Ухвала

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 2-2403/2007

провадження № 61-15049св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

стягувач - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

Центральний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївської області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2019 року у складі судді: Коваленка І.В. та постанову Миколаївського апеляційного суду від 17 липня 2019 року у складі колегії суддів: Ямкової О. О., Колосовського С. Ю., Локтіонової О. В.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, зазначаючи, що від спільного проживання сторони мають двох дітей але відповідач добровільно допомогу на утримання доньки не надає.

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05 квітня 2007 року по справі № 2-2403/2007 позов ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку задоволено.

З липня 2008 року виконавчий лист, виданий 18 квітня 2007 року на виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05 квітня 2007 року по справі № 2-2403/2007про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки, знаходиться на примусовому виконанні у Центральному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на незаконні дії та бездіяльність начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, у якій просив визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 8393084 щодо виконання рішення у справі № 2-2403/2007.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 17 травня 2019 року, залишеною без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 липня 2019 року, у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Аргументи учасників справи

У серпні 2019 року ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржені рішення і ухвалити нове рішення про задоволення скарги. При цьому посилався на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та встановлено строк на подачу відзиву на касаційну скаргу до 18 жовтня 2019 року.

У жовтні ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, який підписаний 21 жовтня 2019 року та направлений засобами поштового зв`язку 22 жовтня 2019 року.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу направлено до суду касаційної інстанції поза межами встановленого в ухвалі про відкриття касаційного провадження строку, без клопотання про продовження строку для подання відзиву на касаційну скаргу, то відзив залишається без розгляду.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо особі не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Керуючись статтями 33, 34, 126, 260, 395, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Справу № 2-2403/2007 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков