Номер провадження 2/243/2109/2019
Номер справи 243/6381/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

« 07 » листопада 2019 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із вказаною позовною заявою посилаючись на те, що вона є власником 1/3 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Співвласниками інших часток житлового будинку є її діти ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..

Вказує, що відповідачі зареєстровані у належному позивачу житловому будинку, за місцем реєстрації не проживає з вересня 2014 року, їх особистих речей у будинку немає, що чинить перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй майном.

У зв`язку з чим, просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідачі своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, не використали наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 10.09.1987 року посвідченого державним нотаріусом Першої Слов`янської нотаріальної контори Соловар В.І., ОСОБА_1 , 1949 року народження набула права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.1987 року посвідченого державним нотаріусом Першої Слов`янської нотаріальної контори Соловар В.І., спадкоємцями майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 є у рівних частинах кожен: ОСОБА_1 , 1949 року народження, ОСОБА_8 , 1971 року народження, ОСОБА_9 , 1973 року народження, ОСОБА_2 , 1976 року народження.

Відповідно до Довідки про реєстрацію особи № б/н від 11.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном».

Відповідно до Акту обстеження житлового приміщення від 11.06.2019 року вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 дійсно зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але з вересня 2014 року за вказаною адресою не проживають по теперішній час.

За змістом ст.ст. 391, 396 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном ( має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.

Згідно з ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки, судом було встановлено, що відповідачі є членами сім`ї позивача, однак з вересня 2014 року не мешкає без поважних причин у житловому будинку АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , визнавши відповідачів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов`язані із зверненням до суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 9, 12, 19, 81, 82, 141, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України, на підставі ст.383, 391, 405 ЦК України, 150 Житлового кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення складено та підписано у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду А.О. Гончарова