Ухвала

Іменем України

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 234/15368/17

провадження № 61-19853ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління», третя особа - виконуючий обов`язки директора ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» (далі - КП «КТТУ»), третя особа - виконуючий обов`язки директора ОСОБА_3, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Зазначала, що наказом № 40 від 24 лютого 2009 року вона була прийнята на роботу водієм трамваю КП «КТТУ».

Наказом № 65 від 14 вересня 2017 року звільнена з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників.

Звільнення вважала незаконним, оскільки її звільнили без законних підстав.

Вказувала, що їй не відомо про будь-який документ власника, який би свідчив про зміни в організації виробництва і праці, в тому числі, реорганізації або перепрофілювання КП «КТТУ».

Зазначала, що при її звільненні було порушено порядок звільнення, зокрема, вимоги частини третьої статті 22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», КЗпП України.

Позивач просила визнати незаконним та скасувати наказ № 65 від 14 вересня 2017 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 , виданий в.о. директора ОСОБА_3 , поновити її на роботі водієм трамваю, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 вересня 2017 року по день ухвалення судового рішення.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 24 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ № 65 від 14 вересня 2017 року про припинення трудового договору з ОСОБА_1 ОСОБА_1 поновлено на роботі в якості водія трамвая КП «КТТУ». Стягнуто з КП «КТТУ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 109 611,36 грн.

Рішення про поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення з КП «КТТУ» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за місяць в сумі 5 455,13 грн піддано негайному виконанню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача здійснено з порушенням процедури.

Не погодившись з таким рішенням суду КП «КТТУ» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про порушення відповідачем процедури звільнення ОСОБА_1 не відповідає обставинам справи, судом не наведено мотивованої оцінки доводам відповідача, не зазначено мотиви відхилення доказів, що спростовують позовні вимоги ОСОБА_1 .

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року постановлено запитати згоду виборного органу первинної профспілкової організації комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» на звільнення водія трамваю служби експлуатації комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління» Горбунової Тетяни Петрівни за пунктом 1 статті 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно наказу про припинення трудового договору від 14 вересня 2017 року № 65. Зупинено провадження у справі на час вирішення питання щодо надання згоди на звільнення.

04 листопада 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Донецького апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року в зазначеній вище справі.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, обґрунтовано тим, що суд апеляційної інстанції не правильно застосував норми статті 43 КЗпП України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Ухвала апеляційного суду про запит стосовно згоди виборного органу первинної профспілкової організації на звільнення працівника відсутня у переліку судових рішень, які підлягають оскарженню у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до частини дев`ятої статті 43 КЗпП України якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП України. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Згода профспілкового органу на звільнення не може бути визнана такою, що має юридичне значення, якщо не додержані вимоги про участь у засіданні цього органу більше половини його членів, або згода давалась на прохання службової особи, що не наділена правом прийняття і звільнення і не мала відповідного доручення правомочної особи, чи з ініціативи самого профспілкового органу або з інших підстав, ніж зазначалось у поданні власника чи уповноваженого ним органу, а потім і в наказі про звільнення. Оскільки у зазначених вище нормах за їх змістом йдеться про профспілковий орган підприємства, установи, організації, профспілкові органи структурних підрозділів (цехів, управлінь, відділів тощо) можуть вирішувати питання про дачу згоди на звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, якщо їм таке право делеговане профспілковим органом підприємства, установи, організації. Встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Не буде суперечити закону, якщо до профспілкового органу в такому випадку звернеться власник чи уповноважений ним орган або суддя при підготовці справи до судового розгляду. Аналогічним чином вирішується спір про поновлення на роботі, якщо згоду профспілкового органу на звільнення визнано такою, що не має юридичного значення. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Таким чином, законодавець зобов`язує суд у разі з`ясування питання щодо згоди профспілкового органу на звільнення зупинити розгляд справи та звернутися до такого профспілкового органу.

Враховуючи викладене, правильним є висновок апеляційного суду про наявність правових підстав для зупинення апеляційного провадження в даній справі.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, розгляд зазначеної скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Краматорське трамвайно-тролейбусне управління», третя особа - виконуючий обов`язки директора ОСОБА_3, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська