У Х В А Л А

24 жовтня 2019 року
м. Київ

Справа № 304/1420/17

Провадження № 14-652цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Ситнік О. М.,

суддів: Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевірила дотримання порядку передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду

цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року у складі судді Шешені М. О. та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2018 року у складі колегії суддів Бисага Т. Ю., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.

Вимоги мотивував тим, що за результатами розгляду адміністративної справи за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання наказу незаконним та зобовязання вчинити дії скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17 квітня 2015 року № 101 про виключення позивача зі списку особового складу Великоберезнянсько-Перечинського обєднаного районного військового комісаріату Закарпатської області. Листом від 07 жовтня 2017 року № 5867 відповідач повідомив його про виплату коштів у розмірі 8 297,41 грн, як компенсацію за речове майно відповідно до рішення суду та надав копію платіжного доручення від 18 вересня 2017 року № 1892.

На думку позивача, у зв`язку зі звільненням з військової служби він має право на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) отримати від відповідача середній заробіток за весь час затримки за період з 17 квітня 2015 року по день фактичного розрахунку 18 вересня 2017 року, який і просив стягнути у поданому позові.

Ухвалою Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що спір, який виник між ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 як суб`єктом владних повноважень, є публічно-правовим, а тому пред`явлені позивачем вимоги про стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки при звільненні по день фактичного розрахунку згідно зі статтею 117 КЗпП України повинні вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2018 року ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції правильно визначив правовідносини, які виникли між сторонами, та норми матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні цього спору, обґрунтовано закрив провадження у справі, а також роз`яснив позивачу його право на звернення з цим позовом у порядку адміністративного судочинства.

У липні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що указаний позов предявлено до суду для вирішення вимог про стягнення середньої заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку згідно зі статтею 117 КЗпП України, внаслідок невиконання відповідачем обов`язку з виплати належних працівнику сум при звільненні, а тому спір стосується трудових правовідносин. Судами проігноровані роз`яснення, викладені у листі Міністерства соціальної політики України від 24 липня 2013 року № 774/13/84-13к «Щодо поширення КЗпП України на військовослужбовців», правові висновки Верховного Суду України щодо цього питання, викладені у постанові від 01 липня 2013 року. На думку заявника, спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства.

Ухвалою Верховного Суду від 12 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду, а ухвалою від 02 жовтня 2019 року передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на частину шосту статті 403 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення зазначеної ухвали, якою було встановлено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Ухвалу суду касаційної інстанції мотивовано тим, що касаційна скарга містить доводи про порушення судами правил предметної та субєктної юрисдикції при вирішенні спору за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, заявленими фізичною особою до Закарпатського ОВК.

21 жовтня 2019 року справа надійшла до Великої Палати Верховного Суду.

Вивчивши матеріали касаційної скарги та мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року, Велика Палата Верховного Суду не знаходить підстав для прийняття справи до свого розгляду з огляду на таке.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На час вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про наявність підстав для прийняття до розгляду цієї справи набрав чинності Закон України від 02 жовтня 2019 року № 142-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підстав передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та щодо строків повернення справи». Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України у редакції цього Закону, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, зокрема, якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палаті, обєднаній палаті), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Правова позиція щодо юрисдикції спорів, що виникають за позовом працівників (військовослужбовців) з питань, пов`язаних із проходженням військової (публічної) служби, неодноразово висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 14-98цс18, від 22 серпня 2018 року у справах № 14-278цс18 і № 14-294цс18, від 13 березня 2019 року у справі № 14-21цс19. У цих постановах зазначено, що за правилами адміністративного судочинства розглядаються спори, повязані з проходженням публічної служби, у тому числі про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважає, що справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтею 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Перечинського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Закарпатської області від 08 травня 2018 року повернути на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. М. Ситнік
Судді: Н. О. Антонюк О. Р. Кібенко
Т. О. Анцупова В. С. Князєв
С. В. Бакуліна Л. М. Лобойко
В. В. Британчук Н. П. Лященко
Ю. Л. Власов О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима Л. І. Рогач
В. І. Данішевська В. Ю. Уркевич
Ж. М. Єленіна О. Г. Яновська
О. С. Золотніков