ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/459/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 311000000 Чубай В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року

м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.,

секретар: Попова М.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Золотоніський бекон»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський бекон» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 2 серпня 2019 року, у складі судді Чубая В.В.,

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський бекон» про стягнення невиплаченої заробітної плати, грошової компенсації за невикористану відпустку, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 10 квітня 2013 року вона працювала в ТОВ «Золотоніський бекон» на посаді керуючого дільницею.

14 лютого 2018 року вона звільнена з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін.

Вважає, що в порушення вимог трудового законодавства в день звільнення і на час звернення до суду з нею не було проведено остаточний розрахунок, не виплачено заробітну плату за лютий 2018 року - 4344 грн. 36 коп. та грошову компенсацію за невикористану відпустку в сумі 6 764 грн. 80 коп.

Крім цього, у зв`язку із вказаною затримкою та відповідно до статті 117 КЗпП України роботодавець зобов`язаний сплатити середній заробіток за весь час затримки, що на момент направлення даної позовної заяви становить 11 946 грн. 99 коп. та по 362 грн. 03 коп. за кожен день затримки до фактичного розрахунку.

Вказані дії відповідача завдали їй моральної шкоди, яку вона оцінює в 5000 грн. та обґрунтовує, зокрема, тим, що зазначені дії відповідача поставили її у скрутне матеріальне становище, унеможливили забезпечення нормального існування її та членів її сім`ї, що мало наслідком виникнення тяжкого психологічного стану. Вказане також зумовило необхідність шукати додаткові джерела доходу для забезпечення свого існування.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 2 серпня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Золотоніський бекон» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в розмірі 4466 грн. 56 коп. та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 9038 грн. 87 коп. з відрахуванням всіх належних зборів, податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з ТОВ «Золотоніський бекон» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 160 731 грн. 40 коп. з відрахуванням всіх належних зборів, податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з ТОВ «Золотоніський бекон» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 500 грн.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Золотоніський бекон» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. та 5720 грн. витрат по оплаті судово-почеркознавчої експертизи, а всього 6424 грн. 80 коп.

Стягнуто з ТОВ «Золотоніський бекон» на користь держави судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп.

Рішення суду обґрунтовано критичною оцінкою суду доводів відповідача щодо проведення розрахунку при звільненні з позивачем у готівковій формі платіжною відомістю, в зв`язку із чим суд дійшов висновку, що відповідач всупереч вимог ст.116 КЗпП України, не провів в день звільнення позивача виплату всіх сум, що належить їй від підприємства, в зв`язку із чим стягнув зазначену заборгованість із відповідача. Також задоволеними є позовні вимоги стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про розмір належних звільненому працівникові сум, з урахуванням, що спір вирішено на користь працівника. Судом встановлено також факт порушення законних прав позивача, пов`язане з невиплатою заробітної плати, що призвело до завдання позивачу моральної шкоди, яку суд оцінив в 500 грн.

У вересні 2019 року ТОВ «Золотоніський бекон» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на недоведеність обставин справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 2 серпня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована посиланням скаржника на порушенням вимог законодавства, вчинених при призначенні та проведенні експертизи, а також його непогодженням із експертним висновком.

Зокрема, скаржник вважає, що при перевірці і оцінці висновку експертів Черкаського відділення КНДІСЕ за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів від 21 квітня 2019 року, судом не були виконані вимоги п.17 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 1997 року № 9 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», оскільки були допущені порушення вимог законодавства при призначенні та проведенні експертизи в частині вилучення вільних зразків підпису, відібрання експериментальних зразків підпису, їх достатності та їх посвідчення, а також з приводу некомпетентності експерта та неузгодженості дослідницької частини та підсумкових висновків експерта, а тому вважає даний висновок експертів необґрунтованим.

Також скаржником заявлено щодо перевищення строків розгляду справи, що привело до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у значному розмірі.

