Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 398/3182/17

провадження № 61- 45378св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - відділ примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року у складі судді Коліуш Г. В. та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Мурашка С. І., Єгорової С. М., Карпенка О. Л.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що державний виконавець не повідомив правонаступника стягувача про винесення оскаржуваних постанов, чим порушив його права як стягувача.

Оскаржувані постанови стягувач не отримував, неповідомлення його про можливість залишення нереалізованого майна за собою стало перешкодою виконувати функції стягувача, в тому числі і доплатити відповідні кошти для отримання майна з торгів, які не відбулися за даним виконавчим провадженням.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Мохна С. О. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про винесення постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 08 червня 2017 року;

- визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшева Б. В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про винесення постанови про зняття арешту з майна від 11 серпня 2017 року;

- визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшева Б. В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 серпня 2017 року;

- визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшева Б. В. щодо винесення постанови про зняття арешту з майна 11 серпня 2017 року неправомірними та скасувати постанови про зняття арешту з майна 11 серпня 2017 року;

- визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Улюшева Б. В. щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу 14 серпня 2017 року неправомірними та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу 14 серпня 2017 року.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що викладені в скарзі доводи протиправності дій та постанов державних виконавців під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 45035821 є необґрунтованими, зазначені постанови винесені з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 червня 2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Верховного Суду від 11 січня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не правильно застосовано положення пункту 2, 3 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». Суд першої інстанції неправильно застосував положення частини 3 статті 18 та частини 8 статті 48, а також частини 7 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» перед винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець не здійснив дії, направленні на виявлення майна боржника.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Постановою державного виконавця від 13 жовтня 2014 року відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2/398/315/14-ц, виданого 09 жовтня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 2 913 768 грн, що еквівалентно 225 000 доларів США.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2017 року замінено стягувача ОСОБА_4 його правонаступником ОСОБА_1 у справі № 398/9478/13-ц.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 30 травня 2017 року прийнято заяву ОСОБА_4 про відмову від апеляційної скарги на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 лютого 2017 року та закрито апеляційне провадження.

08 червня 2017 року постановою державного виконавця Мохна С. О. замінено стягувача з ОСОБА_4 на ОСОБА_1

Судами попередніх інстанцій встановлено, що зазначена постанова направлена правонаступнику ОСОБА_1 простою кореспонденцію, що підтверджується наявним в матеріалах справи копією фіскального чеку.

Постановою державного виконавця Улюшева Б. В. від 11 серпня 2018 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника, крім будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3.

Постановою державного виконавця Улюшева Б. В. від 11 серпня 2017 року у зв`язку з тим, що стягувач у встановлений законом строк не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно та не вніс відповідну різницю на рахунок для обліку депозитних сум, на підставі пункту 7 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» знято арешт з комплексу будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначена постанова направлена ОСОБА_1 простою кореспонденцію.

Передумовою винесення оскаржуваної постанови про зняття арешту було проведення процедури реалізації арештованого майна.

26 січня 2016 року стягувачу ОСОБА_4 було направлено повідомлення про те, що торги з реалізації арештованого майна - розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не відбулися в зв`язку з відсутністю допущених учасників та запропоновано на підставі статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» вирішити питання про залишення за собою арештованого майна в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом та роз`яснено, що у разі виявлення такого бажання, стягувач зобов`язаний в п`ятнадцятиденний строк з дня надходження від державного виконавця цього повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню за виконавчим документом в сумі 858 443 грн.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частини 7 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо стягувач протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця письмово не заявив про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, арешт з майна знімається і воно повертається боржникові. За відсутності у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, виконавчий документ повертається стягувачу без виконання.

Відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Судами встановлено, що 26 січня 2016 року стягувачу ОСОБА_4 було направлено повідомлення про те, що торги з реалізації арештованого майна - розташованого за адресою: АДРЕСА_1 не відбулися в зв`язку з відсутністю допущених учасників та запропоновано на підставі статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» вирішити питання про залишення за собою арештованого майна в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом та роз`яснено, що у разі виявлення такого бажання, стягувач зобов`язаний в п`ятнадцятиденний строк з дня надходження від державного виконавця цього повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню за виконавчим документом в сумі 858443 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що обізнаність стягувача ОСОБА_4 з наявністю такого повідомлення свідчить факт оскарження в судовому порядку дій державного виконавця щодо визначення розміру доплати та зобов`язання державного виконавця передати стягувачу Журавльову В.В. нерухомого майна в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом (т.1 а.с.114-117, т.2 а.с.196-199).

Відповідно до частин 1, 2 статті 28 Закону «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними в виконавчому документі.

У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місця знаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Судами встановлено, що оскаржувані постанови надсилалися ОСОБА_1 за адресою його зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , яка також була зазначена ним в заяві про заміну сторони виконавчого провадження.

Постановою державного виконавця Улюшева Б. В. від 14 серпня 2018 року виконавчий лист № 2/398/315/14-ц, виданий 09 жовтня 2014 року повернуто стягувачу на підставі частини 1 статті 37, частини 7 статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна та коштів, на які можливо звернути стягнення.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Доводи касаційної скарги про те, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» перед винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець не здійснив дії, направленні на виявлення майна боржника є необґрунтованими, оскільки судами встановлено, що інформацією та відомостями з Управління Держпраці у Кіровоградській області, Головного управління Держпродспоживслужби в Кіровоградській області, Регіонального сервісного центру в Кіровоградській області, Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Державної служби України з безпеки на транспорті, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, ДП «Держреєстри України», Держаної фіскальної служби, підтверджується факт виконання державним виконавцем всіх дій, направлених на виявлення майна боржника.

Наведені у касаційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрійського міськрайонногосуду Кіровоградської області від18 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду Кіровоградської області від 27 серпня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. А. Воробйова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк