РІШЕННЯ

Іменем України

05.11.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Кузь В.Я.

при секретарі - Янковській С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів за договором позики в розмірі 49082 грн. 01 коп. , вісімнадцять відсотків річних від суми позики у розмірі 338 грн. 66 копійок , а також судових витрат з розгляду даної справи.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.04.2018р. відповідач взяла у борг у неї, ОСОБА_1 грошові кошти у сумі, що еквівалентна 1800 доларів США, із зобов`язанням повернути їх до 13.07.2018р.

Проте 13.07.2018р. відповідач звернулась до неї з проханням відстрочити виконання зобов`язання, про що була складена відповідна розписка, відповідно до якої вона зобов`язувались повернути отримані 18.04.2018р. грошові кошти у розмірі, що еквівалентна 1800 доларів США до 13.09.2018р.

В термін до 13.09.2018р. грошове зобов`язання знов ж таки не було виконано і відповідно було повторно переписано розписку із зобов`язанням до 13.12.2018р. повернути вище зазначену суму грошових коштів.

Станом на момент подання даного позову, Відповідачем навіть частково не виконано своїх зобов`язань взятих на себе відповідно до складеної 13.09.2018р. розписки.

Відтак, просить стягнути із відповідача заборгованість за розпискою , що еквівалентно на час подання позову сумі 49082, 01 грн.

Окрім того, із посиланням на вимоги ст. 625 ЦК України, позивач також просить стягнути 18% річних від суми позики, що згідно з Рішенням Правління Національного банку України від 6 вересня 2018 року № 593-рш "Про розмір облікової ставки" становить 18%. та ексвівалентно сумі 338,66 гривень.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, пояснення дала аналогічні викладеним у позові. Просить такий задовольнити.

В чергове судове засіданні позивач не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Не заперечила проти прийняття заочного рішення.

Відповідач у судовому засідання позов визнала. В чергове судове засідання відповідач не прибула, про причини неявки суд не повідомила, хоч належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Заяви про слухання справи у її відсутності суду не надала.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає , що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Так, судом встановлено, що 18.04.2018р. ОСОБА_2 , взяла у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у сумі, що еквівалентна 1800 доларів США, із зобов`язанням повернути їх до 13.07.2018р.

Проте 13.07.2018р. ОСОБА_2 звернулись до позивача з проханням відстрочити виконання зобов`язання, про що була складена відповідна розписка, відповідно до якої вона зобов`язувались повернути отримані 18.04.2018р. грошові кошти у розмірі, що еквівалентна 1800 доларів США до 13.09.2018р.

В термін до 13.09.2018р. грошове зобов`язання знов ж таки не було виконано і відповідно було повторно переписано розписку із зобов`язанням до 13.12.2018р. повернути вище зазначену суму грошових коштів.

Станом на момент подання позову, Відповідачем навіть частково не виконано своїх зобов`язань взятих на себе відповідно до складеної 13.09.2018р. розписки.

Позивач неодноразово намагалася врегулювати спір у досудовому порядку, що підтверджується і претензією - вимогою. Враховуючи той факт, що Позивачем використано усі можливі методи досудового відновлення порушених прав , позивач звернулась до суду за захистом свої порушених прав та вимогою повернути позичені кошти.

Приписами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Надані позивачем в борг відповідачу грошові кошти, на підтвердження чого суду надано оригінали розписок, відповідач не повернув, доказів на підтвердження виконання свого обов`язку щодо повернення грошових коштів позивачу, суду не надав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Крім того, згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, за курсом НБУ станом на 27.12.2018 року (27,27 грн. за 1 дол. США) розмір заборгованості складає: за розпискою від 18.04.2018 р. - сума основного боргу в розмірі 49082,01 грн., проценти за користування коштами з розрахунку 18% від суми позики , що становить 338,66 гривень.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків, загальний розмір заборгованості відповідача за наданою суду розпискою складає суму боргу в загальному розмірі 49420,67, які необхідно стягнути із відповідача.

Питання про розподіл судових витрат підлягають вирішенню згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 12, 258,259, 263-265, 268 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 ) суму коштів за розпискою від 18.04.2018 року у сумі 49420 ( сорок дев"ять тисяч чотириста двадцять) гривень 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_2 ) судовий збір з розгляду справи у розмірі 704 ( сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення може бути оскаржене відповідачем до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд, що ухвалив рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В. Кузь