Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 2-40/11

провадження № 61-16179св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «АБС-УКР», Київська міська державна адміністрація,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року у складі судді Піхур О. В. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Слободянюк С. В., Білич І. М., Лапчевської О. Ф.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2006 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «АБС-УКР» (далі - ЗАТ «АБС-УКР») про заборону руйнування гаражів та усунення перешкод у користуванні належного йому гаража та автомобіля.

У зв`язку із знесенням гаража позовні вимоги змінені та уточнені.

Позовна заява мотивована тим, що йому на праві власності належав гараж, який знаходився на території земельної ділянки, яка перебувала у користуванні гаражно-будівельного кооперативу «Покровський» (далі - ГБК «Покровський»), і яку рішенням Київської міської ради від 28 грудня 2004 року № 1088/2498, за умови забезпечення членів ГБК «Покровський» машиномісцями в критому паркінгу на території, прилеглій до кварталу, обмеженому вулицями Глибочицькою, Студентською та Пимоненка у Шевченківському районі м. Києва , надано ЗАТ «АБС-УКР» (правонаступник приватне акціонерне товариство «АБС-УКР», далі - ПрАТ «АБС-УКР») в довгострокову оренду для будівництва житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціального призначення та підземним паркінгом. ЗАТ «АБС-УКР» знесло його гараж, однак новий у новозбудованому паркінгу не надало.

Остаточно звернувся з позовом до ПрАТ «АБС-УКР» та Київської міської державної адміністрації та просив зобов`язати відповідачів забезпечити його машино-місцем у критому паркінгу, з передачею цього місця йому у власність.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов`язано ПрАТ «АБС-УКР» виконати щодо ОСОБА_1 , як члена ГБК «Покровський», зобов`язання по забезпеченню машино-місцем у критому паркінгу, згідно із підпунктом 5.6 пункту 5 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 02 липня 2004 року № 1187 «Про надання дозволу ЗАТ «АБС-УКР» на реконструкцію та забудову території, обмеженої вулицями Глибочицькою, Студентською та Пимоненка в Шевченківському районі м. Києва », з урахуванням вимог рішення Київської міської ради від 28 грудня 2004 року № 1088/2498, яким зобов`язано забезпечити членів ГБК «Покровський» на вулиці Пимоненко, 24 у місті Києві машино-місцями у критому паркінгу на території прилеглій до кварталу обмеженому вулицями Глибочицькою , Студентською та Пимоненка в Шевченківському районі м. Києва.

Зобов`язано Київську міську державну адміністрацію вжити заходи щодо забезпечення відповідними службами контролю виконання ПрАТ «АБС-УКР» зобов`язання по забезпеченню ОСОБА_1 машино-місцем.

У решті позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 жовтня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 13 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не встановив усіх дійсних обставин справи, що мають суттєве значення, а саме чи є позивач членом ГБК «Покровський», чи укладався між кооперативом та відповідачем ПрАТ «АБС-УКР» відповідна угода з визначенням умов та механізму забезпечення членів кооперативу машино-місцями у новому критому паркінгу, не врахував й не перевірив доводів та заперечень сторін з цього приводу та не дослідив надані ними докази.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким задоволено позовні вимоги.

Зобов`язано ПрАТ «АБС-УКР» забезпечити ОСОБА_1 машиномісцем у критому паркінгу по вул. Пимоненка, 24 , прилеглій до кварталу обмеженого вулицями Глибочицькою, Студентською та Пимоненка у Шевченківському районі м. Києва, з передачею цього парко-місця у власність ОСОБА_1 за рахунок ПрАТ «АБС-УКР».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 липня 2016 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 29 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції мотивована тим, що суд апеляційної інстанції вирішуючи даний спір не звернув уваги та те, що пункт 5.6 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 02 липня 2004 року № 1187 не містить зобов`язань передати у власність членів ГБК «Покровський» машино-місця, а також на те, що ніяких договорів між ПрАТ «АБС-УКР», ГБК «Покровський» та ОСОБА_1 про передачу у власність ОСОБА_1

машино-місця за рахунок ПрАТ «АБС-УКР» не укладалось. Оскільки суди не встановили фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду першої та апеляційної інстанції не відповідають вимогам статтей 213, 316 ЦПК України (в редакції на час вирішення спору) щодо законності й обґрунтованості, що в силу статті 338 ЦПК України (в редакції на час вирішення спору) є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що пункт 5.6 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 02 липня 2004 року № 1187 «Про надання дозволу на реконструкцію та забудову території, обмеженої вулицями Глибочицькою, Студентською та Пимоненка в Шевченківському районі», не містить зобов`язань безоплатно передати у власність членів ГБК «Покровський» машино-місця, а також тим, що жодних договорів між ПрАТ «АБС-УКР», ГБК «Покровський» та ОСОБА_1 про передачу у власність ОСОБА_1 машино-місця за рахунок ПрАТ «АБС-УКР» не укладалося. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів стосовного того, що компетентними органами приймалось рішення про виділення ГБК «Покровський» земельної ділянки для будівництва гаражів.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення. Доводи скарги висновок суду не спростовують та на його правильність не впливають.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не просив суд передати йому у власність машиномісце на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації, а як відшкодування завданої шкоди шляхом передачі речі того ж роду та якості; у розпорядженні не передбачено порядку забезпечення членів кооперативу машиномісцями, що свідчить про його фіктивність в цій частині.

У березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких ПрАТ «АБС-УКР» просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що позивач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, укладеним 18 травня 1995 року придбав у ОСОБА_2 гаражний бокс № 2 , що знаходиться на території ГБК «Покровський» та розташований на вул. Пімоненко, 24 у місті Києві.

Право власності на указаний гараж зареєстровано за ОСОБА_1 у Київському міському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 22 за № 12294 (т. 1 а. с. 6-7).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 02 липня 2004 року № 1187 ЗАТ «АБС-УКР» надано дозвіл на реконструкцію та забудову території, обмеженою вулицями Глибочинською , Студентською та Пимоненко в Шевченківському районі м. Києва (т. 1 а. с. 9-10).

Відповідно до підпункту 5.6 пункту 5 вказаного розпорядження ЗАТ «АБС-УКР» зобов`язано забезпечити членів ГБК «Покровський», що знаходиться на вул. Пімоненко, 24 у місті Києві машино- місцями в критому паркінгу на території, обмеженій вулицями Глибочинською, Студентською та Пимоненко в Шевченківському районі м. Києва .

Рішенням Київської міської ради від 28 грудня 2004 року № 1088/2498 ЗАТ «АБС-УКР», за умови виконання пункту 5 цього рішення, передано в довгострокову оренду на 25 років земельні ділянки загальною площею 2,38 га для будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудинковими приміщеннями соціального призначення та підземним паркінгом в кварталі, обмеженому вулицями Глибочинською , Студентською та Пимоненко в Шевченківському районі м. Києва (т. 1 а. с. 11-13).

Пунктом 5.5 зазначеного рішення ЗАТ «АБС-УКР» зобов`язано вирішити майново-правові питання з урахуванням умов, викладених у розпорядженні Київської міської державної адміністрації від 02 липня 2004 року № 1187 із змінами, внесеними розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 14 вересня 2004 року № 1723.

У листопаді 2006 року гаражний бокс № 2 демонтовано (т. 1 а. с. 188).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Тлумачення цього положення як захисту права власності було здійснено Європейським судом з прав людини у справі Маркс проти Бельгії (Marckx v. Belgium), заява №6833/74 від 13 липня 1979 року, в якому суд зазначив: «Визнаючи, що кожен має право мирно володіти своїм майном, стаття 1 у своїй суті забезпечує право власності».

Із справи відомо, що ОСОБА_1 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, укладеним 18 травня 1995 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2795, придбав у ОСОБА_2 гаражний бокс АДРЕСА_1

Право власності на указаний гараж зареєстровано за ОСОБА_1 у Київському міському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 22 за № 12294 (т. 1 а. с. 6-7).

Суди правильно встановили фактичні обставини справи щодо набуття права власності ОСОБА_1 на гаражний бокс № 2, що знаходиться на території ГБК «Покровський» та розташований на вул. Пімоненко, 24 у місті Києві, знесення цього гаражного боксу у зв`язку з передачею земельної ділянки під забудову, припинення у зв`язку з цим права власності ОСОБА_1 на зазначене майно, дана належна оцінка доказам у справі, а висновки судів у цій частині відповідають вимогам статті 263 ЦПК України.

Таким чином, позивачем підтверджено належними доказами право власності на майно, яке підлягає захисту в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Відповідно до частини другої статті 1 Першого протоколу до Конвенції ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як

порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07)).

Із справи відомо, що розпорядження Київської міської державної адміністрації від 02 липня 2004 року № 1187 «Про надання дозволу на реконструкцію та забудову території, обмеженої вулицями Глибочицькою, Студентською та Пимоненка в Шевченківському районі» підприємству «АБС-УКР» дозволено виступити замовником реконструкції та забудови зазначеної території за умови виконання пункту 5 цього розпорядження.

Підпунктом 5.6 пункту 5 зазначеного розпорядження передбачено забезпечити членів ГБК «Покровський», що знаходиться на вул. Пімоненко, 24 у місті Києві машино-місцями в критому паркінгу на території, обмеженій вулицями Глибочинською, Студентською та Пимоненко в Шевченківському районі м. Києва.

Рішенням Київської міської ради від 28 грудня 2004 року № 1088/2498 ЗАТ «АБС-УКР», за умови виконання пункту 5 цього рішення, передано в довгострокову оренду на 25 років земельні ділянки загальною площею 2,38 га для будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудинковими приміщеннями соціального призначення та підземним паркінгом в кварталі, обмеженому вулицями Глибочинською , Студентською та Пимоненко в Шевченківському районі м. Києва.

Пунктом 5.5 зазначеного рішення ЗАТ «АБС-УКР» зобов`язано вирішити майново-правові питання з урахуванням умов, викладених у розпорядженні Київської міської державної адміністрації від 02 липня 2004 року № 1187 із змінами, внесеними розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 14 вересня 2004 року № 1723.

Отже, вказаними рішеннями державного органу, з метою захисту права власності громадян, вирішення майново-правових питань в установленому законом порядку та з урахуванням умов викладених у рішеннях, зокрема зобов`язання щодо забезпечення членів ГБК «Покровський»машино-місцем,покладено на ЗАТ «АБС-УКР» правонаступником якого є ПрАТ «АБС-УКР».

Зі справи відомо, що ОСОБА_1 добровільної згоди на відчуження належного йому на праві власності гаражного боксу бокс № 2, що знаходиться на території ГБК «Покровський» та розташований на вул. Пімоненко, 24 у місті Києві не надавав, після його знесення будь-якої компенсації його вартості не отримував.

ПрАТ «АБС-УКР» покладені на нього рішенням державного органу зобов`язання щодо забезпечення ОСОБА_1 машино-місцем не виконало, а отже ОСОБА_1 , як власник вилученого майна, має право на отримання справедливої сатисфакції за рахунок ПрАТ «АБС-УКР».

Висновки судів щодо неможливості виконати розпорядження державного органу шляхом надання забудовником ПрАТ «АБС-УКР» у власність ОСОБА_1 безкоштовно парко- місця у якості компенсації за знесений гаражний бокс не узгоджуються з вимогами статті 321 ЦК України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Крім того, відмова забудовником у забезпеченні компенсації не узгоджується із визначеними статтею 3 ЦК України засадами справедливості, добросовісності, розумності.

Суди при вирішенні даного спору не правильно застосували норми матеріального права, у зв`язку з чим рішення місцевого суду та суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню.

За таких обставин вимоги позивача щодо повного відшкодування вартості відчуженого нерухомого майна, шляхом зобов`язання ПрАТ «АБС-УКР» забезпечити його машино-місцем у критому паркінгу, з передачею цього місця йому у власність є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

У справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин касаційну скаргу слід задовольнити частково, рішення місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 402, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Зобов`язати приватне акціонерне товариство «АБС-УКР» забезпечити ОСОБА_1 машиномісцем у критому паркінгу на вул. Пимоненка, 24 , прилеглій до кварталу обмеженого вулицями Глибочицькою, Студентською та Пимоненка у Шевченківському районі м. Києва, з передачею цього парко-місця у власність ОСОБА_1 за рахунок приватного акціонерного товариства «АБС-УКР».

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає

Головуючий В. М. Сімоненко
Судді: А. А. Калараш
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров
С. П. Штелик