Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 684/763/16-ц

провадження № 61-31225св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області у складі судді Галиш І. Б. від 19 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області у складі колегії суддів: Пастощука М. М., Янчук Т. О., Ярмолюка О. І., від 13 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) про стягнення суми вкладу.

Позовну заяву мотивовано тим, що 09 січня 2013 року між нею та банком був укладений договір банківського вкладу «Стандарт», відповідно до умов якого вона надала відповідачу кошти у розмірі 18 000 доларів США на строк до

09 січня 2014 року зі сплатою 8,5% річних. Однак після закінчення строку дії договору банк кошти їй не повернув, а всі її письмові та усні звернення залишені без задоволення.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу у розмірі 18 000 доларів США, що еквівалентно 460 116,38 грн, 3% річних від простроченої суми у розмірі 25 229,72 грн та 3% пені за кожен день прострочення повернення вкладу у розмірі

9 220 220,97 грн, а також зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй проценти за користування вкладом за процентною ставкою, що діяла на момент дії договору.

Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області

від 18 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з банку 3% пені за кожен день прострочення вкладу у розмірі 9 220 220,97 грн залишено без розгляду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області

від 19 липня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу у розмірі

18 000 доларів США, що еквівалентно 460 116,38 грн та 3% річних за прострочення повернення вкладу у сумі 25 229,72 грн.

Зобов`язано ПАТ КБ «ПриватБанк» нарахувати та виплатити

ОСОБА_1 проценти за користування вкладом за період з 11 березня 2014 року по 10 січня 2015 року включно та за процентною ставкою, яка діяла в цей період в банку для депозитних вкладів такого виду та з 11 січня

2015 року по день фактичного повернення вкладу за процентною ставкою у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору вкладу щодо повернення внесених коштів та сплати відсотків, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка підлягає стягненню у заявленому позивачем розмірі, який є обґрунтованим.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 13 вересня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилено, а рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 19 липня

2017 року залишено без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив фактичні обставини справи і дав їм належну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази та обґрунтовано вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача наявну заборгованість за договором вкладу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у вересні 2017 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач не надала оригіналу договору та квитанції, яка б підтверджувала факт укладення договору банківського вкладу між сторонами та внесення заявленої суми грошових коштів на депозитний рахунок, а отже, судові рішення ухвалено за копіями документів, доданих до позовної заяви, які не є належним доказом. Крім того, після окупації території АР Крим та м. Севастополя виконання зобов`язань за укладеними ПАТ КБ «ПриватБанк» у Криму договорами депозитного вкладу, окупаційна влада поклала на Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АР Крим та м. Севастополя.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У грудні 2017 року від ОСОБА_1 надійшли заперечення (відзив) на касаційну скаргу, в яких вона посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справа передана до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

09 січня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір банківського вкладу «Стандарт»

№ SAMDN 7755 , відповідно до умов якого клієнт вносить, а банк приймає грошові кошти у розмірі 18 000 доларів США на строк 365 днів до 09 січня 2014 року включно, зі сплатою 8,5% річних.

На підставі вказаного договору банк видав позивачу платіжну картку «Depositcard» № НОМЕР_2 .

Дійсність наданої до суду копії договору засвідчено судом першої інстанції.

ОСОБА_1 доручила банку перераховувати проценти за депозитним вкладом № SAMDN 7755 на карту № НОМЕР_2 , що підтверджується її заявою (а. с. 9).

Банк зараховував проценти за депозитним договором до квітня 2014 року, що слідує із виписки по картці № НОМЕР_2 (а. с. 10, 11).

05 грудня 2014 року ОСОБА_1 письмовою заявою відмовилась від подальшого продовження строку дії договору, передбаченого пунктом

6 цього договору, та просила видати їй суму депозитного вкладу із нарахованими процентами.

На вимогу позивача про повернення коштів банк повідомив про складнощі з обслуговування депозитів та рахунків, відкритих у відділеннях банку, які перебували на окупованій території АР Крим.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України задоговором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовуютьпитання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України

від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України

від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження укладення між сторонами депозитного договору, позивач надала оригінал договору, а також виписку по картці, виданій на підставі цього договору (а. с. 8-11).

Відповідно до вказаної виписки ПАТ КБ «Приватбанк» по картці

№ НОМЕР_2 , валюта рахунку USD, ОСОБА_1 на вказану картку щомісячно 10-го числа кожного місяця зараховувались проценти за депозитним договором SAMDN8000********7755.

З квітня 2014 року зарахування процентів припинилось.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, встановивши, що між сторонами був укладений договір банківського вкладу, оригінал якого міститься в матеріалах справи, а факт внесення грошових коштів та нарахування банком процентів на цей депозит підтверджується випискою по картці, виданій на підставі цього договору, правильно виходив з того, що сторонами дотримана письмова форма договору банківського вкладу. Встановивши, що на вимогу позивача банк вклад не повернув, керуючись статтями 625, 1059, 1060,

1061 ЦК України, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову про стягнення внесених за договором коштів у розмірі 18 000 доларів США, що еквівалентно 460 116,38 грн, 3% річних у розмірі 25 229,72 грн, а також про зобов`язання нарахувати проценти за користування вкладом за період з 11 березня 2014 року по

10 січня 2015 року.

Заперечень щодо визначеного судом розміру банківського вкладу та нарахованих на нього відсотків відповідач суду не надав, власного розрахунку не навів. Крім того, банк, заперечуючи факт укладення договору банківського вкладу на суму 18 000 доларів США, не надав пояснення, з яких підстав він протягом тривалого часу нараховував ОСОБА_1 проценти за користування вкладом саме у тому розмірі, який передбачений

пунктом 1 договору, скріпленого підписами сторін.

З огляду на вищевикладене, доводи банку про недоведеність позивачем укладення між сторонами договору спростовуються вищевикладеним.

Не заслуговують на увагу доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» про неможливість здійснення банківської діяльності на окупованій території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, оскільки припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів банку не можуть бути підставою для звільнення від виконання зобов`язань, визначених вказаних договором, оскільки діяльність ПАТ «КБ «ПриватБанк» як юридичної особи не припинена.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 19 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 13 вересня 2017 року - без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта