Ухвала

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 288/1512/16-ц

провадження № 61-26843св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області,

третя особа - Попільнянська районна державна адміністрація,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року у складі колегії суддів: Коломієць О. С., Жигановської О. С., Якухно О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, за участю третьої особи - Попільнянської районної державної адміністрації, про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Позовна заява мотивована тим, що 26 грудня 2010 року він уклав з Попільнянською районною державною адміністрацією Житомирської області договір оренди землі № 70, який зареєстровано 27 грудня 2010 року у Попільнянському районному відділі Житомирської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», відповідно до умов якого отримав в оренду на 5 років земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 30,00 га, у тому числі ріллі 30,00 га, що розташована на території Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області.

Маючи намір скористатися своїм переважним правом перед іншими особами на продовження дії (поновлення) договору оренди землі він звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області (далі - Держгеокадастр), яке з 01 січня 2013 року стало розпорядником земельної ділянки, що надавалася в оренду.

31 травня 2016 року на пропозицію відповідача він надав статут фермерського господарства «Ізумруд-3» (далі - ФГ «Ізумруд-3») та обґрунтування розміру земельної ділянки, погодив запропоновані Держгеокадастром умови договору.

08 червня 2016 року відповідач у листі повідомив його про відсутність правових підстав для поновлення договору оренди землі через недотримання строків повідомлення про такий намір та можливість набуття ним права оренди на земельну ділянку на загальних підставах.

Посилаючись на те, що протягом дії договору оренди використовував земельну ділянку за цільовим призначенням, належним чином виконував договірні зобов`язання, своєчасно сплачував земельний податок, письмово повідомив відповідача про намір продовжити дію договору оренди землі, фактично продовжив користування земельною ділянкою після закінчення дії договору, а Держгеокадастрне надіслав повідомлення про припинення дії договору, позивач вважав, що скористався переважним правом на укладення договору оренди землі на новий термін.

На підставі вказаного, ОСОБА_1 просив визнати укладеною між ним та Держгеокадастром додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 26 грудня 2010 року № 70 на умовах, викладених у проекті такої угоди, зазначеної у тексті позовної заяви.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2016 року позов задоволено, визнано укладеною між Держгеокадастром та ОСОБА_1 додаткову угоду до договору оренди землі від 26 грудня 2010 року № 70, який зареєстровано у Попільнянському районному відділі Житомирської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 27 грудня 2010 року за № 97 у редакції, запропонованій ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір оренди землі відповідно до статті 33 Закону України «Про оренду землі» є продовженим, оскільки орендар повідомив орендодавця у встановлені строки про намір скористатись преважним правом на укладення договору на новий строк, а орендодавець протягом місяця після закінчення строку дії договору не надіслав орендарю заперечень. Крім того, після закінчення строку дії договору орендар продовжує користуватись земельною ділянкою та належним чином виконує обов`язки за договором, сплачуючи оренду плату за землю.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2016 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у позові.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що позивач порушив порядок укладення додаткової угоди до закінчення строку дії договору оренди, оскільки орендодавець у встановлений законом строк не мав можливості перевірити проект додаткової угоди на відповідність вимогам закону, узгодити з орендарем істотні умови договору, прийняти рішення про поновлення договору оренди землі чи відмовити за наявності певних обставин. Тому відсутні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 26 грудня 2010 року у запропонованій ним редакції, яка надійшла до Держгеокадастру поза межами строку дії договору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою та просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року скасувати та залишити в силі рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2016 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач до закінчення строку дії договору оренди землі скористатися своїм переважним правом на укладення (поновлення) договору на новий строк, тому відмова у поновленні порушує його права.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України у редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій (далі - ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 19 ЦПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції, чинній на момент розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій, господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів.

У статті 20 ГПК України у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, зокрема уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є юридичні особи та фізичні особи - підприємці, розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Землі фермерського господарства можуть складатися із: земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди (частина перша статті 12 Закону № 973-IV).

Отже, у правовідносинах оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства обов`язки орендаря такої земельної ділянки виконує фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

До таких висновків щодо застосування норм права дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 13 червня 2018 року у справі № 474/100/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 704/29/17-ц та від 29 травня 2019 року у справі № 402/1225/16-ц.

Суди встановили, що Попільнянська районна державна адміністрація Житомирської області та ОСОБА_1 уклали 27 грудня 2010 року договір оренди земельної ділянки, яка використовується ФГ «Ізумруд-3» у підприємницькій діяльності.

У пункті 15 договору оренди землі від 27 грудня 2010 року № 70 прямо передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства.

Паволоцька сільська рада Попільнянського району у довідці від 13 грудня 2016 року підтверджує, що ОСОБА_1 . продовжується користуватися земельною ділянкою для ведення фермерського господарства.

За відомостями загальнодоступного Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ФГ «Ізумруд-3» зареєстровано 16 вересня 2004 року, на момент судового розгляду не перебуває в процесі припинення, керівником (засновником) фермерського господарства є ОСОБА_1.

Верховний Суд звертає увагу позивача на те, що право, за захистом якого він звернувся до суду, належить ФГ «Ізумруд-3», яке за наявності для цього підстав може захистити у господарському суді своє речове право на земельну ділянку.

За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що заявлений позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У такому випадку суд першої інстанції після отримання позову ОСОБА_1 повинен був відмовити у відкритті провадження у справі відповідно до статті 122 ЦПК України 2004 року, у разі відкриття - закрити провадження згідно з пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК України 2004 року.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має, зокрема, право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Згідно з частиною другою статті 414 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

Суди першої та апеляційної інстанцій не встановили правову природу спірних правовідносин, розглянули по суті спір, який виник між двома юридичними особами, щодо реалізації речового права на земельну ділянку, що має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Отже, рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року підлягають скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України Верховний Суд роз`яснює ОСОБА_1 , що з аналогічним позовом до господарського суду може звернутися ФГ «Ізумруд-3» в установленому ГПК України порядку.

Керуючись статтями 255, 401, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2016 року та рішення Апеляційного суду Житомирської області від 27 березня 2017 року скасувати.

Провадження у справі № 288/1512/16-ц за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, за участю третьої особи - Попільнянської районної державної адміністрації, про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, закрити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко