КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № справа № 754/6442/16-ц

провадження № 22-ц/824/8430/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівМузичко С.Г., Желепи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасників справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про визнання договорів дарування та купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсними.

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 22.11.2017 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.11.2015 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Більшиною С.О., зареєстрований в реєстрі за №1216. /т. 2 а.с. 23-27/

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20.02.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року залишено без змін. /т. 2 а.с. 78-80/

ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, у якій, ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позову ОСОБА_1 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 03.04.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, постанову Апеляційного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. /т. 2 а.с. 113-117/

Свою позицію суд касаційної інстанції обґрунтував тим, що суд апеляційної інстанції не врахував та не надав оцінки доводам ОСОБА_4 про наявність підстав для проведення почеркознавчої експертизи для вирішення питань, чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 у договорі-купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , чи іншою особою, які мають значення для правильного вирішення спору. Висновки апеляційного суду про відмову у задоволенні клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи як і висновок про визнання спірного договору купівлі-продажу від 16 листопада 2015 року недійсним, є передчасними.

При новому розгляді, судом апеляційної інстанції встановлене наступне.

Так, в апеляційній скарзі, ОСОБА_4 посилався на те, що висновок судово-почеркознавчої експертизи від 14.08.2017 року, який був складений у кримінальному провадженні не є допустимим доказом того, що підпис від імені ОСОБА_1 у договорі купівлі-продажу спірної квартири виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Вважає неправомірною відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання про призначенні судово-почеркознавчої експертизи щодо встановлення справжності підпису ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у спірних правочинах, у зв`язку із чим просив скасувати заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22.11.2017 року, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, також отримав копію апеляційної скарги, про що свідчить розписка від 10.10.2019 року, наявна у матеріалах справи, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, жодних відзивів, заперечень, клопотань до суду не направляв.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що відповідно до дублікату Свідоцтва про право власності на житло, АДРЕСА_1 на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності належить ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних долях . /т. 1 а.с. 13-14/

20.10.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грек А.В. посвідчено договір дарування, укладений від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , зареєстрований в реєстрі за № 1506, у відповідності до якого ОСОБА_6 подарувала 1/2 частину АДРЕСА_1 ОСОБА_1 /т. 1 а.с. 16/

16.11.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Більшиною С.О. посвідчено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_1 продала АДРЕСА_1 ОСОБА_5 /т. 1 а.с. 17-19/

Також, встановлено, що 28.11.2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу АДРЕСА_1 , що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. /т. 1 а.с. 46/

На виконання вимог Деснянського районного суду м. Києва, ГУ НП у м. Києві Деснянське УП ГУНП у м. Києві 28.03.2017 року надало відомості відносно звернення до них ОСОБА_6 та/або ОСОБА_1 із заявами про вчинення злочину, з яких вбачається наступне.

19.11.2015 року зі служби «102» від ОСОБА_1 надійшло повідомлення про те, що 09.11.2015 року невстановлена особа заволоділа спірною квартирою. Дана заява була зареєстрована до ЖЕО № 83115 від 19.11.2015 року та за матеріалами розгляду цієї заяви слідчим СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві були відомості внесені до ЄРДР про вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України і розпочато кримінальне провадження № 0001016. /т. 1 а.с. 131/

14.10.2016 року відповідно до свідоцтва про смерть, померла ОСОБА_6 /т. 1 а.с. 75/

На вимогу суду першої інстанції, яким було задоволено клопотання представника третьої особи про витребування інформації /т. 1 а.с. 159/, слідчим ГУ НП у м. Києві на адресу суду були направлені копії матеріалів кримінального провадження № 0001016 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України та за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України. /т. 1 а.с. 167-236/

В межах вказаного кримінального провадження, Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МС України на підставі постанови Слідчого управління ГУ НП у м. Києві від 09.06.2017 р. було проведено судово-почеркознавчу експертизу, згідно з висновком №8-4/1348 від 14.08.2017 р. якої, зокрема:

- рукописний запис « ОСОБА_1 » та підпис у графі «Продавець:__________» Договору купівлі-продажу АДРЕСА_1 від 16.11.2015 р., зареєстрованому в реєстрі за №1216 - виконані не ОСОБА_1 , зразки якої надані для порівняння, а іншою особою;

- рукописний напис « ОСОБА_1 » та підпис в Графі «Підпис________» заяви від 16.11.2015 р. адресованої приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Більшиній С.О., з друкованим текстом про те, що « …Я , ОСОБА_1 , цією заявою стверджую той факт, що відносно відчужуваної мною квартири АДРЕСА_1 ), відсутні права користування малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, а також недієздатних чи обмежено дієздатних осіб, які обмежували б право на відчуження квартири за цим договором….» - виконані не ОСОБА_1 , зразки якої були надані для порівняння, а іншою особою;

- рукописний напис « ОСОБА_1 » та підпис в Графі «Підпис________» заяви від 16.11.2015 р. адресованої приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Більшиній С.О., з друкованим текстом про те, що « …Я , ОСОБА_1 , цією заявою стверджую той факт, що відчуження ? частки квартири АДРЕСА_1 десять), є першим продажем нерухомого майна у дві тисячі п`ятнадцятому році…» - виконані не ОСОБА_1 , зразки якої були надані для порівняння, а іншою особою. /т. 2 а.с. 2-15/

Про відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта та відмову без поважних причин від виконання покладених на експерта обов`язків ст.ст. 384, 385 КК України попереджена. /т. 2 а.с. 2/

22.11.2017 року в межах розгляду даної цивільної справи, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи, вказана заява мотивована вимогами ст.. 143 ЦПК України. /т. 1 а.с. 16-17/

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року клопотання було залишено без задоволення, оскільки ОСОБА_4 не є стороною заявлених договорів у клопотанні, оригінали вказаних договорів перебувають у слідчому управління ГУ НП у м. Києві відсутністю належного обґрунтування необхідності проведення судової експертизи, не необов`язковістю, визначеною ст. 145 ЦПК України / у редакції, чинній на момент розгляду справи/.

Крім того, проведення вказаної експертизи завідомо є неможливим, у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, на підставі яких можна провести зазначену експертизу, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, оригінали договорів перебувають у слідчому управлінні ГУ НП у м. Києві у зв`язку із розпочатим кримінальним провадженням №0001016. /т. 2 а.с. 18-19/

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, відповідно до яких, передбачено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів; ч. 1 ст. 215 ЦК України, згідно якої, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Встановивши, що підпис на договорі купівлі-продажу від 16.11.2015 року був виконаний не позивачем, а іншою особою, на підставі заяви ОСОБА_1 розпочато кримінальне провадження щодо підроблення зазначеного документу, доводів позивача щодо недійсності договору дарування від 20.10.2015 року є недостатньо, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 16.11.2015 року.

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання про призначенні судово-почеркознавчої експертизи щодо встановлення справжності підпису ОСОБА_6 та ОСОБА_1 у спірних правочинах, колегією суддів не приймаються до уваги на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про призначення судової почеркознавчої експертизи, предметом дослідження якої просив вказати спірний договір дарування від 16.11.2015 року, відповідно до якого, ОСОБА_6 подарувала 1/2 частини АДРЕСА_1 ОСОБА_1 та встановити чи виконано підпис на ньому від імені ОСОБА_6 та ОСОБА_1 .

Колегія суддів суду апеляційної інстанції, дослідивши доводи зазначеного клопотання, доходить висновку про правомірність залишення його без задоволення судом першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України /у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин/, для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

В межах кримінального провадження, Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МС України на підставі постанови Слідчого управління ГУ НП у м. Києві від 09.06.2017 року вже було проведено судово-почеркознавчу експертизу, згідно з висновком №8-4/1348 від 14.08.2017 р. якої, підписи на договорі від 16.11.2015 року були виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України /у редакції, чинній на момент розгляду справи/, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 58 ЦПК України), допустимим є доказ, який одержаний з дотриманням порядку, встановленого законом.

Оскільки встановлено, що вказана експертиза проведена в рамках кримінального провадження, тому відповідно до положень ст. 64 ЦПК України, вона є письмовим доказом у цивільній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.10.2018 року № 61-18128св18.

У своєму клопотання від 22.11.2017 року, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 не зазначив підстав необхідності призначення ще однієї експертизи по справі, предметом дослідження якої буде той самий договір.

Так, у разі виникнення у представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 сумніву у змісті висновку експерта №8-4/1348 від 14.08.2017 року, він мав право подати клопотання про виклик судового експерта у судове засідання для уточнення, роз`яснення яким чином він дійшов, викладеного ним висновку, однак таким правом апелянт не скористався.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, третя особа ОСОБА_4 не є стороною договору від 16.11.2015 року.

Слід зазначити, що за змістом ст. 145 ЦПК України /у редакції, чинній на момент розгляду справи/, призначення експертизи є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін, лише якщо у справі необхідно встановити характер і ступінь ушкодження здоров`я; психічний стан особи; вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Оскільки перелік є вичерпним, метою клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 про призначення судової почеркознавчої експертизи є встановлення дійсності підпису певної особи, а не вказаних вище обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року - залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 22 листопада 2017 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: