Дата документу 05.11.2019 Справа № 332/4028/15-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 332/4028/15 Головуючий у 1 інстанції: Федоренко О.І.
№ 22-ц/807/3333/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Бєлки В.Ю.

Полякова О.З.

секретар: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

В вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позові позивач зазначав, що 20.04.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 0 відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 13436 доларів США зі сплатою 12,5% річних на строк з 20.4.2007 року по 21.4.2013 року, з зазначенням умов і порядку повернення кредиту.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу права вимоги за кредитом, згідно якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» і позичальником.

Позичальник належним чином не виконував умови погашення кредиту, останній платіж внесено 01.01.2012 року в розмірі 442,85 доларів США.

Станом на 28.07.2015 року, заборгованість становить 344242,36 грн. з яких: 188136,52 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 156105,84 грн. - заборгованість по відсоткам.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом у сумі 344242,36 грн. та судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задоволено частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2015 року у цій справі скасовано та ухвалено нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 20 квітня 2007 року в сумі 195214,23 грн., з яких заборгованість по кредиту становить 74156,67 грн., заборгованість по процентам - 121057,56 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2072,13 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2147,35 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким рішення Апеляційного суду Запорізької області від 25.07.2017 року скасувати та залишити в силі рішення Заводського суду м. Запоріжжя від 27.11.2015 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 серпня 2019 року касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича залишити без задоволення, а касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Дельта Банк» відсотків за користування кредитом в сумі 121 057 грн. 56 коп. за період з 01 вересня 2012 року до 28 липня 2015 року скасовано, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У частині вирішення позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за тілом кредиту у сумі 74 156,67 грн. рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 липня 2017 року залишено без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції було встановлено, що 20 квітня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0, за яким останній отримав кредит у розмірі 13 436,00 доларів США, зі сплатою 12,5% річних на строк до 21 квітня 2014 року.

Відповідно до пункту 1.2.2 кредитного договору відповідач зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 21 квітня 2014 року.

Відповідно до додатку № 1 до договору графіку погашення кредиту позичальник зобов`язується повернути банку суму кредиту у термін, передбаченим графіком, тобто періодичними щомісячними платежами, кожний з яких становить 159,95 доларів США.

Відповідно до пунктів 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4 нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Строк сплати процентів встановлено з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

У пункті 5.5 кредитного договору сторонами погоджено, що у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту (основної суми) та/або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору.

У розділі 11 кредитного договору сторони погодили, що у випадку настання обставин, визначених у пунктах 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником вимоги про дострокове повернення кредиту. При цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси без попереднього про це письмового повідомлення банку чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення з інших підстав протягом 41 календарних днів з дати направлення, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту від банку.

08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, зокрема й за кредитним договором № 0 від 20 квітня 2007 року.

Отже, згідно з положеннями статей 512, 514 ЦК України новим кредитором за цими зобов`язаннями стало ПАТ "Дельта Банк".

У жовтні 2015 року Малоіван подав до суду заперечення на позовну заяву, у яких просив застосувати строк позовної давності та відмовити у позові.

Звертаючись до суду з цим позовом, ПАТ "Дельта Банк" посилалося на те, що боржник належним чином умови кредитного договору не виконує, останні платежі зі сплати суми кредиту здійснив 01 січня 2012 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість як за тілом кредиту, так і за процентами, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку складає 344 242 грн 36 коп., з яких: тіло кредиту - 188 136 грн 52 коп., відсотки - 156 105 грн 84 коп. за період з 19 грудня 2011 року по 28 липня 2015 року.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття "позовна" має на увазі форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії "право на позов у матеріальному сенсі" (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду.

Ураховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

З огляду на зазначені положення закону, Верховним Судом при розгляді даної справи було зроблено висновок про те, що при першому апеляційному перегляді справи, апеляційний суд частково задовольняючи позов банку в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та стягнення з відповідача на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованості за кредитом у сумі 74 156 грн. 67 коп. за період з вересня 2012 року, правильно застосував положення закону про позовну давність та стягнув заборгованість у межах трирічного строку позовної давності за кожним окремим платежем, враховуючи, що до суду позивач звернувся у вересні 2015 року, до квітня 2014 року, до моменту закінчення дії договору та, відповідно, нарахування щомісячних платежів за кредитом.

В цій частині судове рішення апеляційного суду залишено без змін та не є предметом даного перегляду.

Судова колегія враховує, що позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами за період з грудня 2011 року по липень 2015 року.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) після спливу визначеного договором строку кредитування або у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц відступлено від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, та зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

На новий розгляд апеляційного суду справа направлена для вирішення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за користування кредитом за період з 1 вересня 2012 року до 28 липня 2015 року.

У даній справі, як встановлено наданими доказами та констатовано Верховним Судом, строк кредитного договору № 0 сплив 21 квітня 2014 року.

Відтак, право на нарахування відсотків за користування кредитними коштами припинилось 21 квітня 2014 року.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитними коштами, які були нараховані та несплачені ним за період з вересня 2012 року по 21 квітня 2014 року.

У відповідності до розрахунку, наданого позивачем такий розмір відсотків становить 2922,35 доларів США, що за зазначеним позивачем у позовних вимогах курсом обміну валют (100 доларів = 2 205 гр.) становить 64467 гривен. (2922,35 х 2206 : 100).

Тож зазначена грошова сума підлягає стягненню з відповідача в рахунок погашення боргу за нарахованими процентами за користування кредитними коштами.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2015 року по цій справі скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом з вересня 2012 року по 28 липня 2015 року та ухвалити в цій частині вимог нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 0 від 20 квітня 2007 року в сумі 64 467 гр. (шістдесят чотири тисячі чотириста шістдесят сім гр.) за період з вересня 2012 року по 21 квітня 2014 року.

Іншу частину позову про стягнення процентів - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: В.Ю. Бєлка

О.З. Поляков