печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Шевченко Т.В.,

перекладач Парака Я.В.

справа № 757/35059/15-Ц

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач 1: ОСОБА_2

відповідач 2: ОСОБА_3

відповідач 3: ОСОБА_4

третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лабутіна Юлія Юріївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лабутіна Юлія Юріївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю,

представник позивача: ОСОБА_6

представник відповідача 1: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лабутіної Ю.Ю. про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю, просила:

- витребувати у ОСОБА_3 трикімнатну квартиру загальною площею 113,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 : трикімнатну квартиру загальною площею 113,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 ;

- у порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

- у порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1 / 2 частину трикімнатної квартири АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. За час шлюбу у 2007 році ними як подружжям на території України було набуте майно:

- трикімнатна квартира загальною площею 113,1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- трикімнатна квартира загальною площею 113,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За домовленістю подружжя вказані квартири були зареєстровані на ім`я відповідача з умовою в подальшому їхнього спільного володіння, розпорядження та користування квартирами, а також у разі необхідності виділення у натурі належної позивачу частки зі спільного майна.

Згодом трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 відчужена подружжям та за отримані від її продажу кошти було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Проте, 14 вересня 2015 року позивачу стало відомо, що без її згоди як співввласника 2 вересня 2015 року між відповідачем 1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 2 530 000.

Тому, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 28.10.2015 р. у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 10 грудня 2015 року (т. 1 а.с. 196).

Ухвалою суду від 28.10.2015 р. відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_9 про забезпечення позову (т. 1 а.с. 46-49, 198-199).

Ухвалою суду від 9.11.2015 р. задоволено заяву представника позивача ОСОБА_10 про забезпечення позову та накладено арешт на трикімнатну квартиру загальною площею 113,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 (т. 2 а.с. 3-6, 26-27).

Позивачем неодноразово змінювались та збільшувались позовні вимоги (т. 2 а.с. 61-67, 187-194), востаннє просила:

-визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 02 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 3009-3010.

- витребувати у ОСОБА_3 трикімнатну квартиру загальною площею 113,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

- визнати за нею право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

- визнати частково недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , укладений 12 червня 2008 року між ОСОБА_11 (продавцем) та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (покупцями), визнавши покупцем за вказаним договором ОСОБА_1 .

- визнати за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

7 грудня 2015 року, 25 квітня 2017 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові заперечення на позов (т. 2 а.с. 34, т. 3 а.с. 161-163), відповідно до яких вказує, що трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 він придбав за свої особисті кошти, які він мав до укладення шлюбу, у зв`язку з чим вона є його приватною власністю. Тому, відповідач мав право на укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_3

25 лютого 2016 року від відповідача ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення на позов (т. 2 а.с. 147-150), відповідно до яких позов про визнання договору купівлі-продажу трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 задоволенню не підлягає, оскільки він є добросовісним набувачем, так як він не знав і не міг знати про відсутність у продавця - ОСОБА_2 права на відчуження майна. Крім того, позивачем не доведено, що вказана квартира вибула не з її волі іншим шляхом.

8 червня 2016 року надійшли письмові пояснення позивача на заперечення ОСОБА_3 (т. 2 а.с. 182-186), пояснення у справі (т. 3 а.с. 135-140).

Ухвалою суду від 10 жовтня 2016 року, занесеною до журналу судового засідання, за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 (т. 3 а.с. 12-13).

Ухвалою суду від 18 серпня 2017 року провадження у справі зупинено для отримання інформації про виконання судового доручення компетентним органом Королівства Швеція:

- в банку SEB (Skandinaviska Enskild Banken) - про наявність чи відсутність банківського рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ) у ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 );

- в банку SEB (Skandinaviska Enskild Banken) - про зарахування на ім`я ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) коштів в сумі 550 000 доларів США чи її еквіваленту в іншій валюті від компанії Аль Сур Дженерал Трейдінг Ф.З.Е. (Al Soor General Nrading F.Z.E.) в період з 22 серпня 2006 року по 25 серпня 2006 року та її подальший рух з рахунку (одержувач коштів, рахунок одержувача, валюта, сума призначення платежу);

- в банку SEB (Skandinaviska Enskild Banken) - про зарахування 25 серпня 2006 року на рахунок ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) в шведських кронах № НОМЕР_3 грошових коштів в сумі 3 961 962,27 шведські крони, а саме щодо походження зазначеної суми коштів (реквізити відправника та призначення платежу) (т. 3 а.с. 214-215).

Ухвалою суду від 30 травня 2018 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу вказану судову справу для розгляду передано судді Батрин О.В. (т. 3 а.с. 240-243).

Ухвалою суду від 31 травня 2018 року прийнято справу до провадження судді (т. 3 а.с. 244).

Ухвалою суду від 18 червня 2018 року провадження у справі поновлено та призначено (т. 4 а.с. 10) та на виконання п. 9 Перехідних положень ЦПК України призначено підготовче судове засідання на 12 вересня 2018 року.

30 січня 2019 року закрите підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 1 квітня 2019 року (т. 4 а.с. 47).

Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лабутіної Ю.Ю. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (т. 4 а.с. 15, 26, 36, 42, 54, 79).

У судовому засідання позивач та її представник ОСОБА_6 підтримали позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення позовних вимог.

До судового засідання відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_11 та третя особа - приватний нотаріус Лабутіна Ю.Ю. не з`явились з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 22 липня 2006 року по 29 липня 2015 року (т. 1 а.с. 16-27).

За час шлюбу у 2007 році ними як подружжям на території України було набуте майно:

- трикімнатна квартира загальною площею 113,1 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

- трикімнатна квартира загальною площею 113,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказані квартири набуло подружжя на підставі укладених договорів від 26 січня 2007 року, 25 грудня 2006 року відповідно про участь у фонді фінансування будівництві, власником яких вказано відповідача ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 31, 71, 38-41, 68-79)

12 червня 2008 року подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 придбали у ОСОБА_11 трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 33-36)

26 червня 2008 року трикімнатна квартира загальною площею 113,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 була продана ОСОБА_18 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 110-112).

Таким чином на час розірвання шлюбу між сторонами - 29 липня 2015 року у їх спільній сумісній власності перебувало дві квартири:

-трикімнатна квартира загальною площею 113,2 м2 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином кожний з подружжя має право на 1 / 2 частини зазначених квартир.

Згідно зі ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнаний договору недійсним як такою, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена (ч. 3 ст. 65 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.1 2.2007 року 11 роз`яснено, що, вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Проте розпорядження таким майном після розірвання шлюбу здійснюється колишнім подружжям виключно за взаємною згодою відповідно до положень ЦК України, оскільки в таких випадках презумпція згоди одного з подружжя на укладення другим договорів з розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя вже не діє.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Разом з тим, судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторін (29 липня 2015 року) трикімнатна квартира загальною площею 113,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 була продана ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 2 вересня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 3009-3010.

Відповідно до письмових пояснень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лабутіної Ю.Ю. (т. 2 а.с. 228) під час посвідчення вказаного договору нотаріусом встановлено особи громадян, що звернулись для вчинення нотаріальної дії, за їх паспортами, реквізити яких записано в Реєстрі для вчинення нотаріальних дій, визначено обсяг їх цивільної дієздатності, після чого встановлено дійсні наміри сторін щодо укладення договору купівлі-продажу квартири.

При посвідчені договору відчуження об`єктів нерухомого майна нотаріусу ОСОБА_2, громадянином Швеції, для вчинення нотаріального правочину було надано паспорт громадянина Швеції для виїзду за кордон, в якому жодних відміток про шлюб не було. На запитання нотаріуса ОСОБА_2 повідомив, що у шлюбі не перебуває та не перебував, квартира належить особисто йому, на підтвердження чого, ним була надана письмова заява, що зберігається при примірнику договору купівлі-продажу.

Зміст зазначеної заяви нотаріусом було доведено до відома другого учасника правочину (покупця - ОСОБА_3 ), про що також було зазначено в тексті правочину (п. 6 договору).

Отже, вказана квартира, власником якої значиться відповідач ОСОБА_2 ,придбана в період шлюбу сторін, а тому є їх спільною сумісною власністю відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, та продана ОСОБА_2 після розірвання шлюбу без згоди іншого з подружжя - ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 216 ІДК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_19 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 02 вересня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 3009-3010, оскільки вказаний договір був укладений без згоди другого співвласника - ОСОБА_19 .

При цьому, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, відповідно до якої принцип добросовісності при розгляді спору про недійсність договору, укладеного одним із співвласників без згоди іншого (інших) співвласників, не повинен застосовуватися.

Велика Палата Верховного Суду відступила від раніше зроблених висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, і вважає, що відсутність нотаріально посвідченої згоди іншого зі співвласників (другого з подружжя) на укладення договору щодо розпорядження спільним майном позбавляє співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень на укладення договору про розпорядження спільним майном. Укладення такого договору свідчить про порушення його форми і відповідно до частини четвертої статті 369, статті 215 ЦК України надає іншому зі співвласників (другому з подружжя) право оскаржити договір з підстав його недійсності

При цьому закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи, ні контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору.

Оскаржуваний договір відповідно до вимог статей 203, 205, 215 ЦК України має бути визнаний судом недійсним.

Тому, суд відхиляє доводи відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо добросовісності придбання останнім квартири за адресою: АДРЕСА_1 без згоди одного з подружжя ОСОБА_19 , оскільки закон не пов`язує наявність чи відсутність згоди усіх співвласників на укладення договору ні з добросовісністю того з подружжя, який уклав договір щодо спільного майна, ні третьої особи, ні контрагента за таким договором і не ставить питання оскарження договору в залежність від добросовісності сторін договору.

Як наслідок недійсності вказаного договору позовні вимоги про визнання права власності на квартиру за ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з урахуванням рівності часток сторін відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, а саме про визнання права власності на 1 / 2 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_19 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про визнання договору купівлі-продажу недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину та з урахуванням позовних вимог про поділ майна, як наслідок визнання права власності за подружжям на відчужувану квартиру ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про витребування майна квартири у ОСОБА_3 .

Суд також дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання частково недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , укладеного 12 червня 2008 року між ОСОБА_11 (продавцем) та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (покупцями), визнання покупцем за вказаним договором ОСОБА_1 , виходячи з такого.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що зазначена квартира була придбана після продажу квартири АДРЕСА_4 .

Проте, вказане не відповідає дійсності так, як судом встановлено, що спочатку була придбана подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 12 червня 2008 року у ОСОБА_11 трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 33-36), а згодом - 26 червня 2008 року трикімнатна квартира загальною площею 113,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 була продана ОСОБА_18 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 110-112).

Суд також відхиляє доводи позивача про те, що дві квартири АДРЕСА_4, та АДРЕСА_1 , були придбані за її особисті кошти, виходячи з такого.

Так, позивач зазначає, що нею для придбання відповідачем ОСОБА_2 було перераховано 550 000 доларів США, що стверджується банківськими документами SEB-банку та Danske Bank. Проте, позивачем не надано доказів про надходження цих коштів та їх зняття відповідачем ОСОБА_2 у 2006 році, а також їх перерахування для купівлі квартир на території України.

На підтвердження перерахування грошових коштів у сумі 550 000 доларів США 22 серпня 2016 року позивач долучила копію платіжного доручення від 22 серпня 2006 року про перерахування для купівлі нерухомості для неї 550 000 доларів США на банківський рахунок НОМЕР_4 у Danske Bank у державу Швеція на ім`я отримувача ОСОБА_2 з рахунку юридичної особи Аль Сур Дженерал Трейдінг Ф.З.Е. (Al Soor General Trading F.Z.Е) (т. 2 а.с. 80-81).

Юридична особа Аль Сур Дженерал Трейдінг Ф.З.Е. підтверджує виконання перерахування коштів (т. 2 а.с. 83-84, 86-87)

Але, враховуючи, що єдиним власником та акціонером вказаної юридичної компанії є ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 84-85, 88-89, 89-110), то перерахування грошових коштів на суму 55 000 доларів США та їх отримання саме відповідачем ОСОБА_2 суд ставить під сумнів.

При цьому, суд враховує, що належних доказів виконання платіжного доручення Аль Сур Дженерал Трейдінг Ф .З. (Al Soor General Trading F.Z.), отримання відповідачем ОСОБА_2 від вказаної юридичної особи коштів у розмірі 550 000 доларів США у 2006 році (банківські виписки тощо) суду не надано.

Крім того, відповідно до листа шведського банку Danske Bank на ім`я відповідача ОСОБА_2 від 23 вересня 2016 року за № 1204 (т. 3 а.с. 10-11) банківський рахунок № НОМЕР_4 у Danske Bank у державі Швеція на ім`я ОСОБА_2 , на який за даними позивача ОСОБА_1 22 серпня 2006 року були перераховані кошти у розмірі 550 000 доларів США, був відкритий лише 22 листопада 2006 року, що спростовує факт отримання грошових коштів відповідачем.

В обґрунтування отримання відповідачем коштів в сумі 550 000 доларів США позивач ще посилається на дані про пересилання відповідачу ОСОБА_2 550 000 доларів США через інший банк - через Дойче банк та SEB-банк (т. 3 а.с. 52-134).

Проте, вказані доводи позивача суд відхиляє, оскільки як вбачається з наданих документів (т. 3 а.с. 59-61):

- відправником грошових коштів у сумі 550 000 доларів США є не позивач ОСОБА_1 , а юридична особа Аль Сур Дженерал Трейдінг Ф.З. (Al Soor General Trading F.Z.);

- у платіжному дорученні про відправлення коштів 550 000 доларів США не вказано, що ці грошові кошти на момент відправлення були власністю позивача ОСОБА_1 ;

- вказане цільове призначення коштів у платіжному дорученні «для набуття майна у Швеції»;

- у наданій позивачем суду копії платіжного документу від 22 серпня 2006 року вказаний отримувачем ОСОБА_2 , а також, що гроші у сумі 550 000 доларів США відправлено на банківський рахунок IBAN НОМЕР_2 у банк SEB 10640 , філіал, Стокгольм, Швеція.

Отже, за вказаними документами 550 000 доларів США, які були перераховані відповідачу ОСОБА_2 , мали цільове призначення - для придбання майна на території Швеції, що спростовує доводи позивача про отримання ОСОБА_2 грошових коштів для придбання нерухомості на території України, зокрема, і щодо двох квартир АДРЕСА_4, та АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до даних, наданих відповідачем (т. 3 а.с. 163-167) вбачається, що ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ) у SEB-банку у Швеції у 2006-2007 роках був відкритий інший банківський рахунок за іншим НОМЕР_11, згідно виписки по якому відсутні надходження коштів у розмірі 550 000 доларів США у 2006-2007 роках від позивача ОСОБА_1 чи юридичної особи Аль Сур Дженерал Трейдінг Ф . З.

Даних щодо належності відповідачу рахунку IBAN НОМЕР_2 в SEB-банку у Швеції, на який за доводами позивача було перераховано 550 000 доларів США суду не надано.

Тому, підстав для задоволення позовних вимог про визнання частково недійсним в частині покупця договору купівлі-продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , укладеного 12 червня 2008 року між ОСОБА_11 (продавцем) та ОСОБА_2 і ОСОБА_1 (покупцями), визнання покупцем за вказаним договором ОСОБА_1 , визнання за нею право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , як такі, що придбані за її особисті коштів, у тому числі і квартира АДРЕСА_4 , між сторонами суд відхиляє, оскільки позивачем не доведено придбання квартир за її особисті кошти.

Суд також враховує, що і позивач, і відповідач мали купівельну спроможність на придбання квартир, що є предметом спору, враховуючи їх майновий стан до укладення шлюбу та в період його укладення.

Так, позивачем в обґрунтування наведеного надані документи щодо прибутку Аль Сур Дженерал Трейдінг Ф.З., у якому вона є єдиним засновником та власником (т. 2а.с. 84-85, 88-99).

Відповідачем ОСОБА_2 надані документи про відправлення в Україну 28 листопада 2006 року 150 000 доларів США та 28 грудня 2006 року 200 000 доларів США та мав достатні кошти для придбання нерухомості (т. 2 а.с. 35-46, т. 3 а.с. 180-181).

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме про:

-визнання недійсним договору купівлі-продажу трикімнатної квартири загальною площею 113,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 02 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 3009-3010.

- визнання у порядку поділу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майна, що є спільною сумісною власністю:

1. за ОСОБА_1 право власності:

- на 1 / 2 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

- на 1 / 2 частки трикімнатної квартири

АДРЕСА_2 2 . за ОСОБА_2 право власності:

- на 1 / 2 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Позивачем за подання позову було сплачено 6 577 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі часткового задоволення позову.

Судом встановлено, що позивачем понесені витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 6 577 грн. 20 коп. (т. 1 а.с. 2-3) та у розмірі 243 грн. 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову (т. 2 а.с. 1-2), яка ухвалою суду від 9 листопада 2015 року була задоволена.

Враховуючи задоволення позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (позовна вимога немайнового характеру) та відповідно до ставок судового збору, які діяли на час подання позову, (243 грн. 60 коп.) з відповідача з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (1 / 2 від судового збору за вимоги про визнання договору недійсним у розмірі 243 грн. 60 коп. та 1 / 2 судового збору за забезпечення позову у розмірі 243 грн. 60 коп.).

З відповідача ОСОБА_2 підлягає судовий збір у розмірі 6 333 грн. 60 коп., що є пропорційним сумі задоволених позовних вимог з урахуванням судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. (1 / 2 від судового збору за вимоги про визнання договору недійсним у розмірі 243 грн. 60 коп. та 1 / 2 судового збору за забезпечення позову у розмірі 243 грн. 60 коп.).

На підставі викладеного та керуючись ст. 57, 60, 61, 65, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. 203-205, 251, 216 ЦК України та ст. 12, 13, 19, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лабутіна Юлія Юріївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу трикімнатної квартири загальною площею 113,2 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від 02 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 3009-3010.

У порядку поділу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майна, що є спільною сумісною власністю, визнати:

1. за ОСОБА_1 право власності:

- на 1 / 2 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ;

- на 1 / 2 частки трикімнатної квартири

АДРЕСА_2 2 . за ОСОБА_2 право власності:

- на 1 / 2 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6 333 грн. 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

відповідач 1: ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

відповідач 2: ОСОБА_3 : АДРЕСА_15 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

відповідач 3: ОСОБА_11 : АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 .

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лабутіна Юлія Юріївна: АДРЕСА_16 , свідоцтво № 7512 .

Суддя О.В.Батрин