Ухвала

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 307/3902/14-ц

провадження № 61-444св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Вільховецька сільська рада Тячівського району Закарпатської області, Тячівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року у складі судді Бобрушка В. І. та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 13 грудня 2017 року у складі колегії суддів: Куштана Б. П., Джуги С. Д., Кожух О. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Тячівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування державного акта на право приватної власності на землю, свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії І -ЗК № 015826, виданий Вільхівською сільською радою Тячівського району Закарпатської області 23 червня 2003 року на ім`я ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 491а, згідно з яким ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,1892 га на території Вільхівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 березня 2014 року, виданого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л. В. на ім`я ОСОБА_2 , зареєстрованого в реєстрі зв № 1-232, на земельну ділянку площею 0,1892 га, розташованої на АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 17 березня

2014 року, посвідчений та зареєстрований державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори Черевко Л. В. у реєстрі за № 1-280, укладений між ОСОБА_2 як дарувальником з однієї сторони та ОСОБА_3 як обдаровуваним з другої сторони, згідно з яким ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар земельну ділянку площею 0,1892 га, розташованої на АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку.

Скасовано заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 21 листопада 2014 року, щодо заборони ОСОБА_3 , а також найманим ним робітникам та будь-яким іншим особам здійснювати будь-які будівельні, монтажні, ремонтні чи інші роботи щодо будівництва будівель, споруд, інших об`єктів, на земельній ділянці площею 0,1892 га, розташованій на АДРЕСА_1 .

Ухвалою ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 13 грудня

2017 року рішення Тячівського районного суду Закарпатської області

від 10 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Крім того, у квітні 2018 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій заявники просять викликати їх до суду касаційної інстанції для надання пояснень у вказаній справі, отже, порушують клопотання про проведення розгляду справи в судовому засіданні за їх участю.

У задоволенні заяви слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи, то підстав для задоволення заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про проведення розгляду справи в судовому засіданні за їх участю немає.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу буде призначено колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою

статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про проведення розгляду справи в судовому засіданні за їх участю відмовити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Вільховецької сільської ради Тячівського району Закарпатської області, Тячівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними та скасування державного акту на право приватної власності на землю, свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання недійсним договору дарування земельної ділянки призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк