КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 824/168/19 Головуючий -суддя - Заришняк Г.М.
апеляційне провадження № 2-к/824/87/2019
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Заришняк Г.М.

при секретарі -Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 16 липня 2019 року у справі № 170/2018 за позовом Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» (Україна) до Публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот» (Російська Федерація) про визнання додаткової угоди №32 до контракту №026/А/2007 від 24 грудня 2007 року укладеною в редакції, запропонованій Державним підприємством «Укрхімтрансаміак» (Україна), про стягнення 709 741,25 доларів США (загальна ціна позову складає 1 411 998,83 доларів США), а також відшкодування витрат позивача, понесених ним у зв`язку із захистом своїх інтересів при поданні позовної заяви,-

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2019 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ПАТ «Толяттіазот» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 16 липня 2019 року, постановленого у складі: головуючого складу- Новачика Петра, арбітрів Нестиренко Любові Анатоліївни, Жукової Галини Костянтинівни , у справі № 170/2018 за позовом ДП «Укрхімтрансаміак» (Україна) до ПАТ «Тольяттіазот» (Російська Федерація) про визнання додаткової угоди №32 до контракту №026/А/2007 від 24 грудня 2007 року укладеною в редакції, запропонованій ДП «Укрхімтрансаміак» (Україна), про стягнення 709 741,25 доларів США, (загальна ціна позову складає 1 411 998,83 доларів США), а також відшкодування витрат позивача, понесених ним у зв`язку із захистом своїх інтересів при поданні позовної заяви.

В обґрунтування заяви Товариство зазначало, що 24 грудня 2007 року між ДП «Укрхімтрансаміак» та ПАТ «Тольяттіазот» був укладений контракт №0126/А/2007 про надання послуг з транзиту рідкого аміаку через територію України магістральним трубопроводом.

ДП «Укрхімтрансаміак» звернулось до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Україна з позовною заявою до ПАТ «Тольяттіазот» з вимогами про внесення в судовому порядку змін до контракту (в частині розміру (довжини) магістрального аміакопроводу по ділянці «кордон Росія/Україна - термінал ПАТ «Одеський припортовий завод» (далі Аміакопровід) та вимогами про стягнення з ПАТ «Тольяттіазот» оплати послуг транзиту аміаку та тарифами з урахуванням зміненого розміру (довжини) магістрального аміакопроводу на території України.

Відповідно до п.5.1 умов контракту оплата послуг ДП «Укрхімтрансаміак» здійснюється за тарифом, розрахованим залежно від розміру (довжини) магістрального аміакопроводу по ділянці «кордон Росія/Україна - термінал ПАТ «Одеський припортовий завод», зазначеної в п. 1.1 контракту (804 км.)

Оскільки з дати укладення контракту в 2007 році маршрут транзиту магістральним аміакопроводом по ділянці «кордон Росія/Україна - термінал ПАТ «Одеський припортовий завод» залишається незмінним, а новий розмір Аміакопроводу не мав жодного документального підтвердження, ПАТ «Тольяттіазот» не погодився з пропозицією ДП «Укрхімтрансаміак» щодо зміни умов контракту в частині збільшення довжини магістрального аміакопроводу по ділянці «кордон Росія/Україна - термінал ПАТ «Одеський припортовий завод» та відповідно заміни тарифу, у в`язку з чим ДП «Укрхімтрансаміак» передало такий спір на вирішення МКАС.

Отже, предметом спору є встановлення в судовому порядку нового розміру (довжини) Аміакопроводу по ділянці «кордон Росія/Україна - термінал ПАТ «Одеський припортовий завод» та внесення відповідних змін до умов контракту (1.1 контракту).

Правовою підставою розгляду справи в МКАС України стало арбітражне застереження, яке міститься в розділі 8 «Порядок розгляду спорів» контракту.

16 липня 2019 року рішенням Міжнародного комерційного арбітражу позовні вимоги ДП «Укрхімтрансаміак» задоволені. Визнано додаткову угоду №32 до контракту №026/А/2007 про надання послуг з транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом від 24 грудня 2007 року, укладеного з 04 січня 2018 року в наступній редакції:

Додаткова угода №32

до контракту №026/а/2007 від 24 грудня 2007 року м. Київ

Державне підприємство «Укрхімтрансаміак», м. Київ, (Україна) надалі іменується Виконавець, в особі виконуючого обов`язки директора Трегубенка Ігоря Валентиновича, який діє на підставі Статуту і наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02 лютого 2017 року №32, з однієї сторони, і Публічне акціонерне товариство «Тольяттіазот», м. Тольятті (Росія), надалі іменується Замовник, в особі Генерального директора ЗАТ «Корпорація «Тольяттіазот», Керуючого організації Суслова В`ячеслава Валерійовича, який діє на підставі Статуту, з іншої сторони, разом іменуються Сторони, а кожен окремо - Сторона, уклали одну додаткову угоду (надалі - Додаткова угода) до Контракту №026/А/2007 від 24 грудня 2007 року (надалі Контракт) про наступне:

1. Внести до Контракту такі зміни:

1.1 в п.1.1 розділу 1 Контракту «Предмет контракту» слова і цифри «протяжністю 804 ком» замінити на слова і цифри «протяжністю 817,189 км.»

1.2 в п 5.1 розділу Контракту «Оплата і порядок розрахунків за послуги виконавця» слова і цифри:

«тарифна ставка складає 43,77 доларів США за одну тонну аміаку» замінити на слова і цифри «Тарифна ставка складає 44,27 доларів США за одну тону аміаку»,

«30,55 доларів США за одну тону на всю відстань (804) км» замінити на слова і цифри «31,05 доларів США за одну тону на всю відстань (817,189 км.)»

1.3. в п.5.2 розділу 5 Контракту «Оплата і порядок розрахунків за послуги виконавця» слова і цифри « по ставці 30,55 доларів США за одну тону на всю відстань (804 км.) замінити на слова і цифри « по ставці 31,05 доларів США за одну тону на всю відстань (817,189 км)».

2. Інші умови контракту №026/А/2007 від 24 грудня 2007 року, які не зачіпаються у даній додатковій угоді, залишаються незмінними, і Сторони підтверджують свої зобов`язання за ними.

3. Сторони, керуючись ч.3 ст. 631 ЦК України домовились про те, що умови даної додаткової угоди застосовуються до правовідносин між ними, які виникли до її підписання і діють з 04 січня 2018 року.

4. Дана Додаткова угода складена на одній сторінці в двох примірниках російською мовою по одному для кожній зі Сторін. Обидва тексти аутентичні і мають однакову юридичну силу.

5. Дана Додаткова угода є невід`ємною частиною Контракту №026/А/027 від 24 грудня 2007 року.

Замовник: ПАТ «Тольяттіазот», виконавець: ДП «Укрхімтрансаміак».

Стягнуто з ПАТ «Тольяттіазот» на користь ДП «Укрхімтрансаміак» 702 257,58 доларів США заборгованості за надані за контрактом послуги, 7 483,67 доларів США 3% річних і, крім того 22 259,99 доларів США - у відшкодування витрат по оплаті арбітражного збору, а всього 732 001,24 доларів США, а також 646 500 гривень витрат на правову допомогу.

В поданій заяві заявник просить рішення МКАС при ТПП України в справі за позовом «Укрхімтрансаміак» (Україна) до ПАТ «Тольяттіазот» (Російська Федерація) про визнання додаткової угоди №32 до контракту №026/А/2007 від 24 грудня 2007 року, укладеної в редакції, запропонованій ДП «Укрхімтрансаміак» Україна, про стягнення 709 741,25 доларів США, а також відшкодування витрат позивача, понесених ним у зв`язку із захистом своїх інтересів при поданні позову - скасувати.

Стягнути з ДП «Укртрансхімаміак» на користь ПАТ «Тольяттіазот» понесені у зв`язку з розглядом даної заяви судові витрати.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 вересня 2019 р. відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду на 04 жовтня 2019 р., витребувано з МКАС при ТПП України матеріали справи №170/2018 та надано учасникам справи строк для подання своїх заперечень ( пояснень) з приводу поданої заяви та докази, на яких такі заперечення (пояснення) ґрунтуються.

04 жовтня 2019 р. до Київського апеляційного суду надійшли заперечення Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» до заяви про перегляд судового рішення, в яких ДП «Укрхімтрансаміак» просило відмовити заявнику у задоволенні заяви про скасування рішення МКАС, вказуючи на її необґрунтованість (т.2 а.с.204-219). До вказаних заперечень було приєднано клопотання про залучення до участі в справі Кабінету Міністрів України та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, посилаючись на те, що оскільки ПАТ «Тольяттіазот» в поданій заяві вказує на те, що даний спір стосується нерухомого майна, тому рішення у даній справі може безпосередньо впливати на права держави Україна, як власника аміакопроводу.

04.10. 2019 р. за клопотанням представника ПАТ «Тольяттіазот» розгляд справи було перенесено на 18 жовтня 2019 р. та надано представникам ПАТ «Тольяттіазот» час для ознайомлення із запереченнями ДП «Укрхімтрансаміак».

17.10.2019 р. до Київського апеляційного суду з МКАС при ТПП надійшли матеріали справи №170/2018.

В судовому засіданні 18.10.2019р., обговоривши клопотання представників ДП «Укрхімтрансаміак» про залучення до участі в справі Кабінету Міністрів України та Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, судом було відхилено дане клопотання, оскільки Кабінет Міністрів України та Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України не були залучені МКАС до участі у справі, Цивільним процесуальним кодексом не передбачено залучення судом 3-х осіб в даній категорії справ.

В судовому засіданні представники ПАТ «Тольяттіазот» підтримали заяву про скасування рішення МКАС з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.

Представники ДП «Укрхімтрансаміак» в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечували, зазначаючи, що рішення МКАС при ТПП ухвалено у відповідності з вимогами закону та просили постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення міжнародного арбітражу без змін.

По справі було оголошено перерву на 25.10.2019 р. для ознайомлення з матеріалами справи МКАС.

21.10.2019 р. на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові пояснення представника ПАТ «Тольяттіазот» Луканіної Т.В. до заяви про скасування рішення МКАС, в якій заявник просила постановити ухвалу про повне скасування рішення МКАС від 16.07.2019 р.

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви щодо підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьої цієї статті. Справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому розділом VIII ЦПК України.

У відповідності з ч.ч. 1, 2 ст. 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо:

1) сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною: або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки за законом України; або

б) її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або в) рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали закону; або

2) суд визначить, що: а)відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або б) арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Статтею 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» також передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті. Арбітражне рішення може бути скасоване судом, зазначеним в пункті 2 статті 6, лише у разі, якщо:

1)сторона, що заявляє клопотання про скасування, подасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте, якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад третейського суду чи арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить будь-якому положенню цього Закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали цьому Закону; або

2)суд визначить, що: об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Звертаючись до суду з даною заявою ПАТ «Тольяттіазот» стверджує, що розглядаючи вказану справу МКАС фактично вирішив спір щодо нерухомого майна, яке знаходиться на території України, вирішення якого з огляду на імперативні положення ч.1 ст. 77 Закону України « Про міжнародне приватне право» віднесено до виключної компетенції судів ( в даному випадку до компетенції місцевого господарського суду). Редакція додаткової угоди №32 до Контракту, що була визнана укладеною Рішенням МКАС, не була предметом переговорів сторін Контракту, отже у справі №171/2018 МКАС прийняв рішення щодо спору, який не підпадає під умови арбітражної угоди, що міститься в розділі 8 «Порядок розгляду спорів» Контракту щодо можливості передачі на розгляд і остаточне вирішення в МКАС такого спору чи розбіжностей в межах контракту, яким передував переговорний процес сторін, в якому сторони не досягли згоди. Фактично Рішення МКАС містить постанову з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, та свідчить про те, що МКАС самостійно змінив умови пункту 3 додаткової угоди № 32 до Контракту, чим вийшов за межі своїх повноважень та допустив грубе порушення арбітражної процедури, що відповідно до підпункту (в) пункту 1 ч.2 ст.459 ЦПК України ( підпункт 1 пункту 2 статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж») та підпунктом (г) пункту 1 ч.2 ст.459 ЦПК України ( підпункт 1 пункту 2 статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж») є підставою для скасування рішення МКАС. Крім того, рішенням МКАС порушено принцип недискримінації, принцип правової визначеності та конституційних засад юридичної відповідальності, чим по суті допущено порушення публічного порядку України і у відповідності з підпунктом (б) пункту 2 ч.2 ст.459 ЦПК України ( підпункт 2 пункту 2 статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж») є самостійною підставою для скасування Рішення МКАС.

Суд вважає наведені відповідачем підстави для скасування рішення МКАС при ТПП помилковими, з огляду на наступне.

Частина 2 статті 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначає, що до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися:

спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також

- спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2007 року між ДП «Укрхімтрансаміак» та ПАТ «Тольяттіазот» був укладений Контракт №0126/А/2007 про надання послуг з транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом і додаткові угоди до нього. За умовами контракту ДП "Укрхімтрансаміак" з 2008 року надає ПАТ "Тольяттіазот" послуги з транзиту аміаку магістральним аміакопроводом по ділянці "кордон Росія/Україна- термінал Публічне акціонерне товариство "Одеський припортовий завод" протяжністю 804 км.

Відповідно до п.5.1 умов контракту оплата послуг ДП «Укрхімтрансаміак» здійснюється за тарифом, розрахованим залежно від розміру (довжини) магістрального аміакопроводу по ділянці «кордон Росія/Україна - термінал ПАТ «Одеський припортовий завод», зазначеної в п. 1.1 контракту (804 км.). З дати укладення контракту в 2007 році маршрут транзиту магістральним аміакопроводом по ділянці «кордон Росія/Україна - термінал ПАТ «Одеський припортовий завод» залишається незмінним.

Як видно зі справи, аммікопровід - являє собою технологічний комплекс, який функціонує як єдина транспортна система для забезпечення міждержавних (транзитних) і регіональних поставок рідкого аміаку й проходить територіями двох держав, і його ділянки обслуговують декілька підприємств.

Після розпаду СРСР в 1993 році згідно законодавстваУкраїни частина аміакопроводу, що проходить територією України була віднесена до власності України.

Під час створення ДП «Укрхімтрансаміак» (УХТА) держава Україна в особі Кабінету міністрів України закріпилана праві господарського відання за ДП «Укрхімтрансаміак» аміакопровод довжиною 804 км, а відрізок довжиною 13,189 км, що знаходився у власності України, фактично знаходився у користуванні у ПАТ «Трансаміак» (Російська федерація) з технологічних міркувань.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 982 від 27 грудня 2017 року "Про віднесення нерухомого майна і іншого індивідуально визначеного майна до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі" до сфери управління зазначеного Міністерства віднесене нерухоме майно ділянки аміакопроводу "Тольятті- Горлівка-Одеса" протяжністю 13 189 метрів, що проходить по території північно-західної частини Троїцького району Луганської області.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 2 від 4 січня 2018 року "Про закріплення майна на праві господарського відання" ділянка аміакопроводу "Тольятті- Горлівка-Одеса" протяжністю 13 189 метрів була закріплена на праві господарського відання за ДП "Укрхімтрансаміак". Отже, починаючи з 4 січня 2018 року, ДП "Укрхімтрансаміак" на праві господарського відання використовує ділянку аміакопроводу "Тольятті-Горлівка-Одеса" протяжністю 13 189 метрів, у тому числі для надання ПАТ "Тольяттіазот" послуг з транзиту аміаку.

ПАТ «Тольяттіазот» не погодився з пропозицією ДП «Укрхімтрансаміак» щодо зміни умов контракту в частині зміни вартості послуг з урахуванням збільшеного маршруту транзитного транспортування аміаку магістральним аміакопроводом по ділянці «кордон Росія/Україна - термінал ПАТ «Одеський припортовий завод», у в`язку з чим ДП «Укрхімтрансаміак» передало такий спір на вирішення МКАС.

Заявник вказує на те, що спір у Справі №170/2018 виник щодо розміру протяжності аміакопроводу по ділянці «кордон Росія/Україна - термінал ПАТ «ОПЗ» та внесення відповідних змін до умов Контракту (пункту 1.1 Контракту) про такий розмір, й такий спір являється спором щодо нерухомого майна, а це, на думку заявника, є підставою для скасування Рішення МКАС, оскільки спір не може вирішуватись міжнародним арбітражем.

Суд не погоджується з доводами ПАТ «Тольяттіазот» з огляду на наступне.

В законодавстві України визначено поняття «магістральний нафтопровід», «магістральний трубопровідний транспорт нафти і газу», «магістральний аміакопровод».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про нафту і газ» магістральний трубопровідний транспорт нафти і газу - технологічний комплекс - окремий трубопровід (або сукупність трубопроводів) та пов`язані з ним єдиним технологічним процесом об`єкти, за допомогою яких здійснюється постачання нафти і газу споживачам, включаючи транзитне постачання через територію України.

Магістральний трубопровід є об`єктом трубопровідного транспорту і, як слідує зі статті 2 вказаного Закону, входить до системи останнього (поряд із промисловим трубопровідним транспортом).

Згідно з наданим заявником Висновком експертів у галузі права, незважаючи на наявність спеціального нормативно-правового акту щодо діяльності підприємств магістрального трубопровідного транспорту (Закону України «Про трубопровідний транспорт»), окремі питання такої діяльності залишилися або поза увагою законодавця, або були врегульовані фрагментарно. Зокрема, як зауважують науковці, невизначеним залишається правовий режим магістральних трубопроводів, якими здійснюється транзит продукції .

Чинне законодавство України не містить норм, які б відносили об`єкти магістральних трубопроводів до рухомого чи нерухомого майна. Закон України «Про трубопровідний транспорт» визначає лише, що трубопровідний транспорт є об`єктом власності (стаття 7) (а.с.92-145).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності зі ст.ст.2, 318, 324 ЦК України суб`єктами права власності є: Український народ, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією; інші учасники цивільних відносин: фізичні та юридичні особи, зокрема держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права, якими є державні підприємства, казенні підприємства, державні установи, комунальні підприємства, комунальні установи.

Відповідно до ч.5 ст.22 Господарського кодексу держава реалізує право державної власності у державному секторі економіки через систему організаційно-господарських повноважень відповідних органів управління щодо суб`єктів господарювання, що належать ю цього сектора і здійснюють свою діяльність на основі права господарського відання або права оперативного управління.

На підставі частини 4 статті 5 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережі, магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні колії.

Зі справи вбачається, що ДП «Укрхімтрансаміак» не є власником українського відрізку магістрального аміакопроводу Тольятті -Горлівка-Одеса, а здійснює виробничо-господарську діяльність по наданню послуг щодо транзиту аміаку магістральним аміакопроводом на праві господарського відання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Відповідно вимог ч.І ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В пункті 1.1 Контракту сторонами визначено, що ДП «Укрхімтрансаміак» надаються послуги з транспортування аміаку та інші послуги, а також визначено транспортування аміаку. Спір у справі №170/2018 стосується даного Контракту, предметом якого є послуги з транспортування аміаку рідкого технічного ДС 6221-90 марки «АК» російського походження, що поставляється Замовником, та інші послуги, їх вартість.

Отже, під час слухання у МКАС справи №170/2018 розглядалося питання щодо зміни вартості послуг з урахуванням довжини маршруту наданих ПАТ «Тольяттіазот» згідно Контракту послуг з транспортування аміаку та їх вартості. Для обгрунтування зміни маршруту були надані докази про довжину такого маршруту. Даний спір не виник з приводу нерухомого майна та з інших питань щодо нерухомого майна.

За таких обставин, доводи представників ПАТ « Тольяттіазот» про те, що спір, з огляду на його предмет, не міг бути переданим на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, а мав розглядатись в іншому суді ніж той, що визначений арбітражною угодою, не заслуговують на увагу.

Щодо посилань заявника на те, що МКАС виніс рішення щодо спору, який не підпадає під умови арбітражної угоди, та вийшов за межі своїх повноважень, допустив грубе порушення арбітражної процедури, суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу8 укладеного між сторонами Контракту Сторони погодили: «8.1. При виникненні між Сторонами спорів та розбіжностей по даному Контракту, Сторони зроблять все можливе для їх врегулювання шляхом перемовин.8.2. Спори та розбіжності в рамках даного Контракту, врегулювання яких не можливо досягнути шляхом перемовин, підлягають передачі на розгляд й остаточне вирішення в Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України. Рішення арбітражного суду являється обов`язковим і остаточним для кожної із Сторін».

Дана арбітражна угоди є чинною на даний час. Свою позовну заяву до МКАС ДП «Укрхімтрансаміак» обґрунтовує саме на цьому арбітражному застереженні.

Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

На підставі ч.ч.1, 2 ст.16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» Третейський суд може сам прийняти постанову про свою компетенцію, в тому числі стосовно будь-яких заперечень щодо наявності або дійсності арбітражної угоди. З цією метою арбітражне застереження, що є частиною договору, повинно трактуватися як угода, що не залежить від інших умов договору. Винесення третейським судом рішення про недійсність договору не тягне за собою в силу закону недійсність арбітражного застереження. Заява про відсутність у третейського суду компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що третейський суд перевищує межі своєї компетенції, повина бути зроблена, як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлено в ході арбітражного розгляду. Третейський суд може в будь-якому з цих випадків прийняти заяву, зроблену пізніше, якщо він визнає затримку виправданою.

Разом з тим, представниками ПАТ «Тольяттіазот» при розгляді справи в МКАС не було оскаржено у відповідності зі ст.16 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» компетенцію МКАС, в зв`язку з чим, в силу статті 4 Закону України « Про міжнародний комерційний арбітраж », сторони вважаються такими, що відмовилися від свого права на заперечення з цих питань.

Зі справи вбачається, що сторони не могли врегулювати даний спір шляхом переговорів, тому ДП «Укрхімтрансаміак» перед зверненням з позовом до МКАС дотрималося умов пукту 8.1. контракту.

З огляду на викладене, компетенція МКАС при ТПП України з розгляду даного спору передбачена арбітражним застереженням, що міститься в розділі 8 Контракту контракту №026/А/2007 на надання послуг по транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом від 24.12.2007 р., тому доводи ПАТ «Тольяттіазот» про те, що спір не підпадає під умови арбітражної угоди для розгляду у МКАС, рішення містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, є безпідставними.

Не заслуговують на увагу й твердження представників ПАТ «Тольяттіазот» про те, що МКАС визнав укладеною Додаткову угоду №32 до Контракту в редакції, яка не була предметом переговорного процесу.

Як видно з матеріалів справи, з метою доарбітражного врегулювання спору, ДП «Укрхімтрансаміак» зверталося до ПАТ «Тольяттіазот» з листами № 53 від 18 січня 2018 року, № 165 від 9 лютого 2018 року і №742 від 21 червня 2018 року, в яких просило змінити тарифну ставку за транзит аміаку шляхом укладення додаткової угоди № 32 до контракту, а також з претензією № 888 від 19 липня 2018 року про погашення заборгованості в розмірі 428 646,40 доларів США та сплати 3% річних в розмірі 3 226,18 доларів США на рахунок, вказаний в контракті.

У свою чергу, ПАТ «Тольяттіазот» відповідало листами № И-2018-кб/93-776 від 5 лютого 2018 року, № П-2018-ГД/93-1059 від 16 лютого 2018 року і № И-2018-ГД/01-1483 від 12 березня 2018 року.

Аналіз листування сторін свідчить про те, що додаткова угода №32 була предметом переговорного процессу між сторонами. ПАТ «Тольяттіазот» було повідомлено позивачем про те, що з 4 січня 2018 роки ділянку аміакопроводу протяжністю 13 189 метрів передано на праві господарського відання ДП «Укрхімтрансаміак», і прийняло даний факт, про що свідчить його лист - № И-2018-ГД/01-1483 від 12 березня 2018 року і прикладений до нього проект додаткової угоди № 32 до контракту в редакції ПАТ «Тольяттіазот», в якій Товариство погодилося вважати підписаною додаткову угоду з 4 січня 2018 року.

За таких обставин, МКАС прийшов до висновку про те, що оскільки з 4 січня 2018 року ДП «Укрхімтрансаміак» фактично утримує і експлуатує лінійну ділянку аміакопроводу протяжністю 13,189 км, надає послуги ПАТ «Тольяттіазот» по транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом аміакопроводу по ділянці «кордон Росія/Україна - термінал ПАТ «ОПЗ», та наявність всіх умов, необхідних для внесенні змін до контракту, МКАС задовольнив вимогу щодо визнання додаткової угоди №32 до контракту в редакції, запропонованій позивачем.

Посилання представників ПАТ «Тольяттіазот» на те, що арбітражна процедура МКАС не відповідала угоді сторін, в проекті додаткової угоди №32 містилось речення, яке відсутнє в тексті рішення суду, а саме: «дана додаткову угода вступає в силу з моменту підписання її Сторонами», не є підставою для скасування рішення МКАС.

Відповідно до проекту додаткової угоди №32, який направлявся позивачем ПАТ «Тольяттіазот» листом №53 від 18.01.2018 року пунктом 3 визначено, що «Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Сторони, керуючись ч. З ст. 631 Цивільного кодексу України домовились, про те що умови даної додаткової угоди застосовуються до відносин між ними , які виникли до його підписання і діють з 04.01.2018 року».

Отже, позивач бажав, щоб додаткова угода №32 регулювала відносини саме з 04.01.2018 року. В проекті додаткової угоди №32, що направлялась заявником на адресу ДП «Укрхімтрансаміак» листом №И2018-ГД/01-1483 від 12.03.2018 р., даний пункт додаткової угоди зберіг таку ж редакцію, тобто заявник також бажав щоб додаткова угода №32 регулювала відносини саме з 04.01.2018 року.

З огляду на викладене, арбітражний розгляд МКАС здійснювався відповідно до Регламенту МКАС при ТПП України та Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», й прийнято рішення відповідно до тексту проекту додаткової угоди №32, яка була погоджена сторонами в цій частині, арбітражне рішення не виходить межі арбітражної угоди, постановлене щодо спору, передбаченого арбітражною угодою.

Щодо доводів заявника про порушення арбітражним рішенням публічного порядку України суд приходить до наступного.

Згідно з частиною першою статті 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він супроводжується порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до роз`ясень, що містяться у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», під публічним порядком належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про міжнародне приватне право», норма права іноземної держави не застосовується у випадках, якщо її застосування призводить до наслідків, явно несумісних з основами правопорядку (публічним порядком) України.

У національній правовій доктрині України під публічним порядком розуміється система основоположних для суспільства принципів, цінностей, норм права і моралі, тобто засадничих вимог, які лежать в основі правового, економічного та морального порядку держави. Тобто рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок.

По справі відсутні докази того, що рішенням МКАС порушено принцип недискримінації, принципи правової визначеності та конституційних засад юридичної відповідальності.

Судом встановлено, що рішенням МКАС при ТПП України від 16.06.2019 р. в справі №170/2018 було вирішено спір між сторонами-суб`єктами господарювання за контрактом №0126/А/2007 про надання послуг з транзиту аміаку рідкого через територію України магістральним трубопроводом, пункт 8 якого містить арбітражне застереження. ПАТ «Тольяттіазот» не довело суду, що арбітражне рішення впливає на суспільні, економічні та соціальні основи діяльності держави Україна, й заподіює шкоду суверенітету чи безпеці держави Україна. Такі доводи зводяться виключно до незгоди з ухваленим рішенням у зв`язку з недопустимістю доказів, на яких воно базується, що не може бути розцінено як порушення публічного порядку.

З огляду на викладене, суд вважає, що ПАТ «Тольяттіазот» не підтвердила існування визначених статтею 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та статтею 459 ЦПК України підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 липня 2019 року у справі № 170/2018.

Разом з цим, слід наголосити, що створення проарбітражного клімату у країні підвищує її інвестиційну привабливість. Відповідно, виникає попит на цивілізоване вирішення комерційних, інвестиційних і корпоративних спорів, які, як свідчить світова статистика, ефективніше всього вирішуються за допомогою міжнародного арбітражу, який обирається безпосередньо сторонами контракту.

Однією зі сторін спору є завжди нерезидент, який разом з українською стороною обирає юрисдикцію. Передаючи спори на розгляд до МКАС, обидві сторони таким чином висловлюють йому свою довіру і, в даному випадку, сторони в укладеному договорі визначили, що рішення арбітражу буде виступати кінцевим та обов`язковим для них.

Відтак, розглядаючи заяву про скасування арбітражних рішень, необхідно виважено та ретельно підходити до цього питання із суворим дотриманням норм національного та міжнародного законодавства з метою якнайменшого втручання у договірні відносини сторін щодо розгляду спору арбітражем, звісно якщо при такому розгляді були дотримано всіх визначених законодавством процедур.

Саме такий підхід сприятиме довірі іноземних компаній до держави, що в свою чергу позитивно відобразиться на інвестиційному кліматі, розвитку бізнесу та економіки країни в цілому.

Таким чином, повно та всебічно розглянувши справу, надавши всім доводам учасників справи правову оцінку, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність належних та достатніх правових підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 16 липня 2019 року у справі № 170/2018 за позовом Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» (Україна) до Публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот» (Російська Федерація) про визнання додаткової угоди №32 до контракту №026/А/2007 від 24 грудня 2007 року укладеною в редакції, запропонованій Державним підприємством «Укрхімтрансаміак» (Україна), про стягнення 709 741,25 доларів США (загальна ціна позову складає 1 411 998,83 доларів США), а також відшкодування витрат позивача, понесених ним у зв`язку із захистом своїх інтересів при поданні позовної заяви.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом заяви не відшкодовуються та покладаються на заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 456, 457, 459, 460 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Толяттіазот» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 16 липня 2019 року у справі № 170/2018 за позовом Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» (Україна) до Публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот» (Російська Федерація) про визнання додаткової угоди №32 до контракту №026/А/2007 від 24 грудня 2007 року укладеною в редакції, запропонованій Державним підприємством «Укрхімтрансаміак» (Україна), про стягнення 709 741,25 доларів США (загальна ціна позову складає 1 411 998,83 доларів США), а також відшкодування витрат позивача, понесених ним у зв`язку із захистом своїх інтересів при поданні позовної заяви - відмовити.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті від 16 липня 2019 року у справі № 170/2018, постановленого у складі: головуючого складу- Новачика Петра, арбітрів Нестиренко Любові Анатоліївни, Жукової Галини Костянтинівни , за позовом Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» (Україна) до Публічного акціонерного товариства «Тольяттіазот» (Російська Федерація) про визнання додаткової угоди №32 до контракту №026/А/2007 від 24 грудня 2007 року укладеною в редакції, запропонованій Державним підприємством «Укрхімтрансаміак» (Україна), про стягнення 709 741,25 доларів США (загальна ціна позову складає 1 411 998,83 доларів США), а також відшкодування витрат позивача, понесених ним у зв`язку із захистом своїх інтересів при поданні позовної заяви - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлений 05 листопада 2019 року.

Суддя Заришняк Г.М.