Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 569/3050/16-ц

провадження № 61-34724св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.

учасники справи:

позивач за зустрічним позовом- ОСОБА_1 ,

відповідач за зустрічним позовом- державне підприємство «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу державного підприємства «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 22 березня 2017 року в складі колегії суддів: Боймиструка С. В., Ковальчук Н. М., Гордійчук С. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року державне підприємство «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (далі - ДП «Рівнестандартметрологія») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої у зв`язку з незаконним звільненням.

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ДП «Рівнестандартметрологія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі - Мінекономрозвитку України), про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 травня 2016 року зустрічний позов ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження з первісним позовом ДП «Рівнестандартметрологія».

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2016 року позовну заяву ДП «Рівнестандартметрологія» доОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої у зв`язку з незаконним звільненням, залишено без розгляду.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що наказом з особового складу Мінекономрозвитку України від 14 липня 2015 року № 80-п ОСОБА_1 було звільнено з посади генерального директора державного підприємства ДП «Рівнестандартметрологія» з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», пунктом 72 статті 36 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року вказаний наказ було визнано незаконним і скасовано, поновлено позивача на посаді генерального директора ДП «Рівнестандартметрологія» з 14 липня 2015 року.

З метою виконання вказаного рішення він звернувся до Мінекономрозвитку України з листом про поновлення на роботі та до відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконавчим листом в порядку Закону України «Про виконавче провадження», за результатом розгляду якого було відкрито виконавче провадження № 50416655, проте на момент подачі його позову вказане рішення виконано не було.

Зважаючи на те, що судом при вирішенні питання про його поновлення не було прийнято рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та з врахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд стягнути з ДП «Рівнестандартметрологія» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 162 469 грн 09 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 грудня 2016 року у складі судді Галінської В. В. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ДП «Рівнестандартметрологія» є неналежним відповідачем у справі, а тому не може нести відповідальність за незаконне звільнення та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як роботодавцем позивача є Мінекономрозвитку України.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 22 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Рівненського міського суду від 21 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким задоволено позов ОСОБА_1

Стягнуто з ДП «Рівнестандартметрологія» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 257 780 грн 60 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що судом першої інстанції не у повному обсязі з`ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права при оцінці належності відповідача, зокрема, не досліджено положення статуту відповідача та зміст контракту, укладеного між Мінекономрозвитку України та ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ДП «Рівнестандартметрологія» - Приступлюк В. Л., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 06 червня 2019 року № 611/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення апеляційного суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що заробітна плата генерального директора ДП «Рівнестандартметрологія» нараховується на підставі укладеного контракту між Мінекономрозвитку України та генеральним директором, а тому позивач перебував у трудових відносинах саме з Мінекономрозвитку України.

Зазначає, що положенням статуту ДП «Рівнестандартметрологія» передбачено, що вказане підприємство засноване на державній власності, належить до сфери управління Мінекономрозвитку України, тобто, Уповноважений орган управління, та є державним комерційним підприємством.

Вказує, що суд апеляційної інстанції відступив від принципів повноти і об`єктивності судового розгляду, оскільки не надав належну оцінку повноваженням Мінекономрозвитку України щодо нарахування заробітної плати посадовим особам ДП «Рівнестандартметрологія».

Посилається на правовий висновок, який викладено у постанові Верховного Суду України від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-76цс12.

Заперечення на касаційну скаргу учасниками справи не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Наказом Мінекономрозвитку України від 13 січня 2014 року № 2-П ОСОБА_1 був призначений на посаду генерального директора ДП «Рівнестандартметрологія» з 14 січня 2014 року.

Наказом з особового складу Мінекономрозвитку України від 14 липня 2015 року № 80-п ОСОБА_1 було звільнено з посади генерального директора ДП «Рівнестандартметрологія» з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», пунктом 72 статті 36 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року у справі № 569/12305/15-ц задоволено позов ОСОБА_1 і визнано незаконним та скасовано наказ з особового складу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14 липня 2015 року № 80-п «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП «Рівнестандартметрологія» з 14 липня 2015 року.

З метою виконання вказаного рішення позивач звертався до відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконавчим листом в порядку Закону України «Про виконавче провадження», за результатом розгляду якого було відкрито виконавче провадження № 50416655.

На момент подачі зустрічного позову вказане рішення в частині поновлення на роботі виконано не було.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ДП «Рівнестандартметрологія» підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Частиною першою статті 3 ЦПК України 2004 року передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судами встановлено, що наказом з особового складу Мінекономрозвитку України від 14 липня 2015 року № 80-п ОСОБА_1 було звільнено з посади генерального директора ДП «Рівнестандартметрологія» з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», пунктом 72 статті 36 КЗпП України.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 15 лютого 2016 року у справі № 569/12305/15-ц задоволено позов ОСОБА_1 і визнано незаконним та скасовано наказ з особового складу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 14 липня 2015 року № 80-п «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП «Рівнестандартметрологія» з 14 липня 2015 року.

З метою виконання вказаного рішення позивач звертався до відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з виконавчим листом в порядку Закону України «Про виконавче провадження», за результатом розгляду якого було відкрито виконавче провадження № 50416655.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначають Закон України «Про виконавче провадження», а також прийнята на виконання цього закону Інструкція про проведення виконавчих дій, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5.

Відповідно до зазначених нормативно-правових актів примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу та здійснюється останньою на підставі виконавчого документа.

Згідно положень статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Пунктом 34 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим органом про це наказу.

Згідно пункту 1.1 статуту ДП «Рівнестандартметрологія» (у редакціях 2013 року та 2016 року) державне підприємство «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства економічного розвиту та торгівлі України (далі -Уповноважений орган управління) та є державним комерційним підприємством.

Пунктом 7.3 статуту ДП «Рівнестандартметрологія» (у редакціях 2013 року та 2016 року) встановлено, що управління підприємством відповідно до повноважень, визначених цим статутом та законодавством, здійснюється його директором, який призначається на посаду Уповноваженим органом управління шляхом укладенням контракту, у якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, звільнення з посади та інші умови найму за погодженням сторін.

З рішення Апеляційного суду від 15 лютого 2016 року справі № 569/12305/15-цпро визнання незаконним і скасування наказу з особового складу від 14 липня 2015 року № 80-п «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлення на посаді генерального директора ДП «Рівнестандартметрологія» вбачається, що позов було заявлено до Мінекономрозвитку України й останнє брало участь у розгляді справи у якості відповідача та саме його зобов`язано поновити ОСОБА_1 на роботі. При цьому ДП «Рівнестандартметрологія» було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 09 березня 2016 року ВП № 50416655 щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП «Рівнестандартметрологія» боржником, на якого покладено виконання судового рішення про поновлення на роботі позивача, є Мінекономрозвитку України.

Рішення суду про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді генерального директора ДП «Рівнестандартметрологія» Мінекономрозвитку України не виконано.

Таким чином, покладення на відповідача ДП «Рівнестандартметрологія» відповідальності за затримку виконання судового рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі шляхом стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є незаконним з огляду на те, що боржником, на якого покладено виконання судового рішення про поновлення позивача на роботі, є Мінекономрозвитку України.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 31 жовтня 2012 року у справі № 6-76цс12 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 711/8446/16-ц (провадження № 14-37цс19).

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд наведеного не врахував та дійшов помилкового висновку про те, що ДП «Рівнестандартметрологія» є належним відповідачем у вказаній справі.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотримання вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановив правовідносини, що склалися між сторонами й обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1

Вказане свідчить, що апеляційним судом безпідставно скасовано рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.

Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, рішення апеляційного суду згідно зі статтею 413 ЦПК України підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ДП «Рівнестандартметрологія» підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 3 093 грн 36 коп.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» задовольнити.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 22 березня 2017 року скасувати.

Рішення Рівненського міського суд Рівненської області від 21 грудня 2016 року залишити в силі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного підприємства «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» судові витрати, пов`язані з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у розмірі 3 093 грн 36 коп. (три тисячі дев`яносто три гривні тридцять шість копійок).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович