Справа №: 343/719/19
Провадження №: 2/0343/357/19
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді - Тураша В. А.,

секретаря - Лукань О.З. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ТОВ "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №0 від 21.11.2006 року, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №0 від 21.11.2006 року у розмірі 143448 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» понесені витрати на сплату судового збору у розмірі : 2151,72 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що між позичальником, яким є: ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» , 21.11.2006 року був укладений кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 63110 швейцарських франків зі сплатою 8,2 % річних.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» , яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ«Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

За умовами кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язувався здійснювати сплату грошових коштів шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань з метою погашення заборгованості за виданим Кредитом та нарахованими процентами.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 63110 швейцарських франків .

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк та ОСОБА_2 уклали договір поруки № 0-1-П від 21.11.2006 року.

За умовами вказаного договору поруки, поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед банком за виконання позичальником в повному обсязі зобов`язань за кредитним договором щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, норми чинного законодавства України наділяють кредитора, правом вимагати від поручителя виконання зобов`язань за кредитним договором.

22.10.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0 та Договором поруки №0-1-11 від 21.11.2006 року.

Таким чином, ТОВ «Вердикт капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а ПАТ «Дельта Банк» втратив такі права.

За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 18.03.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 1592409,09 грн., з яких:

заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 1028761,16 грн.

заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 523026,10грн.

заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 40621,83 грн.

З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі кредитного договору № 0 від 21.11.2006 року, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Унаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Загальний розмір заборгованості по сплаті 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 18.03.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 143448 грн.

Представник позивача Архипов О.В. (довіреність №75 а.с.120), в судові засідання на неодноразові виклики не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.88,11,139,145,155,159), подав заяву, згідно якої просить розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.156).

Представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвокат Ватутін І.П. (договора доручення про надання правової допомоги а.с. 101, 101а ) в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та суду пояснив, що під час розгляду справи позивач так і не спромігся надати суду належних і допустимих доказів, які би прямо вказували на порушення законних прав та інтересів ТОВ «Вердикт Капітал» з боку відповідачів.

Позивач не надав суду безспірних доказів набуття ним у ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 та договором поруки № 0-1-П від 21.11.06 р., що було встановлено безпосередньо в судовому засіданні під час огляду наявних у справі документальних доказів.

Так, у наданій позивачем копії договору № 951/К купівлі-продажу майнових прав від 09.11.2018р. не міститься жодної інформації про купівлю-продаж прав вимоги за зазначеними вище кредитним договором і договором поруки до відповідачів, сам же договір № 951/К надано не в повному обсязі, а лише його перші три сторінки.

Наданий позивачем додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 22 жовтня 2018 року, сам по собі ні про що не свідчить, оскільки: позивач, ініціюючи позов, вказує, що право вимоги за договором про надання споживчому кредиту № 0 виникло у нього на підставі договору № 951/К купівлі-продажу майнових прав від 09.11.2018 р., а не договору про відступлення прав вимоги від 22 жовтня 2018 року. Самого Договору про відступлення прав вимоги від 22 жовтня 2018 року позивач не надав. Якщо договір № 951/К купівлі-продажу майнових прав від 09.11.2018 р. посвідчувався нотаріально, то й усі додатки до нього теж повинні бути підписані обома сторонами і також повинні бути нотаріально посвідченими, в той час як представлений позивачем додаток № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 22 жовтня 2018 року не має жодних ознак нотаріального посвідчення і підписаний лише позивачем, який сам же його і виготовив.

Також не можуть вважатись належними, достовірними і допустимими доказами в розумінні положень статей 76 - 79 ЦПК України надані позивачем розрахунки заборгованості по основній сумі кредиту, за відсотками, з комісії, з пені і 3% річних, оскільки ці розрахунки виготовлені самим же позивачем і не підкріплені жодним первинним документом. Наведені позивачем у розрахунках цифри є надуманими і недостовірними, оскільки (до прикладу) не містять інформації про погашення кредиторської заборгованості відповідачів перед первісним кредитором за рахунок коштів, що надійшли від реалізації на аукціоні 05.03.2013 року за ціною 103 600 грн. належного відповідачу легкового автомобіля, кошти від реалізації якого були спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого розмір заборгованості за кредитним договором суттєво зменшився.

Кредитор, який надіслав боржнику вимогу про дострокове і повне погашення заборгованості за кредитним договором, з власної ініціативи змінює строк дії кредитного договору, у зв`язку із чим дія договору припиняється, а також припиняється право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. З цього приводу первісний кредитор (ПАТ «Дельта Банк») не висував до відповідачів жодних вимог, отже - позивач, якщо б він набув законного права вимоги за кредитним договором, не мав жодного права вимагати у відповідачів погашення заборгованості за відсотками чи іншими платежами, передбаченими умовами кредитного договору, оскільки цей договір вже припинив свою дію.

Збільшення боргових зобов`язань за кредитним договором за рахунок нарахування відсотків після того, як кредитор звернувся до суду з вимогою про дострокове і повне погашені заборгованості, є протиправним і таким, що суперечить чинному законодавству та правовим позиціям Верховного Суду.

Укладення між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Вердикт Капітал» Договору № 951/К купівлі-продажу майнових прав від 19.11.2018 р. відбувалось після пред`явлення ПАТ «УкрСиббанк» виконавчого листа №2-334 від 25.10.2010 р. у Долинський відділ Державної виконавчої служби. Після відкриття виконавчого провадження № 25524248, ухвалою Долинського районного суду від 23.10,2012 року по справі № 0906/6-57/2012 змінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника - ПАТ «Дельта Банк».

У відзиві відповідачів на позовну заяву позивача було поінформовано і надано відповідні докази про те, що 02.12.2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачу - ПАТ «Дельта Банк».

З тих пір, ні ПАТ «Дельта Банк», ні будь хто інший (в тому числі й позивач) не вчинили передбачених ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» дій по заміні сторони виконавчого провадження і на сьогоднішній день право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.11.2006 року, розмір якої визначено рішенням Долинського районного суду від 13.10.2010 року та виконавчим листом №2-334 від 25.10.2010 р., залишається у ПАТ «Дельта Банк».

ТОВ «Вердикт Капітал», будучи заінтересованою особою у стягненні з відповідачів заборгованості за виконавчим документом (виконавчий лист №2-334 від 25.10.2010 р.), не звертався до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Отже, не провівши заміни сторони стягувача (ПАТ «Дельта Банк») на себе, як законного набувача права вимоги чи правонаступника, у ТОВ «Вердикт Капітал» немає жодних підстав висувати до відповідачів претензії про стягнення заборгованості за неналежне виконання грошового зобов`язання, вимога про дострокове погашення якого було раніше пред`явлено первісним кредитором.

Таким чином, зважаючи на фактичні обставини справи, як підтверджуються належно дослідженими і перевіреними наявними у справі доказами, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, слід дійти висновку про недоведеність позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» в заявлених ним межах та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідачі вважають, що за наведених вище обставин та з підстав, зазначених в позові, з урахуванням наданих суду позивачем доказів в підтвердження наведених у позовній заяві обставин, - позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку із тим, що ТОВ «Вердикт Капітал» не спромігся довести порушення відповідачами його прав, в силу чого в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні надані сторонами докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Ст.12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України)

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 21.11.2006 року між Акцiонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в особі заступника начальника Івано-Франківського Управління Західного регіонального департаменту Яцини Володимира Васильовича та ОСОБА_1 , було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 за умовами якого банк надавав позичальнику кредитні кошти у розмірі 63110,00 швейцарських франкiв. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 256937,28 гривень 28 копiйок за курсом Нацiонального банку України на день укладання цього договору Надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 21 листопада 2006 року по 20 листопада 2013 року. У відповідності до п. 2.1. вказаного договору - у забезпечення виконання зобов"язань позичальника за даним договором банком приймається: застава транспортного засобу, а саме автомобіля Chrysler 300С-2/7 універсал,2006 р.в.; порука, а саме дружина позичальника ОСОБА_2 (а.с.8-18).

В забезпечення виконання зобов`язань між Акцiонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , 21.11.2006 року було укладено договір Поруки № 0-1-П. Відповідно до умов договору поруки відповідач ОСОБА_2 як поручитель поручається за виконання позичальником обов`язків , що виникли на підставі основного договору (а.с.19-20).

АТ «УкрСиббанк» 24.02.2010 року звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №0 від 21.11.2006р. та просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ "УкрСиббанк" боргу ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 21.11.2006 року, що станом на 22.01.2010 року в загальному розмірі в гривневому еквіваленті складає 399 654.64 грн. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ "УкрСиббанк" судові витрати - 1820 грн.(а.с.160-163).

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі №2-334/2010р., від 13 жовтня 2010 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №0 вiд 21.11.2006 року в сумі 399654,64 гривень, 1700 гривень сплаченого судового збору , 120,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 150,00грн. за послугу з розміщення оголошення про виклик до суду (а.с.164-167).

На виконання даного рішення 25.10.2010 року Долинським районим судом видано виконавчий лист №2-334 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» 399654,64грн., заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №0 вiд 21.11.2006 року, 1970грн. судових витрат.

Постановою про відкриття виконавчого провадження державного виконавця ДВС Долинського РУЮ ВП №25524248 від 31.03.2011 р., відкрито виконавче провадження з виконання в/л №2-334(а.с.96).

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» , яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.30-67.

Ухвалою Долинського районного суду від 23.11.2012 року замінено сторону виконавчого провадження ВП №25524248 від 31.03.2011 р., з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельтабанк».

02.12.2013 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.5 ч.1ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 24.04.2019 року згідно книг обліку вхідної кореспонденції та книг обліку виконавчих проваджень державних виконавців Долинського РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області на виконання виконавчий документ не надходив та не перебуває (а.с.97-99).

Таким чином встановлено, що ТОВ "Вердик Капітал" не є стороною виконавчого проадження , з виконання рішення Долинського районного суду від 13.10.2010 року по справі №2-334/2010.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується протоколом №15/344/12-3-8 від 25.02.2013 року (а.с.100) , в процесі виконання рішення Долинського районного суду від 13.10.2010 року було накладено арешт та реалізовано на аукціоні за ціною 103 586.00 грн. належний відповідачу ОСОБА_1 автомобіль Chrysler 300С-2/7 універсал,2006 р.в., кошти від реалізації якого поступила на погашення заборгованості по договору про надання споживчого кредиту №0 вiд 21.11.2006 року.

Відповідно до п.1.1 Договору №951/К купівлі-продажу майнових прав від 09.11.2018р., ПАТ «Дельта-Банк» (продавець) передало у власність відступили ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (покупець) право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами, та/або на інших підставах наведених у додатку №1,2 до цього договору (а.с.26-29).

Судом з`ясовано, що рішення Долинського районного суду від 13.10.2010р. по справі №2-334/2010 не виконане та заборгованість по договору про надання споживчого кредиту в повному обсязі не сплачена.

У зв`язку з існуванням непогашеної заборгованості за кредитним договором, позивач ТОВ "Вердик Капітал" звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 143448,00 грн. 3% річних за період з 17.03.2016р. по 18.03.2019р.

До матеріалів справи позивачем долучено розрахунок заборгованості фізичної особи ОСОБА_1 перед ТОВ «Вердикт Капітал» (кр.дог. НОМЕР_1 ) (а.с.22-23) відповідно до якого, станом на 18.03.2019р., заборгованість відповідачів становить 1592409,09 грн., яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту - 1028761,16 грн., заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги - 523 026.10 грн. та нарахованими відсотками згідно кредитного договору в сумі 40621,83 грн.

Як вбачається із вказаного розрахунку, позивач нараховував відсотки за користування кредитом за період з 09.11.2018 р. по 18.03.2019р., тобто після набрання законної сили рішення Долинського районного суду від 13.10.2019 р., що є неправомірним.

Відповідно до ч.1 ст 1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Ч.2 ст.416 ЦПК України передбачає, що у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати

Велика Палата Верховного Суду розглядаючи справу №310/11534/13 у постанові від 04.07.2018р. зробила висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права.

Велика Палата Верховного Суду керуючись однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права», вважає за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду розглядаючи справу №444/9519/12 у постанові від 28.03.2018р. зробила такий висновок:

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, пред`явивши 24.02.2010 року позов та стягнувши за рішенням суду в справі №2-334/2010р., від 13.10.2010р. достроково усю суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21.11.2006р. разом з відсотками за користування кредитом, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Таким чином, позивач припинив їхні зобов`язання, окрім передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Крім того, з розрахунку, наданого позивачем вбачається, що станом на 09.11.2018 року існувала заборгованість по основній сумі кредиту у розмірі 38256,44 шв.франки , що в еквіваленті в гривні становить 1028761,16грн. , заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 19449.72 шв.франки, що в еквіваленті гривні становить 523 026.10 грн.

Однак рішенням Долинського районного суду від 13.10.2010р. визначено суму основної заборгованості відповідачів та задоволено вимоги кредитора в розмірі 399654.64 грн.

Крім того, з розрахунку, наданого позивачем вбачається, що боржниками взагалі не погашалася заборгованість, що суперечить наданим відповідачами доказами, а саме -копії протоколу №15/344/12-3-6 проведення аукціону (а.с.100) , згідно якогов процесі виконання рішення Долинського районного суду від 13.10.2010 року, було накладено арешт та реалізовано на аукціоні 05.03.2013 року за ціною 103 600 грн., належний відповідачу ОСОБА_1 , легковий автомобіль Daimler Chrysler 300, 2006 р.в., кошти від реалізації якого були спрямовані на погашення заборгованості за кредитним договором.

Отже, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, суд ставить під сумнів, оскільки він не підтверджений іншими належними документами на підставі яких його було зроблено, а тому він не може бути належним та допустимим доказом існування заборгованості у відповідача перед позивачем.

також суд звертає увагу, що матеріалах справи відсутні належні підтвердження відступлення права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.11.2006р.

Згідно п.1.1. договору №951/К купівлі продажу майнових прав від 09.11.2018р., за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором ПАТ "Дельта Банк" (продавець) передає у власність ТОВ "Вердикт Капітал" (покупцеві), а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникнути у майбутньому та які включають: право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами та /або на інших підставах наведених у додатку №1,2 до цього договору.

Відповідно до п. 1.4. зазначеного договору, банк та покупець зобов`язані повідомити боржників про купівлю-продаж майнових прав (відступлення права вимоги) за основними договорами, при цьому, банк здійснює повідомлення боржників шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на офіційному сайті АТ «Дельта Банк». Сторони погоджуються, що відповідно до ст. 516 ЦК України, покупець несе ризик настання для нього несприятливих обставин у зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням боржників про відступлення прав вимоги за основними договорами на підставі цього договору, у зв`язку із чим виконання боржниками зобов`язань за основними договорами на користь банку, у тому числі надходження на користь банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із боржників про відступлення прав вимоги на підставі цього договору вважається належним виконання відповідним із боржників зобов`язань за основними договорами.

В матеріалах справи відсутні зазначені у п.1.1. цього договору додатки №1 та №2.

Позивачем долучено додаток №1 до договору про відступлення прав вимоги від 22 жовтня 2018 року ( а не додаток до договору від 09.11.2018 року) ,а саме: Витяг з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами №0 від 21.11.2006р., яка належним чином не завірена та підписана тільки представником позивача (а.с.25).

Також, відсутні підтвердження належного повідомлення боржників про переуступку права вимоги за кредитним договором № 0, що свідчить про недотримання процедури відступлення права вимоги грошових зобов`язань, щодо повідомлення боржників про вчинення правочину.

Щодо вимог позивача до відповідача ОСОБА_2 , (як поручителя), суд приходить до наступного висновку:

За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч.1 ст. 546 ЦК України).

Згідно ч.2 ст. 548 ЦК України , недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Тобто, за виключенням гарантії (стаття 562 ЦК України), лише дійсні вимоги можуть бути забезпечені.

Ч.ч.1,2 ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання.

У правовому висновку викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду, враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства, як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, вважає за необхідне відступити від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа № 6-75цс14), від 03 лютого 2016 року (справа № 6-2017цс15) та від 06 липня 2016 року (справа № 6-1199цс16) про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. А тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі надані сторонами та встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що позовні вимоги ТОВ "Вердикт Капітал", є недоведеними та не підтвердженими, у зв`язку з чим суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 509, 524, 526, 553, 554, 543, 625, 1048, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 81, 141, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором №0 від 21.11.2006 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду черед Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач : ТОВ "Вердикт Капітал", , м.Київ вул.Кудрявський Узвіз, 5Б, 04053.

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 житель АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 жителька АДРЕСА_2 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш

Повний текс рішення виготовлено 08.11.2019 року