8 жовтня 2019 року ОСОБА_1 скерувала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що наведені відповідачем підстави необґрунтованості висновку експертів були дослідженні судом в судовому засіданні з викликом та допитом в судовому засіданні експерта Крикливенко Т.Я., яка підтримала наданий висновок експертів, як такий, що зроблений без порушення вимог інструкції та методики, а зазначені відповідачем недоліки не були критичними та такими, що могли привести до неможливості виконання експертизи чи підготовки іншого висновку.

Також звернула увагу на те, що висновки експертів підготовлені на підставі ухвали суду про призначення експертизи, а її проведення доручено експертній установі, що відповідає вимогам ч.3 ст. 102 ЦПК України.

Дані висновки судових експертів містять докладний опис проведеного дослідження та обгрунтування, надані чіткі висновки з поставлених питань, які узгоджуються із поясненнями позивача та наданими нею доказами. Клопотань від експерта, які б свідчили про неможливість проведення дослідження через недостатність порівняльного матеріалу, не надходило.

Вважає, що належним доказом отримання нею оплати праці та розрахункових коштів при звільненні може бути тільки видатковий касовий ордер, який в матеріалах справи відсутній.

Щодо перевищення строків розгляду справи, на які звертає увагу скаржник, що привело до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то зауважила, що всі відкладення судових засідань були проведені не за її клопотаннями.

Заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10 квітня 2013 року ОСОБА_1 прийнята на роботу до ТОВ «Золотоніський бекон» на посаду керуючого дільницею.

14 лютого 2018 року ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін, що підтверджується копією трудової книжки (Т.1 а.с. 11-13), копією наказу про прийом на роботу (Т.1 а.с. 33), копією наказу про припинення трудового договору (Т.1 а.с. 42).

В день звільнення відповідач видав позивачу належним чином оформлену трудову книжку. (Т.1 а.с. 65).

Позивач стверджує, що розрахунок з нею проведено не було, в підтвердження чого надала виписку по картковому рахунку, де останнє зарахування на рахунок заробітної плати відбулось 9 лютого 2018 року, тобто до звільнення (Т.1 а.с. 19).

Згідно зі статтею 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно у робочі дні не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

Стаття 116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у визначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Середній заробіток позивача розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної палати», відповідно до якого середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Подією, з якою пов`язана така виплата в розумінні викладеної норми права, є подія, яка створює правові підстави для виплати, а саме звільнення працівника з роботи на підставі відповідного наказу роботодавця.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів(годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання зобов`язані здійснювати компенсацію громадянам втрати частин доходів у випадку порушення встановлених строків виплати заробітної плати, яка проводиться у разі її затримки на один і більше календарних місяців.

Оскільки за результатами судової почеркознавчої експертизи встановлено, що у платіжній відомості №000000216 від 14 лютого 2018 року у графі «Підпис в одержанні» виконаний не позивачем ОСОБА_1 , а іншою особою, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність факту виплати позивачу необхідних при звільненні виплат відповідачем.

Заперечуючи проти позову, висновку експерта та рішення суду першої інстанції, ТОВ «Золотоніський бекон» у апеляційній скарзі вказує на те, що при перевірці і оцінці висновку експертів Черкаського відділення КНДІСЕ за результатами проведення комплексної судово-почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів за №1487/187-23, 433/19-23 від 1 квітня 2019 року судом не були виконані п.17 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 1997 року №9 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», оскільки були допущені порушення вимог законодавства при призначенні та проведенні експертизи в частині вилучення вільних зразків підпису, відібрання експериментальних зразків підпису, їх достатності та їх посвідчення, а також з приводу некомпетентності експерта та неузгодженості дослідницької частини та підсумкових висновків експерта, а тому вважає даний висновок експертів необгрунтованим.

Згідно висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №520/8073/16-ц, при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Статтею 113 ЦПК України передбачено, що якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Золотоніський бекон» не заявляв клопотання про проведення ні повторної, ні додаткової експертизи.

У даній справі судово-почеркознавча експертиза була проведена на підставі ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 жовтня 2018 року (Т.1 а.с. 148-149), а її проведення доручено експертній установі, що узгоджується зі приписами частини 3 статті 102 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в рішенні правильно визнано висновок судово-почеркознавчої експертизи належним і допустимим доказом, оскільки він складений уповноваженими особами, є науково обґрунтованим, містить докладний опис проведених досліджень та відповіді на питання, які мають істотне значення для розгляду справи. Клопотань експертів, які б свідчили про неможливість проведення дослідження через недостатність порівняльного матеріалу на адресу суду не надходило.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про отримання заробітної плати позивачем у готівковій формі є безпідставним, оскільки судом надано належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та наведені мотиви відхилення показань зазначених свідків.

Відповідно до п.3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ від 29.12.2017 №148, касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Виплати, пов`язані з оплатою праці, проводяться касиром установи/підприємства за видатковими касовими ордерами, складеними на кожного одержувача чи за видатковими відомостями. Одноразові видачі готівки на виплати, пов`язані з оплатою праці, окремим особам проводяться за видатковими касовими ордерами. (п. 30 Положення)

Тобто, належним доказом отримання оплати праці та розрахункових є касовий ордер. Проте, видаткового касового ордера на ім`я ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Разом з тим, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи скаржника щодо перевищення судом строків розгляду справи, що призвело до стягнення з відповідача значного розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Так, ухвалою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 23 березня 2018 року розгляд даної справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до статті 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розгляд даної справи, з моменту відкриття провадження у справі та до ухвалення рішення по суті, тривав більше одного року семи місяців, таким чином загальний час затримки розрахунку, до ухвалення рішення, визначений судом у 365 робочих днів, що, виходячи із середньоденної заробітної плати - 440 грн. 36 коп., становить 160 731 грн. 40 коп.

За змістом пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у разі часткового задоволення позовних вимог працівника про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд визначає розмір такого відшкодування з урахуванням розміру спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Тобто застосування принципу співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є правом суду.

Колегія суддів вважає, що суд, стягуючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на користь позивачки в сумі 160 731 грн. 40 коп., при визначенні розміру цього відшкодування не в повній мірі врахував розмір спірної суми та частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком і не застосував принцип співмірності та справедливості.

Переглядаючи рішення суду в цій частині, колегія суддів виходить з того, що при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку з позивачкою, такий розмір відшкодування необхідно визначити за період з часу звільнення позивачки з роботи по час протягом якого визначено строк розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. (ст. 275 ЦПК).

Враховуючи визначені законом строки розгляду справи ( 60 днів) та період з часу звільнення позивачки з роботи по час подачі позовної заяви до суду (28 днів), колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення розмір середнього заробітку за 88 дні, що з урахуванням середньоденної заробітної плати позивачки (440 грн. 36 коп.) становить 38 751 грн. 68 коп.

Такий розмір відповідає конкретним обставинам справи, принципу співмірності та справедливості.

З огляду на це, постановлене у справі рішення в частині визначення розміру середнього зарбітку за час затримки розрахунку підлгає зміні, шляхом зменшення визначеної судом суми з 160 731 грн. 40 коп. до 38 751 грн. 68 коп.

В апеляційній скарзі скаржником не спростовуються інші розміри присуджених судом виплат позивачу, належних при звільненні та розмір визначеної судом моральної шкоди. Власних розрахунків щодо стягнутих коштів скаржником не наводиться, тому в решті рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський бекон» задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 2 серпня 2019 року у даній справі змінити.

Зменшити визначений судом розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку, який підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський бекон» на користь ОСОБА_1 з 160 731 грн. 40 коп. до 38 751 грн. 68 коп. з відрахуванням всіх належних зборів, податків та обов`язкових платежів.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 6 листопада 2019 року

Судді: Н.І.Гончар

Ю.В.Сіренко

Т.Л. Фетісова: