ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9364/19 Справа № 216/2484/18 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач: Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 року, яке постановлено суддею Кузнецовим Р.О. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складення повного судового рішення в матеріалах справи відсутні, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 13.05.2009 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання ОСОБА_1 . Заяви та відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит в розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У вказаній Заяві ОСОБА_1 надала згоду на те, що підписана Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складають між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

Банк виконав свої зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором.

Однак, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором, відповідач не виконувала умови договору, в зв`язку з чим, станом на 31.01.2018 року, утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 137943,93 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 125888,23 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 129156,54 грн., пені - 4892,90 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 6294,41 грн.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.05.2009 року у розмірі 137943,93 грн. та судові витрати по справі в сумі 1990,24 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 рокупозов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.05.2009 року у розмірі 132682,64 грн. та стягнуто судові витрати по справі в розмірі 1990,24 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем пред`явлено позов з пропуском строку позовної давності, оскільки останній платіж відповідачем за кредитним договором був здійснений в 2013 році, а з позовом позивач звернувся 17.05.2018 року, тобто поза межами трирічного строку.

Представник відповідача зауважує на тому, що платіж 02.11.2015 року відповідач не здійснювала, що це за платіж відповідачу не відомо.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 13.05.2009 року відповідач звернулась до позивача із Заявою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», надав ОСОБА_1 кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 4000 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27.03.2015 за №1945/2015, стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором №б/н від 13.05.2009, яка станом на 31.01.2015 року складає 12055,70 грн.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору про надання банківських послуг, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.01.2018 року, за розрахунком позивача, становить 137943,93 грн., та складається із заборгованості за кредитом - 125888,23 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 129156,54 грн., пені - 4892,90 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 6294,41 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено той факт, що ОСОБА_1 уклала з позивачем кредитний договір, після чого саме у неї виникли певні зобов`язання перед Банком у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договору приєднання розроблені ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі.

У заяві позичальника від 13.05.2009 року зазначена процентна ставка в розмірі 3 % на місяць, отже між сторонами було погоджено умови кредитування, зокрема нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, рішенням Третейського суду при Асоціації «Дніпровський Банківський Союз» від 27.03.2015 року за №1945/2015, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 13.05.2009 року, яка станом на 31.01.2015 року становить 12055,70 грн., та відповідно до розрахунку позивача, складається з 2049,29 грн. - залишок поточної заборгованості за наданим кредитом, 1845,20 грн. - залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом, 101,94 грн. - відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом, 448,80 грн. - відсотки на залишок простроченої заборгованості за кредитом, 5992,55 грн. - загальний залишок заборгованості за відсотками, 100 грн. - сума комісії та пені, 1650 грн. - сума комісії та пені накопичувальним підсумком.

Отже, станом на 31.01.2015 року, заборгованість за кредитним договором була стягнута, доказів скасування вказаного рішення Третейского суду позивачем не надано.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач по справі, після 31.01.2015 року, тобто після стягнення з неї заборгованості за кредитним договором рішенням Третейського суду, не користувалась кредитними коштами, в той час як позивач, в порушення вимог чинного законодавства, продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом, пеню та штрафи.

З наведеного вище слідує, що пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України про повернення тіла кредиту та нарахованих процентів позбавляє позивача права нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, оскільки таке право було припинено пред`явленням до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду, у висновку, викладеному у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у аналогічній справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ураховуючи вище наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідач не має заборгованості за кредитним договором.

Будь-яких доказів протилежного АТ КБ «ПриватБанк» не надало.

На підставі наведеного вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідач не має заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», у теперішній час АТ КБ «ПриватБанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним за подання апеляційної скарги у розмірі 2985,36 грн. (а.с.59).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

Керуючись ст.ст. 374,375,381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 лютого 2019 рокускасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», у теперішній час акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 2985 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) грн. 36 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: