Номер провадження: 22-ц/813/7281/19
Номер справи місцевого суду: 521/9844/19
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Цюри Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року про відмову у видачі судового наказу у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину з ОСОБА_2 ,

встановив:

12 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу та просила суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цією заявою і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на дитину було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року, та постановлення нової, якою задовольнити її заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

При цьому апелянт зазначила, що боржник ОСОБА_2 з 02 вересня 2017 року був знятий з реєстрації і його місце проживання того ж дня було зареєстровано за новою адресою: АДРЕСА_1 , однак ці відомості не були своєчасно внесені в будинкову книгу, тому їй видали недостовірну довідку.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 11.11.2019 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У зв`язку з цим, судове засідання не проводиться.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього рішення є 11.11.2019 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що заява подана з порушенням вимог п.4 ч.3 ст. 163 ЦПК України, оскільки заявницею не додано жодних доказів того, що спільна дитина заявниці та боржника перебуває саме на її утриманні, а з матеріалів заяви неможливо встановити, з ким проживає спільна дитина та на утриманні кого з батьків вона перебуває.

Апеляційний суд вважає, що такого висновку суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про видачу судового наказу ОСОБА_1 долучила довідку - витяг з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію від 21 лютого 2019 року, з якої вбачається факт спільного проживання заявниці ОСОБА_1 , боржника ОСОБА_2 , та їхньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, на яку послався суд першої інстанції, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що заявницею подано належні докази того, що вимога про видачу судового наказу заявлена відповідно до п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, якою передбачено те, що обов`язок по утриманню дитини (сплаті аліментів на дитину) належить боржнику, оскільки він є батьком дитини, а його батьківство підтверджене документами, визначеними нормою статті 121 СК України, а саме завірена належним чином копія Свідоцтва про народження НОМЕР_1 № НОМЕР_2 , виданого Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського РУЮ м. Одеси, де в графі «батько» зазначений боржник ОСОБА_2 (а.с.9).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦПК України, суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що суд зобов`язаний був зробити запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання боржника. Оскільки з доданих до апеляційної скарги матеріалів вбачається, що з 02.09.2017 року ОСОБА_2 . був знятий з реєстрації в квартирі АДРЕСА_2 , та зареєстрований за новою адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23), то висновок суду про те, що відповідач проживає разом з позивачкою, є хибним і неправильним, та таким, що не є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, оскільки ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, для вирішення питання про видачу судового наказу.

Часткове задоволення апеляційної скарги полягає у тому, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості видати судовий наказ, як про те ставить питання заявник апеляційної скарги.

Разом з тим, у відповідності до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України апеляційний суд наділений повноваженнями на скасування незаконної ухвали суду, яка перешкоджає провадженню у справі, і правити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст.ст. 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 18 червня 2019 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

Т.В. Цюра