ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 674/1344/18
Провадження № 22-ц/4820/1767/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С. (суддя доповідач), Грох Л. М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання - Дубова М.В.,

з участю представника апелянта - адвоката Стасишина А.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2019 року, суддя Шклярук В.М., у справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повторне виселення,

встановив :

В серпні 2019 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про повторне виселення ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що 14 грудня 2018 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 доОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком та виселення її із нього та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені в повному обсязі, усунено перешкоди ОСОБА_6 в користуванні житлом шляхом визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування будинком в АДРЕСА_1 та виселення його із вказаного будинку.

08 квітня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яке 02 травня 2019 року було об`єднане з виконавчим провадженням за виконавчим листом, виданим ОСОБА_5 за рішенням у цивільній справі про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 , яким останньому заборонено перебувати в домоволодінніОСОБА_4 в АДРЕСА_1 строком шість місяців.

Під час здійснення виконавчого провадження ОСОБА_1 вибув із зазначеного домогосподарства, в зв`язку з чим 11 травня 2019 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, у зв?язку з виконанням судового рішення в повному обсязі.

Однак, дізнавшись про формальне закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_1 самовільно вселився у вказаний будинок, у зв`язку з чим він підлягає повторному виселенню.

Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2019 року заяву ОСОБА_4 про повторне виселення ОСОБА_1 задоволено. Повернуто до відділу ДВС виконавчі листи для відновлення виконавчого провадження.

Суд, з посиланням на положення ч. 10 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», враховуючи, що боржник повторно безпідставно вселився у спірне житлове приміщення, ухвалив його повторне виселення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу суду та закрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказав на те, що в ухвалі суду безпідставно здійснено посилання на ст. 450 ЦПК України, яка не регулює порядку вирішення спірного питання. На думку апелянта такої форми звернення до суду, як заява про повторне виселення нормами чинного ЦПК України не передбачено, тому суд зобов`язаний був закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Крім того, ОСОБА_7 на підтвердження своїх вимог не надала суду доказів, які б підтверджували наведені нею обставини. Зазначив, що заявником пропущено строк для звернення до суду із скаргою, встановлений ст. 449 ЦПК України, у зв`язку з чим суд мав залишити заяву без розгляду.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та пояснив, що ОСОБА_1 фактично вселився у спірне житлове приміщення та проживає там з дозволу членів сім`ї.

Заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції виніс ухвалу з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 14 грудня 2018 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком та виселення її з нього задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_6 у користуванні житлом шляхом визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування будинком в АДРЕСА_1 та виселення його із вказаного будинку. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовлено.

Постановою про відкриття виконавчого провадження головного державного виконавця Дунаєвецького РВ ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області Коваля Б.С. від 08 квітня 2019 року було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №674/1344/18, виданого 04 квітня 2019 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області.

02 травня 2019 року зазначене виконавче провадження постановою державного виконавця було об`єднане з виконавчим провадженням за виконавчим листом № 674/416/19, виданим 04 квітня 2019 року за рішенням у цивільній справі про видачу обмежувального припису ОСОБА_1 , яким останньому заборонено перебувати в домоволодінні ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 строком шість місяців.

11 травня 2019 року головним державним виконавцем Ковалем Б.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду та виселенням ОСОБА_1 з будинку в АДРЕСА_1 , оскільки під час здійснення виконавчого провадження останній вибув із зазначеного домогосподарства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Отже, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно затримувати його виконання. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 10 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо особа самостійно вселилася у приміщення, з якого вона була примусово виселена, повторне її виселення може бути здійснено державним виконавцем на підставі ухвали суду, який прийняв рішення про виселення. Виконавче провадження у такому разі підлягає відновленню за постановою державного виконавця.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-1515/11 (провадження № 61-23528св18).

Отже, враховуючи те, що постановою державного виконавця від 11.05.2019 року ВП № 58825356 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування житловим будинком та виселення його з будинку, у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом, суд дійшов правильного висновку про те, що заява ОСОБА_4 про повторне виселення в порядку передбаченому ч. 10 ст. 66 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає задоволенню, з тих підстав, що ОСОБА_1 знову вселився у зазначений житловий будинок, що в судовому засіданні не заперечував представник апелянта.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права є необґрунтованим, оскільки апеляційним судом таких порушень не встановлено.

Перебування цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком та виселення на розгляді в суді касаційної інстанції не є перешкодою для розгляду судом заяви про повторне вселення стягувача, оскільки справа містить необхідні матеріали для такого розгляду. Відсутні також правові підстави для зупинення провадження у справі, передбачені ст. ст. 251, 252 ЦПК України з урахуванням, зокрема, висновку суду касаційної інстанції щодо відсутності підстав для зупинення провадження у справі, викладеному в ухвалі Верхового Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Штелик С.П.

Необґрунтованим є також доводи апелянта щодо пропуску заявником строку, передбаченого ст. 449 ЦПК України для звернення до суду, оскільки вирішення спірного питання щодо повторного виселення не регулюється нормами р. VII ЦПК України (ст.ст. 447-453 ЦПК).

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у справі доказів на підтвердження обставин про повторне вселення боржника ОСОБА_1 у будинок АДРЕСА_1 є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 підтвердив факт його проживання за вищевказаною адресою, про що в суді підтвердив представник апелянта.

Не спростовують висновків суду першої інстанції також інші доводи апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04.11.2019 року

Судді: Р.С. Гринчук

Л.М. Грох

Т.В. Спірідонова