УХВАЛА

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 484/2577/19

провадження № 61-19525ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Миколаївській області Державного агентства автомобільних доріг України на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області Державного агентства автомобільних доріг України, треті особи: Управління житлово-комунального господарства Первомайської міської ради Миколаївської області, дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України», про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області Державного агентства автомобільних доріг України, треті особи: Управління житлово-комунального господарства Первомайської міської ради Миколаївської області, дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України», про відшкодування шкоди.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області

від 08 серпня 2019 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 15 455,00 грн у рахунок відшкодування завданої майнової шкоди та 2 500,00 грн витрат на проведення експертного дослідження.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Служби автомобільних доріг у Миколаївській області Державного агентства автомобільних доріг України на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 17 955,00 грн, яка станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00х100=192 100,00).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд вважає, що наведені заявником обставини, передбачені підпунктами «а» пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Служба автомобільних доріг у Миколаївській області Державного агентства автомобільних доріг України подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 176 ЦПК України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Служби автомобільних доріг у Миколаївській області Державного агентства автомобільних доріг України на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 серпня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Миколаївській області Державного агентства автомобільних доріг України, треті особи: Управління житлово-комунального господарства Первомайської міської ради Миколаївської області, дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна Компанія «Автомобільні дороги України», про відшкодування шкоди.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун