УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт, що ОСОБА_1 , зазначена у паспорті СВ НОМЕР_1 та ОСОБА_1 зазначена у свідоцтві про укладення шлюбу, являється однією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, заява подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Суддя, розглянувши заяву, доходить висновку про необхідність залишення заяви без руху, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Тобто за змістом даної статті суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 та ст. 315ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі певного документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах, або факт вчинення актових записів громадянського стану відносно однієї і тієї ж особи.

Відповідно до вимог ч.3 ст.315 ЦПК України, передбачено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають.

Згідно ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому, організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судами не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Так, згідно аналізу Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року для порушення в судах справ про встановлення належності правовстановлюючих документів необхідно подавати заяву з доказами того, що цей документ належить заявнику і що організація, яка його видала, не може внести до нього відповідні виправлення. У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, неприсвоєння чи залишення одного з них. Вказане питання вирішує орган, який видав документ.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У п. 3 цієї ж постанови зазначено, що якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу. У кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду.

У доданих до заяви додатках не містяться докази про те, що заявник зверталася до відповідних органів для внесення виправлень у правовстановлюючі документи (свідоцтво про шлюбі та паспорт), не надала доказів, що відповідний орган не має можливості внести необхідні виправлення, а також не надано доказів причин неможливості внесення змін, доповнень і виправлень у запис актів цивільного стану або паспорту.

Окрім того, заявником зазначено заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, однак у заяві не обґрунтовано яким чином Управління ДМС України в Запорізькій області заінтересований у встановлені вказаного факту.

Із поданої заяви не зрозуміла мета встановлення зазначеного факту та які виникають, змінюються або припиняються вказаним фактом особисті немайнові права заявника, як наслідок неможливо визначити коло осіб, які зацікавлені у розгляді даної справи.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне залишити заяву без руху, запропонувати заявнику конкретизувати заяву та надати суду докази відмови органу, який уповноважений видавати свідоцтва про одруження (шлюб)/паспорт громадянина України, внести до нього відповідні виправлення, чи надати суду заяву викладену в іншій редакції з урахуванням роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 травня 1995 року № 4 з копіями для заінтересованих осіб.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 185 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

За таких підстав, заявнику необхідно усунути вищевказані недоліки шляхом складання заяви з урахуванням усіх вищевказаних вимог, передбачених ст. ст. 175, 177, 316, 318 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 293, 316, 318 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху, надавши заявникам семиденний строк із дня отримання цієї ухвали для усунення вказаних вище недоліків.

Попередити заявника про наслідки невиконання ухвали суду, передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України, а саме, що заява буде вважатись неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова