У Х В А Л А

28 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 774/66/18

провадження № 61-16261ав19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Левлекс" від 26 грудня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2018 року з пропуском строку на апеляційне оскарження.

Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 вересня 2019 року вказану касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. Зокрема, необхідно було надати заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, у якій зазначити поважні причини його пропуску та надати належні і допустимі докази на підтвердження цих обставин; запропоновано доплатити судовий збір у розмірі 384,20 грн.

На виконання ухвали суду ОСОБА_1 надіслала квитанцію про сплату судового збору та заяву про поновлення пропущеного процесуального строку, в якій послалася на те, що повний текст оскаржуваної ухвали апеляційний суд направив їй не на адресу її місця проживання, тому вона її не отримала. Про зміст судового рішення вона дізналася з листа ОСОБА_4 , проте на підтвердження дати отримання 22 серпня 2019 року ухвали суду апеляційної інстанції доказів не надала.

Згідно із частиною першою та пунктом 2 частини другої статті 390 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційним судом Дніпропетровської області постановлено ухвалу 10 вересня 2018 року без виклику сторін. Останній день строку на касаційне оскарження припадав на 10 жовтня 2018 року, проте апеляційну скаргу подано 02 вересня 2019 року.

Згідно з частиною третьою статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії» від 03 грудня 2003 року). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків ( рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи, що заявник не надала докази на підтвердження отримання копії оскаржуваного рішення апеляційного суду саме 22 серпня 2019 року,суд касаційної інстанції не може вирішити питання щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, оскільки належних та допустимих доказів, які підтверджують ці обставини суду не надано.

Станом на 28 жовтня 2019 року ухвала Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 вересня 2019 року заявником не виконана, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини сьомої статті 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2018 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Левлекс" від 26 грудня 2007 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про визнання права власності повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник