 01.12.2017 року повідомити про намір щодо прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 .
Згідно до матеріалів спадкової справи №17/2017 ОСОБА_4 09.12.2017 року звернувся до нотаріуса з заявою, в якій просить нотаріуса не видавати свідоцтво про право на спадщину, оскільки він має намір звертатися до суду.
14.12.2017 року ОСОБА_4 звернувся до нотаріуса із заявою про надання роз`яснень щодо прийняття спадщини.
14.12.2017 року листом-відповіддю № 224/02-14 від 14.12.2017 року нотаріус повідомив про те, що ОСОБА_4 був пропущений шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини і рекомендував звернутися до суду.
14.01.2017 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 про визначення додаткового строку на подання заяви про спадщину.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 22.01.2018 року по справі № 335/15402/17 суд визначив додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини після померлого дядька ОСОБА_5 .

У березні 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та померлим дядьком ОСОБА_5 .

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 13.03.2018 року по справі № 335/1597/18 (провадження № 2-о/335/44/2018), встановлено юридичний факт, що померлий ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним дядьком ОСОБА_4

12.02.2019 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 22.01.2018 року про продовження строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 08.05.2019 року, апеляційний суд скасував рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 22.01.2018 року та відмовив ОСОБА_4 у позові про продовження строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки позов був поданий до неналежного відповідача у справі, а саме первісний позов був поданий до територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. У той час як відповідачем у справі є саме інша спадкоємиця померлого - а саме тітка ОСОБА_2 .

13.05.2019 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши фактичні обставини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Звертаючись до суду із даним позовом, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_4 у позовній заяві вказував на своє постійне перебування за межами України з 24.12.2016 року по 30.11.2017 року та відсутність інформації про смерть дядька.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом.

За вимогами ст. 1270 ЦК України заява про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 мала бути подана спадкоємцями з 27.04.2017 по 27.10.2017 року.

Позивачем на підтвердження пропуску строку для прийняття спадщини з поважних причин надано суду копію закордонного паспорту (оригінал - в судовому засіданні) та заявлено про допит свідка ОСОБА_8 .

Так, з оглянутого в судовому засіданні закордонного паспорту серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 та з пояснень самого позивача у судовому засіданні судом встановлено, що 24.12.2016 року ОСОБА_4 виїхав у Польщу, з 18.07.2017 року по 12.08.2017 року перебував в Україні, з 12.08.2017 року по 30.11.2017 року знов перебував у Польщі, в Україну повернувся 30.11.2017 року.

Отже, наведені обставини свідчить про те, що не всі шість місяців після смерті дядька ОСОБА_4 перебував за кордоном.

Наданий позивачем доказ свідчить про те, що ОСОБА_4 з 18.07.2017 року по 12.08.2017 року перебував на території України, про це підтверджено і позивачем у судовому засіданні, отже мав можливість звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк особисто.

Суд зауважує, що в період перебування за кордоном позивач також мав можливість вчинити дії щодо прийняття спадщини шляхом надіслання заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а під час перебування в Україні шляхом подання такої заяви особисто, тобто перешкод для подання заяви не було.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, позивачем жодних доказів, які б вказували та підтверджували наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини після смерті дядька, як і під час перебування в Україні у період з 18.07.2017 року по 12.08.2017 року, який перебуває у межах шестимісячного строку на подання спадщини, так і у період з квітня по жовтень 2017 року ОСОБА_4 не надано і цих обставин не доведено.

У підтвердження поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини позивач послався також на покази ОСОБА_8 .

Суд критично ставиться до показань ОСОБА_8 допитаної в якості свідка за клопотанням позивача, оскільки остання є матір`ю позивача та безпосередньо зацікавленою особою в результаті розгляду справи.

Тим більше, вказаний свідок не повідомив суду відомостей про наявність причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на подання заяви про прийняття спадщини, а тому в силу ст. 77,79,80 ЦПК України, ці показання визнаються судом неналежними, недостовірними і недостатніми.

При цьому суд вважає неналежними та критично оцінює покази свідка ОСОБА_9 оскільки вона є рідною донькою відповідача по справі ОСОБА_2 , а також покази свідка ОСОБА_13 , який є чоловіком ОСОБА_9 і є зацікавленими особами в результаті розгляду справи. Тим більше, цим свідкам зі слів ОСОБА_8 стало відомо, що ОСОБА_4 повідомлений про смерть дядька та про час похорон і про ці події свідкам відомо лише зі слів матері позивача і вони не були безпосередньо присутніми при тих обставинах, як ОСОБА_8 повідомляла ОСОБА_4 про смерть ОСОБА_5 , про що свідки також зазначили у судовому засіданні.

Щодо показів свідка ОСОБА_12 , то суд також не вважає їх достовірними, оскільки свідком перебування у липні 2017 року ОСОБА_4 у Запорізькій області с.Отрадное, він не був, а про те, що ОСОБА_4 повернувся в України дізнався зі слів невстановленої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 ЦПК України якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.

В решті частині показів ОСОБА_12 його пояснення не містять інформації щодо предмета доказування і не мають значення для справи.

Суд критично оцінює твердження сторони відповідача, що про смерть ОСОБА_5 знала матір позивача ОСОБА_8 , яка спілкуючись з сином могла розповісти про смерть дядька, оскільки свідками безпосереднього повідомлення позивача про смерть дядька свідком ОСОБА_8 свідки допитані в суді не були, а обізнаність ОСОБА_8 з фактом смерті ОСОБА_5 не свідчить про безумовну обізнаність з цими обставинами позивача.

Тому, з огляду на положення ст.77,79 ЦПК України свідчення цих свідків з боку відповідача не є належними і достовірними доказами по справі.

При цьому суд також зауважує, що узгоджені покази свідків сторони позивача та відповідача в частині тих обставин, що ОСОБА_8 була присутня на похороні ОСОБА_10 не є належним і достатнім доказом, який би підтверджував наявність поважних причин для пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини.

Суд також вважає, що не входять до предмета доказування у даному провадженні, а тому не є належними доказами в силу ст. 77 ЦПК України покази свідків як позивача, так і відповідача в частині відносин, які склалися між позивачем та спадкодавцем та відповідачем і спадкодавцем, про піклування про спадкодавця, оплати похорон, несення витрат на поховання, висловленої усно волі спадкодавця під час життя щодо розпорядження квартирою.

Отже, суд констатує, що звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_4 не надав належних та допустимих доказів того, що з квітня 2017 по жовтень 2017 року йому не було відомо про смерть його дядька - спадкодавця, а також доказів того, що його перебування за межами України в період з 27.04.2017 року по 18.07.2017 року та з 12.08.2017 року по 30.11.2017 року було пов`язано з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини у встановлений законом строк, у зв`язку із чим позивач не виконав свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог і заперечень. (Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду у справі № 592/9058/17-ц, провадження № 61-200св18 від 06 червня 2018 року).

Окрім того, як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. (Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04 листопада 2015 року у (справа № 6-1486цс15), 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року та у постанові Верховного Суду від 18.01.2018 року (справа №198/476/16-ц, пров. №61-1750св18).

Отже, за недоведеності наявності перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, названа позивачем причина пропуску строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, а саме необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини відповідно до положень ч.3 ст.1272 ЦК України.

Суд також приймає до уваги і ті обставини, що у судовому засіданні ОСОБА_4 , окрім зазначених у позовній заяві підстав позову, навів також і іншу підставу щодо поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, яка виключає наведені у позовній заяві підстави, зазначивши, що він є юридично необізнаним, а тому вважав, що заяву про прийняття спадщини слід подавати після спливу шести місяців після смерті спадкодавця, а не до спливу цього строку, що само по-собі спростовує твердження самого ж позивача про те, що про смерть дядька він не знав до часу повернення в Україну в листопаді 2017 року.

Разом із тим, що ці обставини не є підставою заявленого позову, суд вважає за необхідне зазначити, що наведена в судовому засіданні в якості поважної причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини позивачем ОСОБА_4 те, що він є юридично необізнаний не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду України № 6-85цс12 від 26 вересня 2012 року та № 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року, а також у постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року справа № 756/2764/15-ц, провадження № 61-29705св18).

Посилання представника позивача на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 26 червня 2019 року справа № 565/1145/17, є недоречними, оскільки підставами позову в тій справі були інші правовідносини пов`язані зі спадкуванням за заповітом та за обставин, що спадкова справа після смерті спадкодавця не заводилася і спадкоємці не були повідомленні про відкриття спадщини нотаріусом.

Проаналізувавши в сукупності докази надані позивачем, приймаючи до уваги пояснення позивача, позицію відповідача, який заперечував проти позовних вимог, вимоги ч. 3 ст. 1272 ЦК України та п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України про справедливість, добросовісність та розумність застосування цивільного законодавства, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позивачем в судовому засіданні не надано доказів, які б доводили поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини в розумінні ч.3 ст. 1272 ЦК України, а наведені ним обставини не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, а тому в задоволенні позову ОСОБА_4 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2,4,5,81,89,263-265,268,273 ЦПК України ,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 в позові до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лебідь Олена Андріївна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частина рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 01 листопада 2019 року.

Повне рішення складено 08 листопада 2019 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова