ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Харків

Справа № 643/9245/18

Провадження № 22-ц/818/2849/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства та визнання права власності, з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м.Харкова, постановлене 15 березня 2019 року суддею Майстренко О.М. в залі суду в м. Харкові,

встановив :

У липні 2018 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах свого малолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть від 18.06.2018р. серія НОМЕР_1 ) є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внести зміни до актового запису №3270 від 30 серпня 2006 року зробленого в Книзі реєстрації народжень міського відділу реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції про народження дитини ОСОБА_2 , уродженця м.Харкова, а саме в графі «батько» вказати « ОСОБА_4 , громадянин України» та визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частину нерухомого майна, а саме гаражу, що зареєстрований за ОСОБА_4 та розташований в гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги посилалась на те, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 18.06.2018р. Померлий ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у період з 2000 по 2008 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. За час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 народилася спільна дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Але з врахуванням того, що шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстровано не було, відомості про батька дитини ОСОБА_5 були записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України. Таким чином, оскільки малолітній ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька ОСОБА_4 , але підтвердити факт батьківства з урахуванням вищезазначеного він не може, то питання прийняття спадщини неповнолітнього ОСОБА_2 знаходиться в безпосередній залежності від визначення біологічного батьківства померлого над ОСОБА_2 26.06.2018р. ОСОБА_1 в інтересах та від імені неповнолітнього сина звернулась до приватного нотаріуса Харківського району ОСОБА_6 . із заявою про прийняття спадщини, за якою була заведена відповідна спадкова справа. При цьому, у померлого ОСОБА_4 є ще один син відповідач ОСОБА_3 , який не визнає факту споріднення з малолітнім ОСОБА_2 , а саме того, що померлий ОСОБА_4 є їх спільним батьком. Крім того, померлому ОСОБА_4 , як члену гаражного кооперативу, належить на праві власності гараж в гаражному кооперативі «СЕВЕРНЫЙ», що розташований за адресою АДРЕСА_1 вул АДРЕСА_1 Широнінців, 68В, але правовстановлюючі документи на зазначений гараж відсутні, що унеможливлює оформлення права на спадщину на зазначене нерухоме майно.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15 березня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах та від імені свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задоволено частково.

Встановлено факт батьківства, а саме, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть від 18.06.2018р. серія НОМЕР_1 ) є рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова (код НОМЕР_2 ).

Внесено зміни до актового запису №3270 від 30 серпня 2006 року зробленого в Книзі реєстрації народжень міського відділу реєстрації актів цивільного стану №3 Харківського обласного управління юстиції про народження дитини ОСОБА_2 , уродженця м. Харкова, а саме в графі «батько» вказати « ОСОБА_4 , громадянин України». В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказує на порушення судом норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права. Вказує на те, що справа розглянута з порушенням правил підсудності. Вказує, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що за територіальною підсудністю відноситься до Київського району. Вказує на те, що до Московського районного суду м. Харкова позивач звернулась у зв`язку з вимогами про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на гараж у гаражному кооперативі «Північний» за адресою м АДРЕСА_3 Харків АДРЕСА_4 вул. АДРЕСА_1 Широнінців, 68-В, проте, на його думку, вважає, що він довів, що ОСОБА_4 гараж у вказаному кооперативі не належав. За життя він був членом гаражного кооперативу «Надія-1», що знаходиться в м. Харкові по вул. Н.Ужвій, 114-Н, тобто у Київському районі м. Харкова. Місцем відкриття спадщини і основної частини спадкового майна є будинок АДРЕСА_5 . Спадкова справа №44/2018 була заведена приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаражою Н.П. Щодо вирішення справи по суті, то вважає, що позивач не надала суду достатніх та переконливих доказів батьківства ОСОБА_4 відносно свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 , тому вважає, що у задоволенні позовних вимог потрібно відмовити.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.07.2019 року клопотання ОСОБА_8 , який дії в інтересах ОСОБА_1 задоволено, у справі призначена молекулярно-генетична експертиза.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.10.2019 року провадження у справі відновлено, та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_3 та їх представники в судове засідання не з`явились.

Представник ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали заяви про відкладення розгляду справи, між тим доказів, що підтверджують поважність причин неявки апеляційному суду не надали.

Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням сторін, за таких обставин, враховуючи також той факт, що пояснення учасниками справи були надані в попередніх судових засіданнях, представник ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомив колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності сторін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю малолітнього - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 30.08.2006р.,

ОСОБА_1 в силу положень ч.1 ст.242 ЦК України є законним представником свого сина ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 18.06.2018р.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі наголошує на тому, що справи була розглянута з порушенням правил підсудності, про що він неодноразово заявляв в суді першої інстанці, з цих підстав ним заявлявся відвід судді.

ОСОБА_9 .Є. вказує, що вимоги про визнання права власності на гараж були заявлені штучно, з метою подати позов до Московського районного суду м. Харкова, в той час як відповідачем були надані докази того, що вказане майно не належало померлому ОСОБА_4 , а місцем відкриття спадщини є інший район міста.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваного рішення в порядку ст. 378 ЦПК України через порушення правил підсудності відсутні.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 16.07.2018 року суддею Московського районного суду м. Харкова було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє від імені та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства та визнання права власності на гараж, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально віднесено до Московського району м. АДРЕСА_5 .

Відповідач дійсно наполягав на тому, що спірне нерухоме майно - гараж в гаражному кооперативі «СЕВЕРНЫЙ» не належало померлому ОСОБА_4 , протягом розгляду справинадав відповідні докази.

Між тим, оцінку доказам по суті позовних вимог суд має можливість надати лише в судовому рішення по суті справи.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Вимог про визнання права власності на інше спадкове майно позивач не заявляв. На час відкриття провадження у справі, з огляду на зміст заявлених вимог, справа була підсудна Московському районному суду м. Харкова.

Отже порушення правил підсудності, які б мали наслідком скасування рішення суду з направленням справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю не встановлено.

ОСОБА_1 вказує, що вона та померлий ОСОБА_4 у період з 2000 по 2008 рік проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство. За час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_1 народилася спільна дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстровано не було, відомості про батька дитини ОСОБА_5 були записані за вказівкою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України.

За змістом частини 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть.

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного станув порядку, встановленому статтями 122 (коли батьки перебувають у шлюбі між собою) та 125 (батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу.

У статті 125 СК України передбачено, що: якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини; якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.ч. 1, 3 статті 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допитані судом першої інстанції в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , підтвердили факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та ведення спільного господарства разом з ОСОБА_1 у період з 2000 по 2006 року включно.

Вказані факти підтверджуються фотокартками, що містяться в матеріалах справи.

Висновки суду першої інстанції про походження ОСОБА_2 від ОСОБА_4 підтверджується також висновком експерта № 9/631СЕ-19 від 25.09.2019 року Харківського НДЕКЦ, складеного на підставі ухвали Харківського апеляційного суду від 24.07.2019 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, яким встановлено, що ОСОБА_4 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_2 з ймовірністю 99, НОМЕР_4 %.

Отже, той факт, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 підтверджений належними та допустимими доказами, не спростований відповідачем.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом частин 6,7 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Представником позивача до суду апеляційної інстанції на підтвердження судових витрат, пов`язаних з проведенням молекулярно-генетичного дослідження наданий рахунок-фактура № 26-ДНК від 06.09.2019 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням судової молекул яро-генетичної експертизи на суму 7614 грн. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382-384, 389-391 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 15 березня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7614 грн. витрати на проведення молекулярно-генетичної експертизи.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна