Справа №487/4490/18
Провадження №2/487/264/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участі секретаря судового засідання Ігнатьєва А.О., позивача ОСОБА_1 , представників позивача адвокатів Головченко О.А. та Українець С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в режимі відеоконференції з Дарницьким районним судом м. Києва за участі представника відповідача адвоката Єфремова В.В. цивільну справу №2/487/264/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

11.07.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

У заяві позивач зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 . В даній квартирі зареєстровані відповідачі - невістка позивача ОСОБА_2 та внук ОСОБА_3 .

Посилаючись на те, що з 2016 року відповідачі за адресою реєстрації, а саме: АДРЕСА_2 не проживають, не сплачують комунальні платежі, особистих речей відповідачів в квартирі немає, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просила визнати останніх такими, що втратили право користування вищезазначеним житловим приміщенням.

16.07.2018 року ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва відкрито провадження по даній справі.

21.09.2018 року представник ОСОБА_3 адвокат Єфремов В.В. надав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі, оскільки ОСОБА_3 проживає в спірній квартирі з моменту вселення до неї зі своїми батьками з 1992 року та по теперішній час. Тому доводи позивача про відсутність майна відповідача та його речей вважав необґрунтованими та безпідставними.

Позивач та її представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

В режимі відеоконференції представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялася належним чином.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 08.11.2005 року ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ПП «ЖЕК-№10» №1167 від 05.07.2018 року за вищезазначеною адресою зареєстровані: невістка позивача ОСОБА_2 - 09.04.2010 року та онук ОСОБА_3 25.01.2013 року.

Також встановлено, що відповідачі у спірному житловому приміщенні не проживають з 2014 року, не сплачують комунальні послуги та квартплату, не беруть участі в ремонті житлового приміщення, не зберігають свого особистого майна, що підтверджується актом про не проживання, який посвідчений ПП «ЖЕК-№10».

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 02 грудня 2010 року «Справа Кривіцька і Кривіцький проти України», у контексті Конвенції, поняття «Житло» не обмежується приміщеннями, в яких проживають на законних підставах або які були у законному порядку встановлені, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є самою крайньою формою втручання у права на житло.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985 року зі змінами, у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

За таких обставин, оскільки відповідачі не проживають в спірному житловому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, витрати на його утримання не несуть, за комунальні послуги не сплачують, суд вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Посилання адвоката Єфремова В.В. на те, що ОСОБА_3 по теперішній час проживає в спірній квартирі та має там особисті речі, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження та є безпідставними з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи, а саме з фотографій житлового приміщення спірної квартири та з акту її огляду вбачається, що дана квартира перебуває в занедбаному стані, захламлена, з чого можна зробити висновок, що в ній тривалий час ніхто не проживає.

Факт того, що в спірній квартирі ніхто не проживає також підтверджується витягами з особових рахунків за адресою АДРЕСА_2 , на яких відображена незмінність цифрових покажчиків лічильників за період з 2014 року.

Крім того, доказів по сплаті ОСОБА_4 комунальних платежів за даною адресою адвокатом не надано.

В свою чергу, посилання представника ОСОБА_3 , що акт про непроживання є неналежним та достовірним доказом, оскільки не містить дату його складання також спростовується вищезазначеними доказами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1967 року народження та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожного по 352 грн. 40 коп. судових витрат на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , ІН НОМЕР_1 .

Рішення набирає законної сили через 30 днів, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Рішення суду може бути оскаржене в 30-денний строк з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено судом 11.11.2019 року.

СУДДЯ: Ж.П. ПАВЛОВА