Провадження № 2/161/3442/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 жовтня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради Волинської області Чернюк Олени Олексіївни, товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про скасування рішення про державну реєстрацію та запису про державну реєстрацію, відновлення запису про державну реєстрацію та скасування обтяження щодо арешту нерухомого майна -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-Реєстр» Куклинської сільської ради Волинської області Чернюк Олени Олександрівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Свої вимоги мотивує тим, що 15.07.2008 року між ним та ВАТ «Сведбанк» був укладений кредитний договір № 0201/0708/74-092 про надання кредитних коштів в сумі 94 000,00 доларів США з кінцевим терміном погашення 15 липня 2038 року.

15.07.2008 року в якості забезпечення повернення кредитних коштів був укладений іпотечний договір. Згідно п. 2 вказаного договору на забезпечення виконання Основного зобов`язання Іпотекодавець передав в іпотеку належне йому майно: квартиру АДРЕСА_1 . В подальшому у вказаній квартирі були зареєстровані ОСОБА_2 та його неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.02.2011 року ВАТ «Сведбанк» було надіслано повідомлення за № 75 про зміну умов кредитного договору № 0201/0708/74-092. Згідно вказаного повідомлення у зв`язку з простроченням платежів за кредитним договором банк вимагав дострокового погашення всієї суми кредиту, встановивши нову дату дострокової сплати заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, таким чином змінивши умови кредитного договору.

15.05.2012 року рішенням Луцького міськрайонного суду у справі № 0308/5869/12 було вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за кредитним договором № 0201/0708/74-092 від 15.07.2008 р. в сумі 115456 доларів США 41 цент. та 131056 грн.43 коп., що еквівалентно 1053287 грн. 60 коп. Рішення суду у вказаній справі набрало законної сили 11.07.2012 року.

28.11.2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступило правонаступником ВАТ «Сведбанк» та ТзОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу, згідно якого банк відступив своє право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором, укладеним 15.07.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» за № 0201/0708/74-092.

В той же день 28.11.2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено Договір факторингу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 29.12.2014 року в цивільній справі № 161/15860/14-ц за позовом ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, стягнуто з ОСОБА_2 в користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0201/0708/74-092 від 15.07.2008 року в розмірі 45489 доларів США, що станом на 01 серпня 2014 року еквівалентно 544115,93 грн., проте, дане рішення скасовано рішенням апеляційного суду Волинської області від 23.06.2016 року та в позові ТзОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено.

01.04.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. вчинено виконавчий напис про реалізацію предмета іпотеки - квартири в АДРЕСА_1 , в рахунок погашення боргу в розмірі 1082214,87 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду у справі № 161/5/17 від 30.03.2017 року даний виконавчий напис був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Рішення суду набрало законної сили 11.10.2017 року.

Отримавши витяг № 175236939 з реєстру речових прав на нерухоме майно, йому стало відомо, що квартира 25.06.2019 р. вже зареєстрована за новим власником - ТзОВ «Кредитні Ініціативи».

Позивач вважає що дії державного реєстратора не відповідають вимогам чинного законодавства, існує невідповідність порядку набуття іпотекодержателем права власності на спірний об`єкт нерухомості житлову квартиру , а тому просить суд позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені судом про день і час слухання справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Частиною першою статті 2 Закону встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.3. ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Статтею 18 Закону встановлено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень» проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно з частиною другою цієї статті передбачено, що перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно частини першої статті 27 Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьої статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявника, який звернувся із заявою про державну реєстрацію прав, що матиме наслідком відчуження майна, внесено до Єдиного реєстру боржників.

Згідно частини другої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено», що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

15.07.2008 року в якості забезпечення повернення кредитних коштів був укладений іпотечний договір, який був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Троц Ю.Б. та зареєстрований в реєстрі за № 3676, предметом якого є забезпечення належного виконання вищевказаного кредитного договору та предметом іпотеки якого є вищевказаний об`єкт нерухомості.

У відповідності до ст. 5 ЗУ «Про іпотеку» встановлено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна, за умови що нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно з умовами договору іпотеки від 15 липня 2008 р., зокрема п. 12.3. згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене в пп.12.3.1. та 12.3.2. цього пункту Договору. Пунктом 12.3.1 цього договору встановлено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3. договору, договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність Іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття Іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом Договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності».

Така вимога щодо проведення оцінки майна на момент задоволення вимог іпотекодержателя міститься і в ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», якою встановлено, що «Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.»

Однак, як вбачається з витягу за № 175236939 серед підстав виникнення права власності на вищевказаний об`єкт нерухомості відсутній такий документ, як висновок незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності, що є порушенням ЗУ «Про іпотеку» та договору іпотеки від 15 липня 2008 року.

У відповідності до ч.2. ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року за № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ї х обтяжень» затверджено порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень;порядок надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;порядок доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до п. 61 порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень «для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу)».

Згідно витягу за № 175236939 державним реєстратором зазначено підстава виникнення права власності на вищевказаний об`єкт нерухомості рекомендоване повідомлення про вручення, серія та номер: Б/н, виданий 23.02.2019 року, видавник Укрпошта, повідомлення про звернення стягнення, серія, та номер: 225, виданий 08.02.2019 року видавник: ТзОВ «Кредитні ініціативи». Однак таке повідомлення відсутнє в матеріалах судової справи як і відсутній сам номер поштового повідомлення для можливості його відстеження через інтернет сайт Укрпошта.

Отже суд приходить до висновку, що на момент прийняття державним реєстратором рішення про реєстрацію права власності мусив бути наявний звіт незалежного експерта - суб`єкта оціночної діяльності про вартість об`єкта іпотеки та документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги від іпотекодержателя.

До також висновку прийшла Велика Палата Верховного Суду у справі № 638/20000/16-ц постанова від 22.05.2019 р.

Зміст процитованих правових норм вказує ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації.

У свою чергу рішення про державну реєстрацію прав приймається за умови подання заявником достатніх та належним чином оформлених документів, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а також підстав для відмови у державній реєстрації.

Крім цього, у відповідності до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено, що протягом дії вказаного закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Як вбачається з будинкової книги та довідки за № 131 від 16.08.2019 р., за вищевказаною адресою об`єкта нерухомого майна зареєстровані три особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і вона використовується як місце постійного проживання позивача та членів його сім`ї. Загальна площа даної житлової квартири не перевищує 140 кв.м., а її житлова площа становить 39.9 кв.м, що підтверджується витягом за № 175236939 та копією технічного паспорту, а іншого нерухомого житлового майна за позивачем не зареєстровано.

Верховний Суд України у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-1356цс15, дійшов правового висновку про те, що поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Установлений Законом мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника).

Крім того, протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то він не може бути мотивом для відмови у позові, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності, з урахування положень статті 109 Житлового кодексу Української РСР.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

До такого ж висновку прийшов Верховний Суд України у справі № 465/1310/17 в постанові від 31.10.2018 року що визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Відтак суд приходить до висновку, що запис про право власності за ТзОВ «Кредитні ініціативи» підлягає скасуванню у зв`язку відсутністю поданих заявником та належним чином оформлених документів, наявності суперечностей.

Ст. 133, 134 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

26.07.2018 року між Позивачем та Адвокатським об`єднанням «АФК» було укладено договір про надання правничої допомоги.

Згідно з п. 1.2. Договору, правнича допомога надається по справі про скасування державної реєстрації прав власності на житлову квартиру в АДРЕСА_1 , яка зареєстрована за ТзОВ «Кредитні ініціативи» (Код ).

Між Сторонами вищезазначеного Договору було укладено Додаток № 1 «Вартість правничої допомоги адвокатського об`єднання», у якому Сторони визначили вартість послуг адвокатського об`єднання в даній справі.

Зокрема, сторонами було узгоджено, що за надання правничої допомоги, що полягає у ознайомлені з документами, визначення правової позиції для клієнта, усних консультаціях для клієнта, підготовки позовної заяви та заяви про забезпечення позову, загальний розмір гонорару становить 5 000,00 грн.

Між Сторонами 20.08.2019 року було підписано Акт прийому - передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 26.07.2018 року на суму 5 000,00 грн.

Вказана сума буде оплачена позивачем до початку розгляду справи по суті, про що надано адвокатом позивача копія виписки з банківського рахунку АО «АФК» про сплату 4900.00 грн., яку суд вважає пов`язаною з розглядом даної справи та обгрунтованою.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір на загальну суму 3073.60 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 4900.00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 18, 19, 42, 81, 82, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47716763 від 10.07.2019 р. 16:32:48 Чернюк Олени Олексіївни , Комунальне підприємство «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради, Волинська область, яким проведено державну реєстрацію права власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (код 35326253).

Скасувати реєстраційний запис державного реєстратора Чернюк Олени Олексіївни, Комунальне підприємство «Волинь-реєстр» Куклинської сільської ради, Волинська область, номер запису про право власності:32336031 від 25.06.2019 13:31:43 на квартиру, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (код 35326253).

Поновити відомості в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про об`єкт нерухомого майна, житлова квартира за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягнути з державного реєстратора Комунального підприємства «Волинь-Реєстр» Куклинської сільської ради Волинської області Чернюк Олени Олександрівни понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи в розмірі 4178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) грн.. 90 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (код 35326253)на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 )понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи в розмірі 4178 (чотири тисячі сто сімдесят вісім) грн.. 90 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 24 жовтня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С.Крупінська