Дата документу 10.05.2019 Справа № 554/669/19
Провадження № 2/554/1036/2019
10 травня 2019 року м.Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого судді Чуванової А.М.,
за участю секретаря судового засідання Садошенка М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування; третя особа: Перша полтавська державна нотаріальна контора,-
В січні 2019 року позивач ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування, в якому просила визначити, що частка померлої ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становила 1/2, відповідно частка ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на дану квартиру становить 1/2; визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .
В обґрунтування вимог позивач вказала, що 04.11.2006 року було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . 19.01.2007 року ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 здійснив вбивство своєї дружини ОСОБА_4 Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 05.03.2014 року ОСОБА_3 засуджений до 14 років позбавлення волі за ч.1 ст.115 КК України. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.07.2015 року ОСОБА_3 позбавлений батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6
Відповідно до рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.04.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 визнано усиновлювачами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внесено зміни до актового запису про народження та змінено прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_6, по батькові з ОСОБА_6 на ОСОБА_6.
28.04.2014 року до Першої полтавської державної нотаріальної контори Скрильник К.С., що діяла від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 , подала заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину від 26.12.2014 року їй видано не на все спадкове майно, нотаріусом 11.04.2018 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.
ОСОБА_3 усунений від права спадкування, що підтверджується вироком суду. Отже ОСОБА_6 є спадкоємицею на спадщину після смерті матері та особою, що її прийняла, тому твердження нотаріуса про припинення особистих та майнових прав та обов`язків між батьками та особою, яка усиновлена є безпідставним, оскільки усиновлення відбулося після прийняття спадщини.
Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14.02.2019 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.
12.04.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, але надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання повторно не з`явився, не подав відзив на позов, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду, а також відстеження поштових відправлень. Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст. 130 ЦПК України.
Представник третьої особи Першої полтавської державної нотаріальної контори до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду.
Зі згоди позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.5 ЦПК України).
Судом встановлено, що 04.11.2006 року було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.8 - свідоцтво про шлюб).
ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_6 (а.с.9- свідоцтво про народження).
19.01.2007 року ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.10-11 - договір, витяг).
Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 05.03.2014 року ОСОБА_3 засуджений до 14 років позбавлення волі за ч.1 ст.115 КК України, за здійснене вбивство своєї дружини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Чоловік померлої - ОСОБА_3 усунений від права на спадкування, відповідно до ч.1 ст.1224 ЦК України, що підтверджується вироком суду, який набрав законної сили.

Спадкове майно складається із квартири за АДРЕСА_1 .

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.07.2015 року ОСОБА_3 позбавлений батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6 (а.с.15-18 - рішення суду).

Відповідно до рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24.04.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 визнано усиновлювачами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внесено зміни до актового запису про народження та змінено прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_6, по батькові з ОСОБА_6 на ОСОБА_6 (а.с.17-18 - рішення суду).

До Першої полтавської державної нотаріальної контори Скрильник К.С., що діяла від імені та в інтересах малолітньої ОСОБА_6 , подала заяву про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину від 26.12.2014 року їй видано не на все спадкове майно, нотаріусом 11.04.2018 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи необхідні для оформлення свідоцтва про право на спадщину (а.с.21- 22).

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1217 та ст.1218 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 вказаної статті спадщина належить спадкоємцям з часу її відкриття.

Частиною 1 ст.1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на нерухоме майно.

У встановлений законом строк позивач ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подала заяву до Першої полтавської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено.

Чоловік померлої - ОСОБА_3 усунений від права на спадкування, відповідно до ч.1 ст.1224 ЦК України, що підтверджується вироком суду.

Як слідує із зазначених обставин, інших заяв про прийняття спадщини, чи про відмову від прийняття спадщини, у спадковій справі немає. Інших осіб, окрім позивача, які вважаються в порядку ч.3., ч.4 ст.1268 ЦК України такими, що прийняли спадщину, немає.

В контексті звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, суд зазначає наступне.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Так, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ст.317 ч.ч.1,2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В той же час, відповідно до ст.319 ч.ч.1,2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 19.01.2007 року ОСОБА_4 придбала в період шлюбу з ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 . але свідоцтво про право на спадщину від 26.12.2014 року їй видано не на все спадкове майно, нотаріусом 11.04.2018 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Таким чином, виникла ситуація при якій, позивач в інтересах малолітньої дитини не може набути право власності на зазначене майно в порядку спадкування через нотаріальну контору.

Згідно з ч.3 ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК).

За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача на спадщину є доведеними, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст.77 ЦПК України).

Частиною 1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З доводів позовної заяви вбачається, що частка померлої ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становила 1/2, відповідно частка ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на дану квартиру становить 1/2, але останній усунений від права на спадкування, тому слушними є доводи з приводу визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .

Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами загального провадження.

Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.

Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності, відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування.

Питання про судові витрати вирішити в порядку ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1216, 1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 268,280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири в порядку спадкування; третя особа: Перша полтавська державна нотаріальна контора, - задовольнити.

Визначити, що частка померлої ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становила 1/2, відповідно частка ОСОБА_3 в праві спільної сумісної власності на дану квартиру становить 1/2 .

Визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кобеляцьким РВ УМВС України в Полтавській області 23.10.2001 року, на користь ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , сплачений судовий збір в сумі 1289,72 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Кобеляцьким РВ УМВС України в Полтавській області 23.10.2001 року;

третя особа: Перша полтавська державна нотаріальна контора, місцезнаходження: вул.Гоголя,11, м.Полтава, 36020.

Суддя: А.М.Чуванова