Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 524/6937/16-ц

провадження № 61-19353св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Краснощокова Є. В., Курило В. П. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Кременчукгаз»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2017 року у складі судді Кривич Ж. О. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року у складі колегії суддів: Обідіної О. І., Пікуля В. П., Прядкіної О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» (далі - ПАТ «Кременчукгаз») про зобов`язання здійснити перерахунок об`ємів природного газу.

Позов мотивовано тим, що 09 серпня 2016 року працівники ПАТ «Кременчукгаз» намагалися провести роботи по встановленню загальнобудинкового вузла обліку газу на будинку АДРЕСА_1 , проте мешканці будинку завадили цим спробам, мотивуючи свої дії тим, що відповідач зобов`язаний забезпечити за власний рахунок кожну квартиру індивідуальним лічильником. У зв`язку з чим, того ж дня мешканцями будинку було направлено колективне звернення на ім`я голови правління ПАТ «Кременчукгаз», яке було підписано, в тому числі, і позивачем у справі.

У відповідь представники ПАТ «Кременчукгаз» склали акт про встановлення порушення Кодексу газорозподільних систем у вигляді відмови від встановлення будинкового лічильника газу. В графах про ознайомлення з актом представники будинків за адресою: АДРЕСА_1 зазначено «від підпису відмовилися».

12 серпня 2016 року комісія ПАТ «Кременчукгаз» розглянула акти про порушення Кодексу газорозподільних систем і прийняла рішення «Про нарахування побутовим споживачам, будинки яких знаходяться за адресами, зокрема, АДРЕСА_1 , які відмовились від встановлення за рахунок оператора ГРМ (ПАТ «Кременчукгаз») лічильників газу та не мають індивідуальних лічильників газу, фактичного об`єму спожитого розподіленого природного газу за відповідний календарний місяць, а саме з серпня 2016 року, за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до Кодексу газорозподільних систем».

Вважаючи зазначені нарахування за серпень та вересень 2016 року з обсягом спожитого природного газу в об`ємі 9,8 куб. м. в місяць - неправомірними, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано неправомірним і скасовано рішення ПАТ «Кременчукгаз» про встановлення ОСОБА_1 фактичного об`єму спожитого природного газу за серпень, вересень 2016 року за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку № 10 до Кодексу газорозподільних систем, а саме 9,8 куб. м.

Зобов`язано ПАТ «Кременчукгаз» провести перерахунок норми споживання природного газу ОСОБА_1 за серпень та вересень 2016 року з 9,8 куб. м на 4,4 куб. м.

Стягнуто з ПАТ «Кременчукгаз» судовий збір в сумі 1 102,40 грн.

Рішенням районного суду мотивовано тим, що відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає в квартирах та використовується тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року, тому норми споживання природного газу для таких споживачів будуть становити у разі відсутності приладів обліку газу до 01 січня 2018 року 4,4 куб. м.

Крім того, для застосування санкції - 9,8 куб. м як граничного об`єма споживання природного газу має бути доведений факт правопорушення - відмова споживача, який не забезпечений лічильником природного газу, від його встановлення за рахунок оператора ГРМ, разом з цим ПАТ «Кременчукгаз» доказів здійснення позивачем протидії встановленню загальнобудинкового приладу обліку не надано, складання та оформлення акту про порушення здійснено без дотримання визначеної законом процедури, а відтак відсутні правові підстави для визначення позивачу обсягу споживання природного газу згідно граничних об`ємів.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновком районного суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ПАТ «Кременчукгаз» подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд у порушення вимог статей 10, 33 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) не з`ясував коло учасників справи та не роз`яснив відповідачу право на залучення до участі у справі ТОВ «Кременчукгаз-Постачання», яке надає послуги з газопостачання, як відповідача у справі. ПАТ «Кременчукгаз» є оператором газорозподільчої системи та не наділений повноваженнями щодо перерахунку норми споживання природного газу.

Відзив на касаційну скаргу не подано

Рух справи

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Статтею 388 ЦПК України встановлено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи передано до Верховного Суду.

Розпорядженням від 05 червня 2019 року № 592/0/226-19 за касаційним провадженням № 61-19353св18 призначено повторний автоматизований розподіл даної судової справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві - Курило В. П.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 31 березня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ліньковою І. Б.

Постачання природного газу у будинок, в якому проживає позивач, здійснює відповідач - ПАТ «Кременчукгаз».

09 серпня 2016 року працівники відповідача намагалися встановити загальнобудинковий вузол обліку газу у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , проте активісти з числа мешканців вказаного будинку завадили цим спробам, вважаючи, що відповідач зобов`язаний забезпечити за власний рахунок кожну квартиру індивідуальним лічильником газу.

09 серпня 2016 року представники ПАТ «Кременчукгаз» склали акт про порушення №51-VІІІ/16Б, відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_1 встановлено порушення п.п. 5 р. ІХ «Особливості організації обліку газу в багатоквартирних будинках» Кодексу газорозподільних систем, а саме - відмова від встановлення будинкового лічильника газу. В акті зазначено, що комісія Оператора ГРМ буде розглядати акт на засіданні 12 серпня 2016 року; що представники мешканців будинків за адресою: АДРЕСА_1 від підпису відмовилися, а в графах про ознайомлення з актом споживача (його представника) та інших осіб будь-які підписи та прізвища відсутні (а. с. 26).

11 серпня 2016 року ініціативна група мешканців багатоквартирних будинків АДРЕСА_3 звернулась до відповідача ПАТ «Кременчукгаз» із заявою, де висловлювалась незгода із встановленням загальнобудинкового лічильника споживання газу і містилося прохання встановити індивідуальні прилади обліку газу. До заяви додано аркуші з підписами мешканців будинку, серед яких є і підпис позивача ОСОБА_1 (а. с. 22).

12 серпня 2016 року комісія ПАТ «Кременчукгаз» розглянула акт про порушення Кодексу газорозподільних систем і прийняла рішення «про нарахування побутовим споживачам, будинки яких знаходяться за адресами ... АДРЕСА_6 які відмовились від встановлення за рахунок оператора ГРМ (ПАТ «Кременчукгаз») загальнобудинкових лічильників газу, фактичного об`єму спожитого розподіленого природного газу за відповідний календарний місяць, а саме, за серпень 2016 року, за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до Кодексу газорозподільних систем» (а. с. 27-31).

Відповідно до рахунку-квитанції на оплату комунальних послуг № 25 станом на 02 вересня 2016 року фактична кількість послуг з газопостачання, надана мешканцям квартири АДРЕСА_2 складає 9,80 куб. м.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що не касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Функціонування ринку природного газу в Україні врегульовано Законами України «Про ринок природного газу», «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників», Тимчасовим положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46.

Відповідно до частин другої, третьої статті 18 Закону України «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою визначення за допомогою вузла обліку природного газу обсягів його споживання та/або реалізації, на підставі яких проводяться взаєморозрахунки суб`єктів ринку природного газу. Постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Побутові споживачі у разі відсутності приладів обліку природного газу споживають природний газ за нормами, встановленими законодавством, до термінів, передбачених у частині першій статті 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачено, що суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року.

Частиною першою статті 5 цього Закону визначено, що в разі відмови населення від встановлення суб`єктами господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, лічильників газу розподіл природного газу припиняється населенню, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування

їжі - з 01 січня 2018 року.

Згідно з пунктом 10 глави 2 розділу Х Кодексу газорозподільних систем установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Наведеними спеціальними законами у сфері регулювання ринку газу обов?язок із встановлення лічильників газу (незалежно від виду - квартирних чи загальнобудинкових) покладений на суб`єктів господарювання, які здійснюють розподіл природного газу на відповідній території. При цьому, законом також чітко визначені джерела фінансування робіт з оснащення лічильниками газу (незалежно від виду - квартирних чи загальнобудинкових) населення: кошти суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, кошти відповідного бюджету, інші джерела, не заборонені законодавством. Отже, законом не передбачено покладення на споживача обов?язку фінансувати витрати зі встановлення лічильника газу у багатоквартирному будинку, в якому розташована його квартира, або ж у його квартирі.

Згідно з пунктом 5 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем до порушень, внаслідок яких оператор газорозподільної системи змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу, належить відмова в доступі до об`єкта побутового споживача, який розраховується за нормами споживання, внаслідок чого оператор газорозподільної системи не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу побутовому споживачу.

Згідно з пунктом 6 глави 3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого оператор газорозподільної системи не здійснив за власний рахунок встановлення лічильника газу споживачу, який не забезпечений лічильником газу (розраховується за нормами споживання), визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв, починаючи з дати, наступної після дати недопуску, визначеної в акті про порушення.

Ознайомлення побутового споживача із запланованими датою та часом встановлення лічильника газу має бути підтверджено позначкою про вручення йому письмового попередження про встановлення лічильника газу, яке має бути надане побутовому споживачеві не пізніше ніж за десять робочих днів до запланованої дати встановлення лічильника газу.

При цьому представник оператора газорозподільної системи в акті про порушення має попередити споживача під особистий підпис про те, що розрахунки за спожитий газ за граничними об`ємами споживання природного газу населенням буде здійснено через 20 днів з дня складання акта про порушення, і про те, що до цього часу споживач має забезпечити доступ представникам оператора газорозподільної системи для безкоштовного встановлення лічильника газу. У разі забезпечення споживачем протягом цього строку доступу представникам оператора газорозподільної системи для безкоштовного встановлення лічильника газу процедура нарахування за граничними об`ємами споживання природного газу населенням не застосовується.

Абзацом сьомим пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем передбачено, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок оператора газорозподільної системи (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу. Додаток 10 до Кодексу газорозподільних систем встановлює граничні об`єми споживання природного газу населенням: плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання - 9,8 м куб. людино-місяць.

Таким чином, для застосування такої санкції, як визначення фактичного об`єму спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, має бути встановлений факт правопорушення - відмова споживача, який не забезпечений лічильником природного газу (індивідуальним або загальнобудинковим), від його встановлення за рахунок оператора газорозподільної системи, тобто разі доведеності факту відмови в доступі до об`єкта споживача.

При цьому законодавчо не розмежовано поняття «об`єкт споживача», що в даному випадку може бути як багатоквартирний будинок в разі встановлення загальнобудинкового приладу обліку, так і інше житло - в разі встановлення індивідуального приладу обліку газу.

Результат змісту Кодексу газорозподільних систем у їх системному зв?язку із Законами України «Про ринок природного газу», «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» дає підстави вважати, що законодавець під відмовою від встановлення лічильника розуміє відмову від встановлення будь-якого лічильника газу - квартирного чи загальнобудинкового, оскільки метою регулювання ринку газу є саме забезпечення обліку спожитого газу населенням.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили обставини справи, дійшли обґрунтованого висновку, що відповідач не довів факту здійснення позивачем як побутовим споживачем природного газу правопорушення у вигляді відмови від встановлення за рахунок оператора газорозподільної системи лічильника природного газу - індивідуального або загальнобудинкового.

Незважаючи на це нарахування ОСОБА_1 обсягів спожитого газу за нормами споживання 9,8 куб. м відповідач здійснив саме як санкцію за порушення правил обліку та споживання природного газу, що полягало у відмові від встановлення приладу обліку спожитого газу (лічильника).

Як встановлено Кодексом газорозподільних систем (абзац сьомий пункту 3 глави 4 розділу IX, пункт 6 глави 3 розділу ХІ), правопорушення у виді відмови від встановлення лічильника має бути зафіксоване оператором газорозподільної системи згідно з визначеною процедурою з оформленням відповідного документа певної форми і змісту.

Надаючи оцінку діям працівників ПАТ «Кременчукгаз» щодо дотримання процедури складання акта стосовно споживача ОСОБА_1 про порушення, суди попередніх інстанцій правильно застосували положення глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем та дійшли обґрунтованого висновку про допущення працівниками ПАТ «Кременчукгаз» порушень щодо оформлення акта.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що з огляду на статтю 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання в касаційній скарзі на те, що ПАТ «Кременчукгаз» є неналежним відповідачем спростовується матеріалами справи, зокрема тим, що саме ПАТ «Кременчукгаз» складало акти про встановлення порушення Кодексу газорозподільних систем щодо мешканців будинку АДРЕСА_5 та розглядало їх.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 лютого 2017 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
Є. В. Краснощоков
В. П. Курило