КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/5063/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5321/2019 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації про стягнення суми коштів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

30.03.2016 позивач ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в інтересах якої діє ОСОБА_5 , про стягнення суми боргу в розмірі 100000 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.10.2015 між ОСОБА_7 та позивачем ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого ОСОБА_7 отримала в борг 100000 гривень та зобов`язалась їх повернути.

29.11.2015 відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_7 , спадкоємцями якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач зазначала, що нею на адресу спадкоємців була направлена вимога про повернення суми боргу одноразовим платежем, однак у визначеий строк відповідачі не виконали свої зобов`язання, в зв`язку з чим вона просила стягнути з відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_7 , суму боргу в розмірі 100000 грн та витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 про стягнення суми коштів відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_1 - представник ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, при ухваленні рішення були порушені норми матеріального та процесуального права. При цьому зазначав, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції в його основу поклав той факт, що не було витребувало спадкову справу та не визначено коло спадкоємців та розмір спадкової маси, що унеможливлює за відсутності таких даних вирішити спір щодо стягнення боргу. Проте, такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Тому, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, але витребувати матеріали спадкової справи та інформацію щодо витребування справи судом першої інстанції.

Відзиви на апеляційну скаргу відповідачами не подавалися.

На неодноразові виклики відповідачі в судові засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідачів в судове засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлялися, причину неявки суду не повідомили, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До того ж, відповідач ОСОБА_3 для участі у справі направила свого представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення боргу за договором позики суд першої інстанції виходив з того, що боржник у справі померла, позов до суду пред`явлений до спадкоємців, але матеріали справи не містять інформації про коло спадкоємців, їх частки у спадщині та вартість майна, що отримана у спадщину, а клопотань про витребування таких доказів сторона позивача не заявляла, що і стало підставою для відмови у позові.

Колегія суддів з такими висновками суду не погоджується дивлячись на таке.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, рішення суду не відповідає вимогам вищезазначеної норми, при його ухваленні суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, недоведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необгрутованого рішення.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України) визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Правилами статті 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Тобто, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

У той самий час за змістом частин першої, другої статті 207 і частини другої статті 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 згідно договору позики отримала 13 жовтня 2015 року від позивача ОСОБА_2 100 000 грн, які зобов`язувалася повернути без визначення дати. Вказане підтверджується розпискою (а.с.9 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла.

Звертаючись до суду, позовні вимоги позивача зводились до стягнення боргу за договором позики зі спадкоємців ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 спадкодавця ОСОБА_7 .

В процесі розгляду справи ОСОБА_8 - представником відповідача ОСОБА_3 було заявлено клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи щодо боргової розписки (а.с.94-95 т.1).

Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 10777/17-32/10778/17-33 підпис від імені ОСОБА_7 в розписці від 13.10.2015 виконано рукописним способом кульковою ручкою спорядженою пастою світло-синього кольору без попередньої технічної підготовки і технічних засобів і належить ОСОБА_7

Положенням ч.7 ст. 81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосується предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням вимог зазначеної норми права та клопотання сторони позивача щодо витребування матеріалів спадкової справи, апеляційним судом клопотання було задоволено.

Враховуючи об`єм спадкової справи ( 672 сторінки) приватним нотаріусом Буржинською Д.В. на огляд суду була надана спадкова справа та складена довідка відповідно до якої станом на 30 липня 2019 року до кола спадкоємців ОСОБА_7 входять: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках.

До спадкової маси входить наступне майно:

1/3 частки легкового автомобіля марки MITSUBISHI CARISMA 1, ЛЕГКОВИЙ СЄДАН-В, 2002 року випуску, номер кузова (причепа) - № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого у Територіальному Сервісному Центрі м. Києва 23 грудня 2003 року, на підставі Облікової картки приватного АМТ, виданої МВС України, Регіональним Сервісним Центром в місті Києві, Територіальним Сервісним Центром 8041 11 березня 2016 року за № ВН-117 (свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3 від 23 грудня 2003);

земельна ділянка площею 0,0845 га, кадастровий номер - :01:009:0014;

земельна ділянка площею 0,0842 га, кадастровий номер - :01:009:0005;

земельна ділянка площею 0,0900 га, кадастровий номер - :01:009:0010;

житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1;

житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2;

житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_3;

нежитлова будівля, підсобного приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5;

земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер - :01:000:1168;

земельна ділянка площею 0,0722 га, кадастровий номер - :01:000:1078;

земельна ділянка площею 0,1765 га, кадастровий номер - :01:009:0019, яке успадковано за законом спадкоємцями в рівних частках.

1/3 частка квартири АДРЕСА_6 , успадкована за заповітом ОСОБА_3 .

легковий автомобіль марки ТОУОТА 1.8, ЛЕГКОВИЙ СЕДАН-В, 2012 року випуску, номер кузова (причепа) - № НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , зареєстрованого у ВРЕР-7 УДАІ м. Києва 13 жовтня 2012 року, Свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям не видавалися.

Приватним нотаріусом Буржинською Д.В. було видано 23 наступні правовстановлюючі документи:

свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.09.2016 року за реєстровим № 1497;

свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2016 року за реєстровим № 1522;

свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2016 року за реєстровим № 1524;

свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2016 року за реєстровим № 1526;

свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2016 року за реєстровим № 1528;

свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.09.2016 року за реєстровим № 1571;

свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.09.2016 року за реєстровим № 1574;

свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.09.2016 року за реєстровим № 1577;

свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.09.2016 року за реєстровим № 1580;

свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.12.2016 року за реєстровим № 2141;

свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.11.2017року за реєстровим № 2460;

свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід19.06.2018року зазареєстровим№1686;
свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід19.06.2018року зазареєстровим№1687;
свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід19.06.2018року зазареєстровим№1688;
свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід19.06.2018року зазареєстровим№1689;
свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід19.06.2018року зазареєстровим№1690;
свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід22.06.2018року зазареєстровим№1765;
свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід22.06.2018року зазареєстровим№1766;
свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід22.06.2018року зазареєстровим№1767;
свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід22.06.2018року зазареєстровим№1768;
свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід22.06.2018року зазареєстровим№1769;
свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід23.07.2018року зазареєстровим№1990;
свідоцтвопроправонаспадщинузазакономвід23.07.2018року зазареєстровим№1992.;

Згідно зі ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги (ч.2 ст.1281 ЦК України).

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги (ч.3 ст.1281 ЦК України).

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї стаття, позбавляється права вимоги (ч.4 ст.1281 ЦК України).

Положення ст. 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредитора, а має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобов`язання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї норми зобов`язує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борг.

Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця.

З`ясувавши осіб, як спадкоємців майна померлої ОСОБА_7 , позивач ОСОБА_2 12.03.2016 поштовим повідомленням надіслала вимоги про виконання зобов`язань спадкодавця - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.11-14 т.1), що підтверджується відповідними доказами та є виконанням ст. 1281 ЦК України.

Оскільки в установлений строк спадкоємцями борг не був погашений, позивач 30.03.2016 пред`явила до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 позов про стягнення боргу.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України установлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч.2 ст.530 ЦК України).

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку (ч.2 і ч.3 ст.545 ЦК України).

Наявність у позивача оригіналу розписки свідчить про неповернення боргу спадкодавцем.

На час смерті боржника розмір боргу складав 100 000 грн, що підтверджується розпискою.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Із спадкової справи спадкодавця вбачається, що до кола спадкоємців ОСОБА_7 входять: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частках. Боргові зобов`язання ОСОБА_7 перед ОСОБА_2 становлять 100 000 грн.

З урахуванням того, що спадкоємці прийняли спадщину в рівних частинах, яка за своєю кількістю значно перевищує боргові зобов`язання спадкодавця (незважаючи на відсутність вартості майна), на час розгляду справи в суді отримали 23 свідоцтва про право власності на спадкове майно, а відтак, спроможні нести відповідальність перед позивачем по борговим зобов`язанням в рівних частках по 50 000 грн кожний. При цьому суд враховує, що в даному випадку при вирішенні спору з урахуванням ставлення відповідачів до погашення боргових зобов`язань, кількості отриманого майна, оцінка майна не може бути вирішальною та підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Ураховуючи фактичні обставини справи, вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку,що судове рішення не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості

Відповідно до статті 376 ЦПК України судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з розглядом справи в суді першої, апеляційної інстанцій та висновків суду щодо задоволення позовних вимог, необхідно віднести на відповідачів по 1533,50 грн на кожного.

Керуючись ст. ст. 376, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 листопада 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту. Позов задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 50 000 грн. та витрати по сплаті судовому збору 1533,50 грн. Стягнути з ОСОБА_4 , законним представником якої є ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики у розмірі 50 000 грн. та витрати по сплаті судовому збору 1533,50 грн.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 08 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: