ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/2005/18
Провадження № 22-ц/4820/1751/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.,

з участю відповідача, представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Шевчука В.В. від 24 липня 2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, вказувало, що відповідно до кредитного договору №014/2325/82/1811 від 25.06.2008 року Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» надано ОСОБА_3 кредит на суму 34000 доларів США строком до 25.06.2018 року на умовах сплати 14% річних, а позичальник зобов`язався належно використати та повернути Банку отриманий кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором.

В забезпечення належного виконання умов кредитного договору 25.06.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира загальною площею 60,9 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцям на праві власності.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за цим кредитним договором в розмірі 284000,80 грн., судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на ІТЗ 120 грн.

Позичальник не виконав зазначене рішення суду та умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 28.09.2017 року заборгованість по кредиту становила 62431,41 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку становить 1652736,10 грн. Відповідачам 12.10.2017 року були направлені вимоги про виконання зобов`язання за кредитним договором та усунення порушення основного зобов`язання та надано можливість добровільно врегулювати заборгованість, проте вимоги ними не виконані.

Тому позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №014/2325/82/1811 від 25.06.2008 року у сумі 62431,41 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку 1652736,10 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 29635,16 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на дату розрахунку складає 784526,55 грн., у тому числі простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 25157,09 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на дату розрахунку складає 665979,37 грн.; - заборгованість за відсотками у розмірі 32796,25 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 868209,55 грн., у тому числі простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 32773,52 доларів США, що в еквіваленті на дату розрахунку складає 867607,82 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки: квартиру площею 60,9 кв.м. житловою площею 36,8 кв.м, що складається з трьох кімнат та розташована за адресою : АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на праві власності відповідно до свідоцтва про право власності ЯЯЯ №040738 на житло, виданого Відділом приватизації житла та комунального майна Славутської міської ради 21.10.2005 року, зареєстрованого в Славутському БТІ 23.02.2006 року, в книзі і за записом №4165, в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером НОМЕР_1 шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою 412 780 грн.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 31.10.2018 року провадження у справі зупинено для з`ясування кола спадкоємців після смерті відповідача ОСОБА_4

03.06.2019 року провадження у справі відновлено, встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_4 є інші відповідачі по справі.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.07.2019 року в задоволенні позову АТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» не погоджується з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. На його думку, суд дійшов хибного висновку про сплив позовної давності на момент звернення з цим позовом. Відповідно до ст. 17.1 кредитного договору він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього договору зобов`язань. Згідно п.1.1.6 дата остаточного погашення кредиту 25.06.2018 року. Вважає, що позивач вчасно звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до суду в межах встановленого строку кредитування за кредитним договором. Вимоги про усунення порушення основного зобов`язання були направлені майновим поручителям в межах дії кредитного договору - в жовтні 2017 року.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 25.06.2008 року ОСОБА_3 уклав кредитний договір №014/2325/82/1811 з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», відповідно до умов якого отримав кредит в сумі 34000,00 доларів США строком до 25.06.2018 року на умовах сплати 14 % річних за користування кредитом.

В забезпечення належного виконання умов кредитного договору між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 25.06.2008 укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира загальною площею 60,9 кв.м, житловою площею 36,8 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , і належить іпотекодавцям на праві власності.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2010 року частково задоволено позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», стягнуто з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором в сумі 284000,80 грн., а також 1700 грн. витрат по сплаті судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ.

Вказане рішення суду не виконано.

12.10.2017 року позивач звернувся до відповідачів з вимогою про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, яка отримана ними 23.10.2017 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюється сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.06.2010 року достроково стягнуто заборгованість по кредиту, а відтак, змінено строк виконання основного зобов`язання, а тому позивач пропустив строк позовної давності при зверненні з цим позовом.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, зважаючи на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Із рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.06.2010 року вбачається, що кредитор реалізував своє право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Отже, кредитор, звернувшись із позовом про дострокове повернення кредиту (шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором), на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Наведене цілком спростовує доводи апеляційної скарги про чинність укладеного кредитного договору та встановлений строк кредитування до 25.06.2018 року.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такий висновок цілком відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц.

З урахуванням наведеного, нарахування банком процентів та інших платежів після пред`явлення позову про стягнення кредитної заборгованості є необґрунтованим.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач подав заяву про застосування позовної давності щодо заявленого позову.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Виходячи зі змісту договору іпотеки і положень Закону України «Про іпотеку», право кредитора задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло у нього у зв`язку з невиконанням боржником пред`явлених до нього вимог про дострокове повернення кредиту у повному обсязі.

За таких обставин у АТ «Райффайзен банк Аваль» виникло право пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дня, наступного після закінчення строку, наданого боржнику для дострокового виконання кредитних зобов`язань.

Згідно з ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Встановлено, що з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки АТ «Райффайзен банк Аваль» звернувся у липні 2018 року, а отже, після спливу позовної давності, що має наслідком відмову у позові.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 18.09.2019 року ( справа № 357/16756/14-ц), від 14.08.2019 року ( справа № 127/16950/13-ц), від 10.10.2018 року (справа № 643/5761/16-ц).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 07 листопада 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова