КИЇВСЬКМЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПО С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 753/20829/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/15276/2019
Головуючий у суді першої інстанції: Сирбул О.Ф.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

8 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

В С ТА Н О В И В :

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Малівської Н.І. у виконавчому провадженні ВП №50862412 з виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва про стягнення аліментів.

Зазначив, що внаслідок протиправних дій старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Малівської Н.І. у зв`язку з протиправною поведінкою щодо ОСОБА_1 , зокрема здійснення невірного розрахунку заборгованості по аліментах, він зазнав значних душевних страждань і його звичайний ритм життя змінився. Позивач був змушений протягом тривалого часу стояти у чергах у виконавчій службі, звертатися до суду, витрачати свій час, також, у зв`язку з чим стан здоров`я та самопочуття ОСОБА_1 погіршились, він звертався до лікарні. Крім того, така ситуація негативно позначилась на психічному стані позивача, змусивши сильно нервувати і переживати.

У зв`язку із викладеним, просив суд стягнути на свою користь з державного бюджету 97 706 грн. за завдану старшим державним виконавцем Дарницького РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Малівською Н.І. моральну шкоду.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Малівської Н.І. у виконавчому провадженні № 50862412 щодо визначення розміру заборгованості боржника ОСОБА_1 станом на 1 травня 2017 року в сумі 7849,94 грн., зазначеного у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 7 червня 2017 року. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Із зазначеної ухвали суду вбачається, що у проваджені державного виконавця Малівської Н.І. перебувало виконавче провадження № 50862412 з примусового виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 9 лютого 2016 року щодо стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку, починаючи з 6 листопада 2015 року, до закінчення навчання дочки у вищому навчальному закладі, але не більше, ніж до досягнення дитиною 23 років.

Станом на 1 травня 2017 року державний виконавець здійснив розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 по аліментах, визначивши її розмір у сумі 7 849,94 грн., після чого, 7 червня 2017 року державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на доходи боржника.

Не погоджуючись із здійсненим державним виконавцем розрахунком заборгованості, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність та дії державного виконавця Малівської Н.І.

Під час розгляду скарги боржника ОСОБА_1 в суді державний виконавець самостійно усунув допущені порушення, надавши розрахунок заборгованості, виконаний відповідно до порядку, встановленого Сімейним кодексом України.

Під час розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 судом встановлено, що останньому достовірно було відомо про існування рішення про стягнення з нього аліментів, яке він добровільно не виконував у зв`язку з чим і виникла заборгованість при розрахунку якої державним виконавцем було допущено помилку.

Таким чином факти неправомірних дій старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Малівської Н.І. у виконавчому провадженні № 50862412 щодо визначення розміру заборгованості боржника ОСОБА_1 станом на 1 травня 2017 року, а також самостійного усунення державним виконавцем допущених порушень, встановлені та відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню у цій справі не підлягають.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

За ч.3 ст.11 Закону України «Про державну виконавчу службу», шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів наявності сукупних та пов`язаних ряду обставин, серед яких понесення ним страждань та як наслідок понесення втрат немайнового характеру - моральних чи фізичних страждань, заподіяних незаконними діями державного виконавця Малівської Н . І . , а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діяннями державного виконавця та вини її в заподіянні такої шкоди.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не врахував, що незаконність дій державного виконавця встановлена рішенням суду, не прийняв до уваги роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою ст. 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

З урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 грудня 2017 року визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Малівської Н.І. у виконавчому провадженні № 50862412 щодо визначення розміру заборгованості боржника ОСОБА_1 станом на 1 травня 2017 року в сумі 7849,94 грн., зазначеного у постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 7 червня 2017 року. Вказане судове рішення набрало законної сили.

Разом з тим, судом встановлено, що державним виконавцем самостійно усунуто допущені порушення (надано виправлений розрахунок заборгованості), що не призвело до необґрунтованого стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів за виконавчим листом, а скаржником не доведено спричинення йому моральної шкоди у розмірі 97 706 грн..

ОСОБА_1 зазначаючи, що неправомірними діями державного виконавця йому завдано моральну шкоду в розмірі 97 706 грн., не зазначив, у чому конкретно полягають спричинені йому моральні страждання та чим порушено ритм звичайного життя, не обґрунтував розмір моральної шкоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущено порушення матеріального чи процесуального права, що призвело, або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлено з дотриманням норм чинного законодавства, висновки суду відповідають обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді