ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

07 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/105/19

Головуючий у першій інстанції - Луговець О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/637/19

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

із секретарем - Зіньковець О.О.,

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2019 року (місце ухвалення - м. Борзна, дата складання повного тексту - 06.03.2019) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дії, яка порушує закон,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення дії, яка порушує закон. В обґрунтування позову посилався на те, що відповідач, обіймаючи посаду сільського голови, 15.01.2019 організував та провів загальні збори громадян села, на яких він же і головував. Серед розглянутих питань було вирішення переходу церковної громади до Православної Помісної Церкви України (ППЦУ). Таке рішення має бути оформлено окремим протоколом та завізовано підписами усіх присутніх прихожан, проте релігійна громада села Оленівка жодних зборів не проводила, питання переходу до ППЦУ не розглядала та жодних підписів від прихожан не збирала. Таким чином перехід церковної громади оформлено з порушенням вимог законодавства. В позові позивач просить визнати незаконним та скасувати рішення громадян села Оленівка Борзнянського району Чернігівської області в частині переходу церковної громади до ППЦУ оформлене протоколом № 1 від 15.01.2019 підписаного головою сільської ради ОСОБА_2 та завізованого печаткою Оленівської сільської ради.

Рішенням Борзнянського районного суду від 06.03.2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дії, яка порушує закон - відмовлено.

Рішення суду обгрунтовано тим, що позов пред`явлено до ОСОБА_2 , як фізичної особи - громадянина, разом з тим, позовні вимоги стосуються посадової особи органу місцевого самоврядування, виконуючого повноваження сільського голови с. Оленівка, які надані останньому ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», судом не встановлено порушення будь-яких прав чи законних інтересів ОСОБА_1 особисто ОСОБА_2 , як фізичною особою.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Маковій В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 06.03.2019, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

За доводами скарги рішення місцевого суду не відповідає нормам процесуального та матеріального права, а також фактичним обставинам справи.

У скарзі заявник посилається, що відповідач у спірних правовідносинах владних управлінських функцій не здійснював і суб`єктом владних повноважень у цих правовідносинах не був, а був лише рівноправним учасником загальних зборів громадян села. Відповідач позбавив позивача права на свободу світогляду і віросповідання до обраного церковного канону, позбавив можливості відвідувати саме той храм, який позивач вважає близьким собі по духу.

Оскаржуване рішення порушило особисті немайнові права позивача через неможливість вільно мати чи приймати певну релігію, а тому дана справа повинна розглядатися судами цивільної юрисдикції.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат ОСОБА_2 - Луєнко Ю.В. посилається на необґрунтованість доводів апеляційної скарги. Зазначає, що відповідач, скликаючи загальні збори громадян села Оленівка 15.01.2019, діяв як посадова особа органу місцевого самоврядування - сільський голова, але рішення про перехід церковної громади до Помісної Православної церкви України особисто не приймав, не ініціював питання про внесення проекту цього рішення до порядку денного загальних зборів, не здійснював підрахунок голосів під час голосування, не вів протокол загальних зборів. Прийняття на загальних зборах громадян села Оленівка Борзнянського району Чернігівської області 15.01.2019 рішення про перехід церковної громади до ППЦУ не є втручанням у внутрішні справи будь-якої релігійної організації як самостійної юридичної особи і жодним чином не порушує права та законні інтереси цієї організації.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 15.01.2019 в приміщенні сільського Будинку культури було проведено загальні збори громадян села Оленівка Борзнянського району Чернігівської області; присутні на зборах - 72 особи; голова зборів - сільський голова ОСОБА_2, секретар - ОСОБА_3 Серед інших питань на даних зборах заслуховувалось питання (п.3) «Про перехід церковної громади до Помісної Православної церкви України (далі - ППЦУ)» й за результатами голосування було прийнято рішення про перехід церковної громади до ППЦУ («за» - 37, «проти» - 0, «утримались» - 0), оформлене протоколом №1 від 15.01.2019, який підписано головою зборів ОСОБА_2 ., секретарем ОСОБА_3 та скріплено печаткою Оленівської сільської ради (а.с. 13-14).

Відмовляючи в задоволенні позову суд прийшов до висновку, що позов пред`явлено до ОСОБА_2 , як фізичної особи - громадянина, разом з тим, позовні вимоги стосуються посадової особи органу місцевого самоврядування, виконуючого повноваження сільського голови с. Оленівка, які надані останньому згідно ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», судом не встановлено порушення будь-яких прав чи законних інтересів ОСОБА_1 особисто ОСОБА_2 , як фізичною особою.

З висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи з"ясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують враховуючи наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 4, ст. 12, 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Залучення до участі у справі співвідповідачів, заміна неналежного відповідача можливі лише при розгляді справи у суді першої інстанції за клопотанням самого позивача (ст. 51 ЦПК України).

Оскільки розгляд справи покладається на суд першої інстанції, а в апеляційному порядку здійснюється перевірка судового рішення, яким закінчено провадження в справі, під час апеляційного перегляду справи позивач не вправі змінювати позовні вимоги шляхом їх збільшення, апеляційний суд не може залучати до участі в справі іншого чи додаткового відповідача, зміни у складі учасників процесу можуть мати місце на відповідній стадії процесу лише у прямо передбачених цивільним процесуальним законом випадках, зокрема, при правонаступництві, що відповідає приписам ст. 23-24, 43, 49-51, 55 ч. 1, 367, 368 ч. 1 ЦПК України.

Таким чином, по захист своїх порушених прав особа може звернутися до суду не в будь-який спосіб, а в той, що передбачений законом, правомірній вимозі відповідає обов`язок належного відповідача усунути порушення права.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , як фізичної особи, про припинення дії, яка порушує закон, а саме визнати незаконним та скасувати рішення громадян села Оленівка Борзнянського району Чернігівської області в частині переходу церковної громади до ППЦУ оформлене протоколом № 1 від 15.01.2019 підписаного головою сільської ради ОСОБА_2 та завізованого печаткою Оленівської сільської ради.

Таким чином, позивачем визначено коло учасників цивільного процесу, а саме відповідача як фізичну особу, проте під час розгляду справи в суді першої інстанції не доведено позивачем, що ОСОБА_2 , як фізичною особою порушено будь-які права чи законні інтереси позивача.

Апеляційний суд не має процесуальних повноважень щодо заміни неналежного відповідача належним, або залучення до участі в справі іншої особи як співвідповідача, колегія суддів апеляційного суду позбавлена можливості вирішувати питання про їх права та обов`язки шляхом ухвалення нового рішення.

У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами;висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається, до матеріалів позовної заяви приєднані додатки, у підтвердження позовних вимог позивач посилається на порушення його прав, як фізичної особи, яка зареєстрована АДРЕСА_1 на території Оленівської сільської ради саме фізичною особою (а.с. 1-19).

Під час розгляду справи судом першої інстанції та в матеріалах апеляційної скарги позивач посилався, що відповідно до указу правлячого архієрея Ніжинського та Прилуцького Климента від 29.12.2018 є настоятелем Свято-Вознесенської парафії релігійної громади Української Православної Церкви, з врахуванням чого прийняттям рішення порушено його право на здійснення релігійних обрядів та мати можливість задоволення духовних потреб, оскільки таким рішенням парафію релігійної громади УПЦ віднесено до іншої концесії ПЦУ, проте зазначені обставини не підтверджені належними та допустимими доказами, як не надано посилання на наявність таких доказів, окрім посилання на указ від 29.12.2018, який не був предметом дослідження судом першої інстанції та не був приєднаний до матеріалів апеляційної скарги, хоча скарга містить посилання на існування такого указу.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 82 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Матеріали справи не містять даних, щодо наявності повноважень позивача ОСОБА_1 на подачу зазначеного позову в інтересах Свято-Вознесенської парафії релігійної громади Української Православної Церкви, та під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник позивача наполягав на порушення прав позивача саме, як фізичної особи, на підтвердження чого не надав відповідних доказів.

З врахуванням наведеного, судом першої інстанції справа розглянута в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих позивачем, з врахуванням норм матеріального та процесуального права, якими врегульовано встановлені правовідносини, вчинені всі необхідні дії для встановлення правильних обставин справи, та для всебічного, обгрунтованого розгляду справи.

Відтак, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову на підставі не доведення позивачем своїх вимог.

Враховуючи викладене вище, не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції посилання в апеляційній скарзі, що відповідач у спірних правовідносинах владних управлінських функцій не здійснював і суб`єктом владних повноважень у цих правовідносинах не був, а був лише рівноправним учасником загальних зборів громадян села, оскільки як вбачається матеріали справи містять, протокол № 1 загальних зборів громадян села Оленівка, Борзнянського району Чернігівської області від 15.01.2019, відповідно до якого 3 питанням вирішено за результатами голосування про перехід церковної громади до Помісної Православної церкви України кількістю «за» - 37 голосів. Зазначений протокол підписаний головою зборів ОСОБА_2 , секретарем ОСОБА_3 та скріплено печаткою Оленівської сільської ради (а.с. 13-14).

Не доведені належними та допустимими доказами і посилання, що ОСОБА_2 , обіймаючи посаду сільського голови, 15.01.2019 організував та провів загальні збори громадян села, на яких прийнято рішенння про перехід церковної громади до Провославної Помісної Церкви України з перевищенням повноважень та не у законний спосіб.

Безпідставними є також посилання, що всі рішення, які приймаються на зборах територіальних громади є незаконними, оскільки зазначеним рішенням не було внесено зміни або доповнень до статуту релігійної громади.

З врахуванням наведеного, не спростовують правильних висновків суду і посилання на норми ст. 35 КУ України, ст. 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 1 ЗУ «Про місцеве самоврядування», ст. 3, ч. 1, 2 ст. 7 ЗУ «Про свободу совісті та релігійні організації».

Таким чином, судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального чи матеріального права, які є підставою для скасування рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що послуги з правничої допомоги відповідачу ОСОБА_2 надавав адвокат Луєнко Ю.В., на підставі договору № 19/02/3 про надання правової (правничої) допомоги від 19.02.2019 (а.с. 58), ордеру (а.с. 106). Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 19/02/3/1 від 07.05.2019 ОСОБА_2 сплатив 13000,00 грн (а.с. 120). Матеріали справи містять Додаткову угоду № 2 від 16.04.2019 про погодження розміру гонорару до договору про надання правової (правничої) допомоги № 19/02/3 від 19.02.2019 (а.с. 121), Акт про надану правову (правничу) допомогу від 07.05.2019 № 1 (а.с. 122), Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (а.с. 123).

Враховуючи принцип співмірності оплати послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на участь в судових засіданнях, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 1000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Судове рішення у повному обсязі складено 11.05.2019.

Головуючий Судді: