ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи 359/7656/17

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Пащенко О.П.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - Публічне акціонерне товариство «Київенерго»,

заінтересована особа - Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», подану його представником Зубченко Наталією Юріївною,

на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області, постановлену 28 серпня 2019 року в приміщенні суду під головуванням судді Журавського В.В.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, боржник ПАТ «Київенерго», заінтересована особа ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2019 року з ПАТ «Київенерго» на його користь частково стягнуті понесені витрати на санаторно-курортне лікування у 2017 та 2018 роках, а також моральну шкоду. Постановою Київського апеляційного суду від 27 червня 2019 року скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування понесених у 2018 році витрат на санаторно-курортне лікування в закладах «Термал Стар» та «Женева» та ухвалено нове рішення, яким його позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди задоволено у повному обсязі. Постанова Київського апеляційного суду набрала законної сили 27 червня 2019 року.

Вказував, що рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів ПАТ «Київенерго» від 13 листопада 2017 року про реорганізацію ПАТ «Київенерго» шляхом виділу з нього товариства та передачі йому частини майна, прав та обов`язків ПАТ «Київенерго», створено ПрАТ «ДТЕК Київській електромережі». Таким чином, ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є правонаступником ПАТ «Київенерго», тому просив замінити боржника ПАТ «Київенерго» на його правонаступника ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» у виконавчих листах №359/7656/17.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник заінтересованої особи ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» - Зубченко Н.Ю. подала апеляційну скаргу та, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд безпідставно ототожнив ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», помилково вважаючи, що останнє є правонаступником АТ «Київенерго».

Суд першої інстанції не надав оцінці тому, що з огляду на предмет позову та природу спірних взаємовідносин, товариство, як оператор системи розподілу, не є правонаступником в частині прав та обов`язків ПАТ «Київенерго».

Суд також не звернув увагу на те, що будь-які фінансові зобов`язання ПАТ «Київенерго» щодо відшкодування шкоди ОСОБА_1 , що випливають із рішень Залізничного райсуду м. Києва від 23.09.1969 та від 09.07.2001, за розподільчим балансом до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» не передавались.

Висновки суду суперечать дійсним обставинам справи, оскільки в ухвалі, яка оскаржується, суд вірно зазначив, що відповідно до п. 2.3. Статуту останнє є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині переданих йому майна, прав та обов`язків згідно з розподільним балансом, а також в частині прав та обов`язків.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» - Халимов С.В. підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати з наведених в апеляційній скарзі підстав та постановити нову про відмову у задоволенні заяви.

ОСОБА_1 заперечував проти апеляційної скарги у повному обсязі. Просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник боржника ПАТ «Київенерго» в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належно, проте про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій і вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на корись чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Згідно зі ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення цього питання.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу.

Отже, заміна сторони, що вибула, може мати місце тільки в результаті правонаступництва, що відбулося в матеріальних правовідносинах.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме: з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_1 стягнуті витрати на санаторно-курортне лікування в розмірі 124 752 гривень та моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень (т.1 ас.ас.192-197).

Постановою Київського апеляційного суду від 27 червня 2019 року скасовано рішення Бориспільського міськрайонного суду Бориспільського районного суду Київської області від 26 березня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування та в цій частині ухвалено нове судове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ПАТ «Київенерго» на користь ОСОБА_1 витрати на санаторно-курортне лікування в сумі 30 210 гривень (т.1 ас.ас.238-240).

28 серпня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області видав два виконавчі листи на примусове виконання вказаних судових рішень (т.2 ас.ас.31-32,33-34).

Відповідно до п.1 ст.109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

За змістом ч. ч. 3, 4 цієї статті, юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

Відповідно до п.13 розділу ХVІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної мережі» було передбачено під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.

Цим же пунктом визначено, що у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків:

пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією;

за укладеними договорами про приєднання до електричних мереж;

за укладеними договорами спільного використання технологічних електричних мереж;

за договорами, укладеними з державним підприємством, що провадить діяльність з оптового постачання електричної енергії, судовими рішеннями, прийнятими у справах щодо цього підприємства;

за кредитними договорами, договорами застави, поруки, обумовленими провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами;

за зобов`язаннями, пов`язаними з купівлею-продажем, ремонтом, будівництвом та іншими операціями з майном, яке забезпечує діяльність оператора системи розподілу;

за зобов`язаннями, пов`язаними з емісією, володінням цінними паперами та іншими зобов`язаннями, пов`язаними з власними або придбаними цінними паперами.

Вимоги щодо порядку відокремлення оператора системи розподілу, встановлені цим пунктом, не є обов`язковими для оператора системи розподілу, кількість приєднаних споживачів до системи розподілу якого не перевищує 100 тисяч.

В розумінні п.56 ч.1 ст.1 «Визначення термінів» Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи розподілу - юридична особа, відповідальна за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування та розвиток системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

Водночас п.13 розділу «Прикінцеві та перехідні положення «Закону України «Про ринок електричної мережі» визначено, що у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків: за зобов`язаннями, пов`язаними з купівлею-продажем, ремонтом, будівництвом та іншими операціями з майном, яке забезпечує діяльність оператора системи розподілу.

З долучених до цивільної справи №359/1440/18 судових рішень вбачається, що у 1968 році, у віці 6 років позивач ОСОБА_1 в трансформаторному пункті №1298, розміщеному у дворі будинку по вул. Петровського , 10 в м. Києві , отримав електротравму з вини працівника Київської міської електромережі «Київенерго», правонаступником якого в подальшому було визнано ПАТ «Київенерго».

З наявних в матеріалах справи правовстановлюючих документів ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та зі змісту вищенаведених вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» вбачається, що до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» в порядку правонаступництва перейшли зобов`язання щодо, зокрема, безпечної експлуатації, технічного обслуговування та розвитку системи розподілу і забезпечення довгострокової спроможності системи розподілу електричної енергії.

Відповідно до ч.1 ст.1205 ЦК України, у разі припинення юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників.

Відповідно до ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Отже, не зважаючи на те, що ПАТ «Київенерго» не припинено, водночас відбулась передача зобов`язань, з приводу яких було ухвалено рішення та видано виконавчий лист, іншій новоствореній юридичній особі ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», саме вказана юридична особа має бути залучена в якості правонаступника у виконавчому провадженні.

Таким чином, вимоги заявника, яким надана оцінка судом першої інстанції ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та фактичних обставинах справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення судів про зобов`язання ПАТ «Київенерго» відносно ОСОБА_1 не передавались не заслуговують на увагу, так як ця обставина скаржником не підтверджена.

Висновок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а тому в силу ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, а тому керуючись ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. 367-368, 374-375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі», подану його представником Зубченко Наталією Юріївною - відхилити.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 7 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді: