Постанова

Іменем України

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 757/45655/15-ц

провадження № 61-32292св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач -ОСОБА_4 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_5 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року у складі судді Москаленко К. О. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 червня 2017 року у складі колегії суддів: Гаращенка Д. Р., Невідомої Т. О., Усика Г. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь збитки у розмірі 85 500,00 грн.

Позов обгрунтований тим, що 05 червня 2015 року між нею та ОСОБА_3 укладено договір № 05-09 на виконання ремонтних робіт за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначений договір за своїм змістом є договором підряду. На час виконання ремонтних робіт позивач за вказаною адресою залишила належні їй на праві власності речі, а саме: ПК-моноблок Apple А1311 iMac Core і5 2,5 GHz QC6 4 Gb, 500 GB, 21,5», ATI Radeon HD 6750M 512 Mb, SD, Wi-fi, BT, вартістю 67 500,00 грн та планшет Apple iPad З, 64GB (MD 330), вартістю 18 000,00 грн, загальною вартістю 85 500, 00 грн.

22 вересня 2015 року приблизно о 17:40 позивач виявила відсутність цих речей у квартирі. За зазначеним фактом Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення за частиною першою статті 185 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Оскільки відповідач під час виконання ремонтних робіт не вжив заходи забезпечення майна та допустив його втрату, то протиправними діями відповідача позивачу завдано збитки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 рокувідмовлено у позові.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довела належними та допустимими доказами майнову шкоду, протиправність діяння чи бездіяльність відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача та вину відповідача.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 червня 2017 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що договором № 05-09 на виконання ремонтних робіт відповідач зобов`язався провести ремонт у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а не зазначених позивачем речей. Жодних доказів того, що відповідачу передавалися особисті речі позивача, а саме: ПК-моноблок Apple А1311 iMac Core і5 2,5 GHz QC6 4 Gb, 500 GB, 21,5», ATI Radeon HD 6750M 512 Mb, SD, Wi-fi, BT та планшет Apple iPad З, 64GB ( MD 330), та він мав відповідати за їх втрату або пошкодження, матеріали справи не містять. Отже, доводи позивача грунтуються виключно на її припущеннях, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 червня 2017 року, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

04 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

У травні 2018 року справу разом із матеріалами касаційного провадження передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з розпорядженням від 05 червня 2019 року № 595/0/226-19 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, відповідно до пунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки» доповідачем у справі відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Олійник А. С.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій порушили право позивача на всебічне і повне з`ясування обставин справи, зокрема суди першої та апеляційної інстанції не сприяли позивачу у виклику свідків.

Правові підстави вимушеності передачі відповідачу на зберігання майна позивача, невиконання відповідачем умов його зберігання могли бути підтверджені лише показаннями свідків у сукупності з іншими доказами і без таких показань неможливо правильно вирішити спір.

Позиції інших учасників справи

У запереченні на касаційну скаргу відповідач просить залишити вимоги позивача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки вони ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначено, що позивач не довела ні факт укладення договору з відповідачем, ні факт права власності на речі, які зникли, не надала докази на підтвердження присутності відповідача у її квартирі в період їх зникнення.

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, відзив на касаційну скаргу, дослідивши зміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 05 червня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір №05-09 на виконання ремонтних робіт за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт укладення цього договору підтверджується копією протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 25 січня 2015 року слідчим Шевченківського Ру ГУ МВС України в м. Києві ( а. с. 17).

Згідно з умовами договору ОСОБА_3 взяв на себе обов`язок провести ремонт у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Віповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частинами першою, другою статті 837 ЦПК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статті 841 ЦПК України підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України 2004 року, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК України 2004 року кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України 2004 року.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України 2004 року).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (частини перша, друга статті 57 ЦПК України 2004 року).

Відповідно до статті 212 ЦПК України 2004 року суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Системний аналіз вказаних норм цивільного процесуального закону дає підстави дійти висновку, що кожна сторона зобов`язана вжити заходів та надати докази на підтвердження тієї обставини, на яку вона посилається як на підставу для задоволення вимоги чи навпаки на заперечення існування такої обставини, а суд здійснює оцінку наданих сторонами доказів.

Як на підставу позову у позовній заяві позивач посилалася на те, що всупереч положеннь статті 841 ЦК України відповідач не вжив заходи збереження майна та допустив втрату її особистих речей, а саме: ПК-моноблок Apple А1311 iMac Core і5 2,5 GHz QC6 4 Gb, 500 GB, 21,5», ATI Radeon HD 6750M 512 Mb, SD, Wi-fi, BT, та планшету Apple iPad З, 64GB (MD 330) загальною вартістю 85 500,00 грн.

Відповідно до стаття 841 ЦК України підрядник зобов`язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Суди встановили, що предметом укладеного між сторонами договору є проведення ремонтних робіт у квартирі. Жодних доказів про передачу позивачем відповідачу її особистих речей та обов`язку їх збереження відповідачем та його відповідальність за їх втрату або пошкодження суду надано не було.

Доводи касаційної скарги, що передача відповідачу на зберігання майна позивача могла бути підтверджена показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а суд першої інстанції не виклав мотиви відхилення клопотання про їх виклик не дають підстави для скасування судових рішень відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України, оскільки заявник не виклала аргументи, що допит вказаних свідків міг вплинути на результат розгляду справи, ураховуючи, що суд оцінив надані сторонами докази в їх сукупності.

Верховний Суд зауважує, що показання свідків не є належними доказами на підтвердження конкретного майна позивача, на яке вона посилається у позовній заяві, не надала належні та допустимі докази, що відповідач зобов`язаний був вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому позивачем, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів, що належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин позивач суду не надала, що відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року є її процесуальним обов`язком, тому дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові через недоведеність заявлених вимог.

Оскаржувані рішення містять висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів й відповідають вимогам ЦПК України 2004 року щодо законності й обґрунтованості.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди повно та всебічно дослідили докази у справі, надали їм належну оцінку згідно зі статтями 57, 60, 212, 303, 304 ЦПК України 2004 року, правильно встановили обставини справи, ухвалили законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не надав можливості позивачеві довести та обгрунтувати свої доводи належним правовим способом є необгрунтованими, оскільки ОСОБА_4 не зазначила, який належний правовий спосіб вона втратила, а також не навела переконливі аргументи про порушення судом її прав та обов'язків як учасника судового процесу.

Оскільки основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, та диспозитивність, позивач мала можливість як у суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції розпорядитися своїми правами, проте доводи касаційної скарги щодо порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а саме не надання позивачу можливості довести й обгрунтовати свої вимоги належними та допустими доказами, є необгрунтованими.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, спрямовані на переоцінку доказів справи, яким суди попередніх інстанцій надали належну оцінку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , подану представником ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 21 червня 2017 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко