Справа № 638/1529/19
Провадження № 2/638/2571/19
РІШЕННЯ

іменем України

29.10.2019 Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Штих Т.В.,

при секретарі Вакула І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа десята Харківська державна нотаріальна контора про розірвання спадкового договору, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить спадковий договір від 23 листопада 2018 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом десятої державної нотаріальної контори Сімакової О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 3-1192 - розірвати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та ОСОБА_2 було укладено спадковий договір. За умовами якого остання повинна була здійснювати догляд за ним та вчиняти відповідні до договору дії, проте відповідачка вказані дії не вчиняла, в зв`язку з чим позивач просить розірвати договір.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач повідомив, що він погано бачить та не в змозі себе самостійно обслуговувати, тому йому потрібна постійна допомога, а відповідачка не надавала вказаної допомоги, ігнорувала його прохання, після укладення договору всього один місяць здійснювала догляд.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказала, що позивач її ображав, кричав на неї, тому вона вимушена була піти від нього. Та у подальшому не приходила до нього і не надавала допомоги йому. Не спростувала той факт, що наразі не надає йому допомоги, та не виконує умови договору.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані суду та долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступних обставин.

У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З`ясувавши дані у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ст. 10-13 ЦПК України - суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 77-80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З матеріалів справ вбачається, що 23 листопада 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено спадковий договір від, посвідчений державним нотаріусом десятої державної нотаріальної контори Сімакової О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 3-1192. Відповідно до вказаного договору позивач передавав після смерті відповідачці належну йому двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1 . Після підписання договору відповідач отримала ключі від квартири та вільний доступ до квартири. Відповідачка лише декілька разів навіщала позивача та прибирала, готувала поїсти, відвідувала магазин, купувала продукти для нього за кошти позивача. У подальшому перестала приходити та надавати допомогу. Повернула ключі та сказала, що більше не прийде.

Згідно ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, станом на теперішній час, Відповідач, в супереч зазначених норм законодавства та умов договору, прийняті на себе зобов`язання, виконувала не в повному обсязі. Вказані обставини визнані відповідачкою. Вона не заперечувала проти замовлення позову.

Отже, дотепер відповідач не виконав зобов`язання за вказаним договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбаченіправові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Відповідно до п.1 ст. 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпорядження.

Отже, суд, приймаючи до уваги, що відповідач не виконав зобов`язання за договором, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, тому з урахуванням встановлених обставин справи та приведених норм закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись 141, 258,259, 263-265 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа десята Харківська державна нотаріальна контора про розірвання спадкового договору - задовольнити.

Спадковий договір від 23 листопада 2018 року, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом десятої державної нотаріальної контори Сімакової О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 3-1192 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суду судового збору в розмірі 768,40 ( сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Повний текст документу виготовлений 11 листопада 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ІПН НОМЕР_2 .

Суддя : Штих Т.В.