Справа № 2-515/10
Провадження № 4-с/487/50/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Карташевої Т.А.,

за участю секретаря Кожина В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив прийняти скаргу до розгляду та поновити пропущений строк; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця Заводського районного відділу державної виконавчої служби Миколївського міського управління юстиції (Заводський відділ державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції Миколаївської області) Годун Г.М. від 03.12.2015р. про відкриття виконавчого провадження №49512631 з виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва №2-515/2010, виданого 30.07.2010р., обґрунтовуючи скаргу наступним.

12.04.2019 р. представник ОСОБА_1 адвокат Бєлік С.В. ознайомився в Заводському ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ Миколаївської області з матеріалами зведеного виконавчого провадження №44901536 та виконавчого провадження №49512631 з виконання виконавчого листа №2-515/2010, виданого 30.07.2010 р. Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Мегабанк" 103150,52 грн. боргу.

03.12.2015 р. державний виконавець Заводського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції Годун Г.М. винісла постанову про відкриття виконавчого провадження №49512631 з виконання виконавчого листа Заводського районного суд м. Миколаєва №2-515/2010, виданого 30.07.2010 р.

Виконавчий лист підлягав пред`явленню до виконання протягом одного року. Проте, державний виконавець прийняв до виконання виконавчий документ, строк пред`явлення якого до виконання закінчився.

На думку заявника, місцем виконання рішення суду є Центральний ВДВС ММУЮ, а ні Заводський ВДВС, оскільки у виконавчому документі зазначено місце проживання боржника АДРЕСА_1 , однак фактично на момент відкриття виконавчого провадження місцем реєстрації боржника є АДРЕСА_2 . Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена з порушенням ст.ст. 20, 26 Закону України «Про виконавче провадження», тобто не за місцем виконання виконавчого документа.

Крім того, державний виконавець, який знав про адресу проживання боржника АДРЕСА_2 , не направив постанови про відкриття виконавчого провадження, про затвердження оцінки, накладення арешту на майно боржника та інші за належною адресою проживання боржника.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Бєлік С.В. не був присутнім, надавши заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Представник Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Щербатюк А.І. також не був присутнім у судовому засіданні, надавши відзив на скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що 29.09.2014 року виконавчий документ був повернутий стягувачу, таким чином, початок перебігу строку повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, який становить 3 роки, розпочався 29.09.2014 р., а тому виконавчий документ прийнято до виконання в межах строку пред`явлення виконавчого листа, встановленого ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження». Виходячи з того, що адресою боржника як у виконавчому листі, так і у заяві стягувача про відкриття виконавчого провадження зазначено адресу, що є підвідомчою територією Заводського ВДВС, а тому державний виконавець діяв відповідно до ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження".

В запереченнях на відзив представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Бєлік С.В. вказав, що згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на 03.12.2015 р.) встановлено строк пред`явлення виконавчих документів до виконання протягом року, а тому строк, встановлений законом для пред`явлення виконавчого документу до виконання почав свій перебіг 29.09.2014 р. та закінчився 29.09.2015 року. Таким чином, 03.12.2015 р. Заводський ВДВС не мав законних підстав для прийняття виконавчого документу до виконання. Крім того, Заводським районним судом м. Миколаєва неодноразово були задоволені скарги ОСОБА_1 з цих самих підстав.

Стягувач не був присутнім у судовому засіданні, письмових пояснень не надав, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали цивільної справи №2-515/2010 та виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України визначено строки подання скарги, зокрема, скарга може бути подана до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права та свободи. Пропущений з поважних причин строк подання скарги може бути поновлено судом.

Як вбачається з матеріалів справи, скарга надана до суду 15.04.2019 року, постанову про відкриття виконавчого провадження державним викнавцем було винесено 03.12.2015 року, проте з матеріалами виконавчого провадження представник боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ознайомився лише 12.04.2019 року.

Таким чином, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, визнавши причини його пропуску, поважними.

Положеннями статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на час винесення державним виконавцкм оскаржуваної постанови, державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на час видачі виконавчого документу судом, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" також в редакції, що діяла на час видачі виконавчого документу судом, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: а) пред`явленням виконавчого документа до виконання; б) частковим виконанням рішення боржником; в) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або часткового виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.

З 09.03.2011 року набрав чинності Закон "Про внесення змін до закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осбі)" від 04.11.2010 №2677-VI.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка була чинною на час відкриття виконавчого провадження 03.12.2015 р., виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у ч. 1 цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Тобто після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення (отримання стягувачем постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві). Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Отже, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання ротягом одного року з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

За п. 4 розд. ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" закону №2677-VI, який набрав чинності з 09.03.2011, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.

Таким чином, поширення норм вказаного закону на правовідносини щодо пред`явлення виконавчого документа до виконання залежить від часу видачі такого документа.

За змістом положень ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі, зокрема, пропуску встановленого строку пред`явлення документів до виконання; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст. 18 цього Закону.

Постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав, передбачених ст. 47 Закону «Про виконавче провадження» не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 27.04.2010 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18.06.2015 року, позовні вимоги ПАТ «Мегабанк» задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 160140,73 гр.; звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль MAZDA модель 31.6, реєстраційний № НОМЕР_1 , 2007 року випуску, легковий седан -В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , об`єм двигуна 1598, колір білий, який зареєстрований за ОСОБА_1 на праві власності; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Мегабанк" штраф за невиконання взятих на себе зобов`язань за договором застави в сумі 13771,40 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Мегабанк" понесені витрати по сплаті державного мита в сумі 886,31 грн. з кожного, понесені витрати по сплаті витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15,00 грн. з кожного.

30.07.2010 року Заводським районним судом м. Миколаєва області на виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ "Мегабанк" заборгованості за кредитним договором в сумі 160140,73 грн. в солідарному порядку.

Як вбачається з надписів на виконавчому листі, він неодноразово пред`являвся до виконання.

29.09.2014 року виконавчий лист було повернуто на підставі п. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

01.12.2015 року представник стягувача - ПАТ «Мегабанк» повторно пред`явив виконавчий документ до виконання, звернувшись до Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження.

03.12.2015 року головним державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції Годун Г.М. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-515/2010, виданого 30.07.2010 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості в сумі 103150,52 грн.

05.04.2016 року державний виконавець Іванова Є.М. винесла постанову про приєднання виконавчого провадження №49512631 з примусового виконання виконавчого листа №2-515/2010 до зведеного виконавчого провадження №44901536 щодо боржника ОСОБА_1 , яке перебуває на виконанні в Заводському ВДВС.

Таким чином, виконавчий лист суд видав 30.07.2010 року, тобто до набрання чинності законом №2677-VI, тому строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання повинен визначатися Законом "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на момент видачі виконавчого листа, і становить 3 роки. Повторне пред`явлення виконавчого листа до виконання також відбулося у межах передбаченого законом відповідного строку.

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

У разі якщо у процесі виконавчого провадження державним виконавцем отримано документальне підтвердження про зміну або встановлення місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника, його майна, місця його роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, та з`ясувалося, що майно боржника, на яке можна звернути стягнення, відсутнє на території, на яку поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець не пізніше наступного дня з моменту, коли йому стали відомі зазначені обставини, надсилає виконавчий документ за новим місцем проживання чи місцезнаходженням боржника, місцем його роботи чи місцезнаходженням майна боржника, про що повідомляє стягувачу.

Так, у виконавчому листі, виданому у справі №2-515/2010 30.07.2010 року, зазначено адресу проживання боржника: АДРЕСА_1 .

Представник стягувача ПАТ «Мегабанк» звернувся з заявою до Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, яка була отримана останнім 01.12.2015р., про відкриття виконавчого провадження, зазначивши в ній місце реєстрації боржника ОСОБА_1 АДРЕСА_3 , що є територією, підвідомчою Заводському ВДВС.

Відомостей щодо іншого місця проживання боржника при пред`явленні виконавчого листа до виконання стягувачем не було надано, а тому у державног виконавця були відсутні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження з посиланням на неналежну територіальну підвідомчість.

Таким чином, підставою такого звернення стягувача саме до Заводського ВДВС слугувало місце проживання боржника в Заводському районі м. Миколаєва, а тому дії державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження за місцем проживання боржника узгоджуються з вимогами наведених норм закону, діючих на той час, і є правомірними, діючи навпаки, державний виконавець порушив би права стягувача.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі наведеного, суд вважає, що головний державний виконавець Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ Годун Г.М. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.12.2015 р. діяла в межах закону, а тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 259, 447-451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 11.11.2019 року.

Суддя Т.А. Карташева