ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» листопада 2019 року

м. Харків

справа № 611/62/16-ц

провадження 22ц/818/5357/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - Барвінківський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області, Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, Міністерства юстиції України, Головного управління Державного казначейства України у Харківській області

розглянув без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Бурлака І.В., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року в складі судді Коптєва Ю.А.

в с т а н о в и в:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Барвінківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Харківської області, Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Міністерства юстиції України, Головного управління Державного казначейства України у Харківській області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, який в подальшому уточнив.

Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, а саме задовольнити його позовну заяву.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилено, рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2017 року - залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково, ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 25 липня 2017 року - скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції 07 жовтня 2019 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду.

28 жовтня 2019 року Головне територіальне управління юстиції у Харківській області подав клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 242/4741/16-ц.

06 листопада 2019 року до суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подав заяву про відвід суддів колегії Бурлака І.В., Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07 листопада 2019 року поновлено апеляційне провадження у даній справі для розгляду заяви ОСОБА_1 про відвід суддів колегії без повідомлення учасників справи.

Заява ОСОБА_1 про відвід суддів колегії мотивована тим, що зупиняючи провадження у справі суд апеляційної інстанції посилається на справу № 242/4741/16-ц, яка ніяким чином не стосується даної справи.

Зазначив, що під час розгляду цієї справи в суді касаційної інстанції питання про залучення Головного управління Державного казначейства України у Харківській області вирішено, тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі № 611/62/16-ц до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 242/4741/16-ц.

Вважав, що зазначене свідчить про заінтересованість суддів колегії та наявність інших обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності суддів.

Просив вирішити і задовольнити його заяву про відвід головуючому (суддя-доповідач) Бурлака І.В., суддям Маміної О.В., Пилипчук Н.П., які можуть бути заінтересованими в результаті розгляду справи № 611/62/16-ц та викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності суддів.

Перевіривши доводи заяви судова колегія вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Згідно частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що сумніви у об`єктивності і неупередженості у заявника виникли у зв`язку із вирішенням зазначеними суддями процесуальних питань, а саме, задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, яке викликано тим, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду знаходиться справа щодо визначення статусу Державної казначейської служби України у тотожних справах у зв`язку з відсутністю однакової практики, що не може бути підставою для відводу.

Крім того, не надав ОСОБА_1 належних, допустимих та достовірних доказів про пряму або побічну заінтересованість складу колегії суддів Бурлака І.В., Маміна О.В., Пилипчук Н.П. в розгляді даної справи, які викликають сумнів у неупередженості і об`єктивності вказаних суддів.

Частиною 2 статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно частини 3 статті 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності колегії суддів Бурлака І.В., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. не вбачається.

З огляду на необґрунтованість заявленого відводу, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України зупинити провадження у справі для вирішення питання про відвід іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Бурлака І.В., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. - визнати необґрунтованою.

Справу передати на автоматизований розподіл для визначення судді для розгляду заяви щодо вирішення питання про відвід колегії суддів Бурлака І.В., Маміної О.В., Пилипчук Н.П. у відповідності до ч.1 ст.33 ЦПК України.

На час розгляду цього питання провадження у справі зупинити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, але в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

Повний текст ухвали складено 07 листопада 2019 року.