ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4656/19 Справа № 176/2113/18 Суддя у 1-й інстанції - Павловська І. А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання, третя особа ОСОБА_2 , про стягнення заробітної плати (вихідної грошової допомоги) невиплаченої при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2018 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 до Державного підприємства Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання, третя особа ОСОБА_2 , про стягнення заробітної плати (вихідної грошової допомоги) невиплаченої при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання, третя особа ОСОБА_2 , про стягнення заробітної плати (вихідної грошової допомоги) невиплаченої при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку- відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року по справі №176/2113/18 та постановити нове рішення, яким його позовні вимоги до Державного підприємства Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання, третя особа ОСОБА_2 , про стягнення заробітної плати (вихідної грошової допомоги) невиплаченої при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки повного розрахунку задовольнити в повному обсязі.

У відзиві Державне підприємство Науково-технічний центр дезактивації та комплексного поводження з радіоактивними відходами, речовинами, джерелами іонізуючого випромінювання на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року просить рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював в ДП «НТЦ КПРВ» з 01.02.1992 року.

З січня 2011 року займав посаду провідного інженера, згідно наказу підприємства №154-ос від 31.12.2010 року, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці (а.с.17).

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 про звільнення від 02 серпня 2018 року, останній просив звільнити його з роботи з 23.08.2018 року у зв`язку з виходом на наукову пенсію з посади наукового співробітника та виплатою належної допомоги відповідно ЗУ «Про наукову та науково-технічну діяльність» відповідно розділу 7 пункту 7.8 Колективного договору ДП «НТЦ КПРВ» (а.с.37).

Того ж дня позивач звернувся з письмовою заявою до відповідача в якій просив надати йому довідку про його наукову та науково-технічну діяльність за час роботи на науковій посаді в ДП «НТЦ КПРВ» (а.с.38).

23 вересня 2018 року позивач звільнений з посади провідного інженера ДП «НТЦ КПРВ» за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію на підставі статті 38 КЗпП України, з наданням грошової компенсації за 52 календарних дні невикористаної щорічної відпустки (а.с.17-18).

Відповідно довідки про доходи від 17.12.2018 року на ім`я ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі відсутня та повний розрахунок проведено в день звільнення - 23 серпня 2018 року (а.с.79а).

У листі ДП «НТЦ КПРВ» у відповідь на письмове звернення ОСОБА_1 , щодо видачі довідки про наукову та науково-технічну діяльність зазначив, що направлено лист на адресу Міністерства освіти і науки України з проханням надати письмове роз`яснення щодо віднесення ДП «НТЦ КПРВ» до наукової установи на яку поширюється дія ЗУ «Про наукову на науково-технічну діяльність» та порядку визначення трудового стажу (а.с.39).

Як вбачається з копії витягу колективного договору на 2013-2016 роки схваленого на конференції трудового колективу ДП «НТЦ КПРВ», який зареєстрований Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради 27 березня 2017 року виплати науковим працівникам при виході на наукову пенсію здійснюються відповідно до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність".

Відповідно Постанови КМУ від 12 квітня 2017 року №248 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 4 березня 2004 р. № 257 і від 14 квітня 2004 р. № 494» затверджено перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників установ, організацій, підприємств, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до Закону України Про наукову і науково-технічну діяльність посада провідного інженера, яку займав позивач відноситься до посад наукових працівників.

При цьому, відповідно листа Міністерства соціальної політики України від 03.10.2018 року норма стосовно виплати грошової допомоги при виході на пенсію науковим (науково-педагогічним) працівникам, яка була передбачена п.12 ст.37 ЗУ «Про наукову і науково-технічну діяльність», втратила чинність у зв`язку із набранням чинності з 11.10.2017 року ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148-VІІІ (а.с.64).

Відповідно до інформації від 17.01.2019 року наданої відділом з призначення та перерахунку пенсій №21 Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі з питань призначення та перерахунків пенсій №21 та отримує пенсію за віком призначену за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.01.2011 року. За переведенням на спеціальну пенсію не звертався (а.с.94).

Як вбачається зі ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» №848-VIII від 26.11.2015 року (в редакції закону від 11.10.2017 року на час спірних правовідносин, тобто звільнення ОСОБА_1 з посади 23.08.2018 року), пенсійне забезпечення наукових (науково-педагогічних) працівників здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Таким чином в чинній редакції ст.37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» відсутня норма щодо виплати вихідної допомоги при виході на пенсію наукових працівників. Як і не містить такої норми і ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-VI від 09.07.2003 року. Таким чином за змістом зазначених норм, відповідачем правомірно не виплачена вихідна допомога ОСОБА_1 при звільненні.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для виплати позивачу вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за затримку розрахунку, оскільки повний розрахунок проведено в день звільнення та виплачено компенсацію за дні невикористаної відпустки тривалістю 52 календарні дні.

Посилання апелянта, що в разі необхідності для задоволення його позовних вимог апеляційний суд повинен зобов`язати відповідача внести зміни у формулювання наказу про його звільнення, є безпідставними, оскільки не є предметом розгляду даної справи та на стадії апеляційного провадження сторони позбавленні уточнювати чи змінювати свої позовні вимоги, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 6 ст. 367 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 2 та ч. 5 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання та до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Виходити за межі позовних вимог суд апеляційної інстанції не може.

Позивач не позбавлений права на звернення до суду з відповідним позовом.

Доводи апелянта про те, що у зв`язку з систематичним порушення умов трудового договору з боку керівництва підприємства, включаючи примус до звільнення він був вимушений звільнитись з посади науковця шляхом виходу на пенсію, є недоведеними, оскільки заява про звільнення написана ОСОБА_1 власноручно та не відкликана, а наказ про звільнення позивачем не оскаржувався.

Крім того, позивач не скористався своїм правом звернення до відповідних органів для фіксування здійснення на нього, як на працівника, тиску з боку керівництва чи невиконання керівництвом вимог передбачених КЗпП України.

Також в колективному договорі на 2013-2016 роки схваленого на конференції трудового колективу ДП «НТЦ КПРВ», який зареєстрований Управлінням праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради 27 березня 2017 року виплати науковим працівникам при виході на наукову пенсію здійснюються відповідно до Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність".

Перелік посад наукових (науково-педагогічних) працівників установ, організацій, підприємств, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до Закону України « Про наукову та науково-технічну діяльність», затверджений постановою КМУ №257 від 04 березня 2004 року, зі змінами внесеними до Постанови КМУ від 12 квітня 2017 року «248.

Згідно п.2 даного Переліку передбачено, що до наукового стажу, який дає право на призначення пенсій та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» зараховується час роботи наукових (науково-педагогічних) працівників на посадах, передбачених переліком, у наукових установах, організаціях, вищих навчальних закладах недержавної форми власності, за умови проходження державної атестації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», у порядку визначеному Міністерством освіти і науки за погодженням з Міністерством соціальної політики.

У ДП «НТЦ КПРВ» така державна атестація не проводилась.

При цьому, норма стосовно виплати грошової допомоги при виході на пенсію науковим (науково-педагогічним) працівникам, яка була передбачена п.12 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», втратила чинність, у зв`язку із набранням чинності з 11.10.2017 року Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій страхування»

Посилання позивача на ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», що при виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України, не менше: для чоловіків 12,5 року; для жінок 10 років є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича