КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9702/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Прохоровій В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2019 року, постановлене під головуванням судді Клочко І.В.,-

встановила:

У грудні 2015 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, банк просив стягнути заборгованість за кредитним договором № 014/4006/74/47273 від 12жовтня 2006 року, станом11 травня 2017 року, у розмірі 14 292,05 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 454 355 грн 30 коп.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач припинив належним чином виконувати свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим позичальнику було направлено вимогу про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором. Проте заборгованість погашено не було.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що заборгованість по кредитному договору відсутня, що підтверджується квитанціями. Крім того вказано, що при оформленні іпотечного та кредитного договорів працівниками банку допущено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190, ст. 367 ПКУ.

В судовому засіданні представники АТ «Райффайзен Банк Аваль» вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник Нагрищенка І.Г. проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із безпідставності та необґрунтованості позову.

Крім того, судом першої інстанції вказано, що відповідачем вносились кошти в більшому розмірі, ніж визначено умовами договору. При цьому, банком не зараховувались кошти на погашення тіла кредиту.Отже, банком використовувались кошти сплачені відповідачем в більшому розмірі без зарахування надлишково сплаченої суми на рахунки відповідача.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2006 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 014/4006/74/47273.

Розмір кредиту: 18 000 дол. США.

Відсоткова ставка: 14% річних.

Строк: з 12 жовтня 2006 року до 12 жовтня 2026 року.

Цільове призначення: придбання квартири.

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору позичальник зобов`язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора:

- щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 3.1. цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 12 жовтня 2026 року на рахунок, зазначений в п. 4.1. цього договору;

- щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату відсотків за фактичне користування кредитних коштів на рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно п. 6.5. кредитного договору, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань банк 29 липня 2015 року направив позичальнику вимогу про дострокове стягнення кредиту.

Обґрунтовуючи поданий позов, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначило, що відповідач припинив належним чином виконувати грошові зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість. Вимога про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем не виконана.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов'язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Так, на підтвердження позовних вимог банком надано виписку по рахунку, з якої вбачається, що банк надав позичальнику кредит в сумі 18 000 дол. США, та розрахунок заборгованості.

Згідно, наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 28 вересня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/4006/74/47273 становить 14 292,05 дол. США, що еквівалентно 308 936 грн 83 коп., яка складається із:

- 12 735,41 дол. США, що еквівалентно 275 288 грн 51 коп. - заборгованість за кредитом;

- 1 556,64 дол. США, що еквівалентно 33 648 грн 32 коп. - заборгованість по відсоткам.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачаються терміни погашення тіла кредиту і за який період, процентів та сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач пояснив, що сплатив кредит в повному обсязі, що підтверджується копіями квитанцій за період з 2006 року по січень 2015 року.

В судовому засіданні представник банку повідомив, що всі квитанції щодо погашення заборгованості враховані банком, та відображені в розрахунку заборгованості.

Із розрахунку заборгованості, та квитанцій вбачається, що відповідач здійснював платежі нерегулярно, не відповідно до графіку, та не в повному обсязі. При цьому, здійснюючи щомісячну сплату кредитних коштів, позичальник у квитанції зазначав їх цільове призначення, наприклад: «сплата кредиту», «сплата процентів».

В судовому засіданні представник банку пояснив, що платежі позичальника зараховувались банком відповідно до їх цільового призначення, яке зазначив позичальник. Наприклад, позичальник в певний місяць міг сплатити лише проценти за користування кредитом, натомість борг за кредит міг не платити, помилково вважаючи при цьому, що ним в цьому місяці кошти сплачені в повному, або навіть в більшому розмірі.

Відповідач будь-якими допустимими засобами доказування розрахунок заборгованості банку не спростував.

Від пропозиції призначити у даній справі судову економічну експертизу відповідач відмовився.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що у позичальника існує заборгованість перед банком, яка підлягає стягненню.

Станом на 28 вересня 2015 року заборгованість складає 14 292,05 дол. США, що в еквівалентні по курсу НБУ становить 308 936 грн 83 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 275 288 грн 51 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 33 648 грн 32 коп.

Саме в такому розмірі з відповідача підлягає стягненню заборгованість на користь банку.

Вимоги банку про стягнення процентів, нарахованих після дострокового стягнення кредитних коштів, задоволенню не підлягають.

Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимогипро дострокове стягнення кредиту, оскільки пред`явленням такої вимоги банк змінює строк кредитування.

Таким чином, у зв`язку із спливом строку кредитування, банк не мав права нараховувати такі проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріальногоправа.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду 27 березня 2019 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

В порядку розподілу судових витрат, з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4 634 грн 05 коп., та за подання апеляційної скарги в розмірі 6 951 грн 07 коп., а всього 11 585 грн 12 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостізадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/4006/74/47273 від 12 жовтня 2006 року станом на 28 вересня 2015 року у розмірі 14 292,05 дол. США, що в еквівалентні по курсу НБУ становить 308 936 грн 83 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 275 288 грн 51 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 33 648 грн 32 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» судовий збір в розмірі 11 585 грн 12 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06 листопада 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко