ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року

м.Харків

Справа № 621/1803/19

Провадження № 22-ц/818/5394/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

за участю секретаря Чабан А.В.

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09 вересня 2019 року у складі судді Овдієнко В.В. по справі №621/1803/19 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначає, що 07 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 23 червня 2019 року відповідач має заборгованість - 16 302 грн 67 коп., яка складається з 4 425 грн 08 коп. тіло кредиту, 3 463 грн 96 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 961 грн 12 коп. - за пеня за прострочене зобов`язання; 200 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 752 грн. 51 коп. - штраф (процентна складова).

Просить стягнути заборгованість кредитним договором № б/н від 07 квітня 2012 року в розмірі 16 302 грн. 67 коп.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала частково на суму 4 425 грн. 08 коп., в іншій частині позову просила відмовити.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 09 вересня 2019 року позов АТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" 4 425 грн. 08 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 07 квітня 2012 року та судовий збір у сумі 521 грн. 42 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а тому заборгованість за тілом кредиту підлягає стягненню. При укладенні кредитного договору ПАТ КБ "Приватбанк" не дотримався вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк, а тому підстав для стягнення інших сум не вбачається.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Підписавши заяву позичальника відповідач засвідчив, шо він ознайомлений з відповідними документами, а отже повністю згодний з умовами кредитування та отриманням кредиту саме на таких умовах.

Відповідач, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Згідно довідки про умови кредитування, сторонами погоджено всі істотні умови договору, у тому числі щодо сплати пені та штрафів.

Суд стягнув лише першу складову заборгованості за кредитом та безпідставно звільнив Відповідача від відповідальності щодо погашення іншої складової, а саме заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Колегія суддів, вислухав суддю доповідача, пояснення з`явившихся осіб, дослідив матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 07 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 23 червня 2019 року відповідачу нараховано заборгованість - 16 302 грн. 67 коп., яка складається з 4 425 грн. 08 коп. тіло кредиту, 3463 грн. 96 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6 961 грн. 12 коп. - пеня за прострочене зобов`язання; 200 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 752 грн. 51 коп. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту у сумі 3463 грн. 96 коп., суд першої інстанції виходив з тих обставин, що підстав для стягнення цієї заборгованості не вбачається.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» що 3463 грн. 96 коп. тіло кредиту було фактично отримано позичальником та у випадку неповернення коштів у встановлений законом строк певний платіж з тіла кредиту переноситься до простроченої заборгованості, а тому судом першої інстанції безпідставно відмовлено у стягненні цих сум.

Дані обставини щодо отримання та використання кредитних коштів відповідачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України не спростовано.

Враховуючи, що фактично кредитні кошти згідно зазначеного обсягу кредитних зобов`язань відповідачем отримано, що свідчить про погодження відповідачем дій Банку щодо умов кредитування в цій частині, суд не вбачає підстав для відмови у стягненні простроченого тіла кредиту у сумі 3463 грн. 96 коп.

Щодо стягнення відсотків, то суд виходить за наступного.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника , підписаною відповідачкою, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині зазначає, що кредитний договір є відплатним правочином та оскільки відповідач використовував кошти Банку, то застосуванню підлягає вимоги ст. 1048 ЦК України, тобто, розмір відсотків підлягає врахуванню за обліковою ставкою НБУ.

Матеріали справи не містять підтверджень, що Умови та правила надання банківських послуг на момент отримання відповідачем кредитних коштів, Анкета заява від 07 квітня 2012 року взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07 квітня 2012 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (№14-131цс19).

Отже, враховуючи що сторонами не обумовлено ціну договору, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для стягнення відсотків та пені.

Рішення суду підлягає скасуванню у частині відмови у стягненні простроченого тіла кредиту з ухваленням нового про задоволення даних позовних вимог.

Судові витрати підлягають перерозподілу згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 09 вересня 2019 року у частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення 3463 грн. 96 коп. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Зміївським РВ УМВС України в Харківській області 12 грудня 2006 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» ((01001, м.Київ, вул. Грушевського, будинок 1 Д, Ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) заборгованість за простроченим тілом кредиту у сумі 3463 грн. 96 коп.(три тисячі чотириста шістдесят три гривні дев`яносто шість копійок).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Збільшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Зміївським РВ УМВС України в Харківській області 12 грудня 2006 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» ((01001, м.Київ, вул. Грушевського, будинок 1Д, Ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) з 521,42 грн. до 2648 грн. 02 коп.( дві тисячі шістсот сорок вісім гривень дві копійки).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 листопада 2019 року.

Головуючий А.І. Овсяннікова

Судді: І.П. Коваленко

І.С. Сащенко