11 листопада 2019 року м.Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участю секретаря судового засідання Баздирь О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Токмацької міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання право власності на нерухоме майно,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та Токмацької міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання право власності на нерухоме майно. Підставою для звернення до суду з позовом є необхідність оформлення права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.12.1998 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі - продажу на товарній біржі «Правобережна», за умовами якого позивач придбала у відповідача квартиру АДРЕСА_2 . Договір купівлі - продажу було зареєстровано в КП «Абрис». При звернені позивача до нотаріальної контори з заявою щодо посвідчення договору купівлі-продажу нотаріально, отримала відмову в зв`язку з тим, що вказаний договір недійсний, оскільки не засвідчений нотаріально. Позивач зазначила, квартира належить їй на підставі договору купівлі-продажу, укладеного і зареєстрованого на товарній біржі у 1998 році та те, що цей договір не був нотаріально посвідчений, а тому право власності покупця не підтверджується належним правовстановлюючим документом, але з моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснювала право користування та володіння квартирою у повному обсязі, тому як мешкала у квартирі, сплачувала всі комунальні послуги, здійснювала ремонт. Разом з тим позивач вказала, що реєстрація комунальним підприємством з технічної інвентаризації за позивачем права власності на квартиру на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 01.12.1998, не суперечила чинному на той час законодавству та зазначила, що реєстрація за позивачем права власності на 01.12.1998 на підставі даного договору є законною та ніким не оспорювалась.
На розгляд справи в судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не прибула, проте надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, вважає за можливим провести заочний розгляд справи.
Представник відповідача Токмацької міської ради на розгляд справи в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з огляду на таке.
Згідно з договором купівлі-продажу від 01.12.1998, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на товарній біржі «Правобережна», позивач придбала у відповідача квартиру АДРЕСА_2 .
Судом з`ясовано, що договір купівлі-продажу зареєстровано в КП «Абрис», що підтверджується копією реєстраційного посвідчення р№9575.
Встановлено, що при зверненні позивача до нотаріуса, було з`ясовано, що вказаний договір не засвідчений нотаріально, тому нотаріус не може взяти його до уваги, що підтверджується листом завідувача Токмацької державної нотаріальної контори Запорізької області від 10.10.2019.
В Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.
Судом встановлено, що позивачу житловий будинок належить на підставі договору купівлі-продажу, укладеного і зареєстрованого на товарній біржі «Правобережна» 10.04.1998 та те, що зазначений договір не був нотаріально посвідчений, а тому право власності покупця не підтверджується належним правовстановлюючим документом.
В ході судового розгляду з`ясовано, що з моменту придбання вищевказаного нерухомого майна і до цього часу, позивач здійснював право користування та володіння даною квартирою у повному обсязі, тому як мешкала та зареєстрована у квартирі.
Згідно ч.1 ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст.47 цього Кодексу).
Відповідно до ст.47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.2 ст.48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
У відповідності із ст.15 Закону України «Про товарні біржі», не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі.
Таким чином, реєстрація комунальним підприємством «Абрис» за позивачем права власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на 01.12.1998 не суперечила чинному законодавству.
Відповідно до ст.334 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає з моменту посвідчення договору, або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору дійсним, якщо договір відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.
Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу дійсним, а також визнання за позивачем права власності на вказану квартиру.
З врахуванням того, що договір купівлі-продажу є укладеним та відбулося його повне виконання, але нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не відбулося, оскільки на час його укладення законом не передбачалося обов`язкове нотаріальне посвідчення договорів, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, враховуючи думку осіб, які беруть участь у розгляді справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання договору дійсним та визнання права власності на нерухоме майно та право позивача на придбане майно таким, що підлягає захисту на підставі ст.16 ЦК України, в зв`язку з чим вважає необхідним визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачем право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.328, 334 ЦК України, ст.ст.16, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України , суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Токмацької міської ради про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання право власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 01.12.1998 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на товарній біржі «Правобережна», реєстраційний № Т-111 , який зареєстрований в КП «Абрис» за р№9575.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 ЦПК України рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу. Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України

Рішення суду складено 11 листопада 2019 року.

Суддя: