Справа № 306/2462/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 29 січня 2019 року (у складі судді Ганчак Л.Ф.) за позовом ОСОБА_2 до Свалявської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та усунення перешкод у приватизації земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом у березні 2012 р.

Після зміни предмету вимог (т.1, а.с.210-212) остаточно просив:

-визнати незаконним і скасувати рішення 17-ої сесії третього скликання Свалявської міської ради від 01.02.2001 р. і додаток до нього (п.5) такими, що утискують право ОСОБА_2 на приватизацію земельної ділянки в розмірі 0.09 га за планом і межею, які існували до порушення прав;

-визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЗК № 043381 від 05.10.2001 р., виданий ОСОБА_1 і зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1423 на підставі рішення 17 сесії третього скликання Свалявської міської ради від 01.02.2001 р. на 0.04 га для ведення особистого підсобного господарства;

-усунути перешкоди ОСОБА_2 у приватизації земельної ділянки розміром 0.09 га шляхом відновлення меж, які існували до порушення права;

-стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Рішенням Свалявського районного суду від 29.01.2019 р. задоволено частково (в частині вимог до ОСОБА_1 ):

-визнано незаконним і скасовано рішення сімнадцятої сесії третього скликання Свалявської міської ради від 01.02.2001 р. як таке, що утискує право ОСОБА_2 на приватизацію земельної ділянки врозмірі 0.09 га за планом, що існував до порушення права;

-визнано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, виданий громадянину ОСОБА_1 серії II-ЗК № 043381 від 05.10.2001 р., зареєстрований у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 1423 на підставі рішення сімнадцятої сесії третього скликання Свалявської міської ради від 01.02.2001 р. на 0.04 га для ведення особистого підсобного господарства, недійсним;

-усунено перешкоди ОСОБА_2 у приватизації земельної ділянки розміром 0.09 га шляхом відновлення меж, які існували до порушення права.

-вирішено питання судових витрат.

У частині вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову в позові.

Посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи скарги зводяться до такого:

-спір щодо оскарження рішення про затвердження проекту відведення і передання земельної ділянки у власність або користування можна розглядати по суті лише тоді, коли такий акт ще не реалізований, однак суд визнав незаконним спірне рішення Свалявської міської ради з підстави, що воно утискає право ОСОБА_2 на приватизацію земельної ділянки;

- ОСОБА_2 не довів своє право на 0.09 га та не довів дійсних меж, які існували на момент передачі йому ( ОСОБА_1 ) земельної ділянки у власність;

-матеріалами справи не встановлено, в якій частині його ( ОСОБА_1 ) землеволодіння створює позивачу перешкоди у приватизації земельної ділянки;

-визнавши недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 05.10.2001 р., суд фактично припинив його ( ОСОБА_1 ) право власності на цю земельну ділянку, чим порушив ст. 140 ЗК України.

У відзиві ОСОБА_2 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги через невідповідність її доводів обставинам справи та письмовим доказам, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

У частині задоволених вимог суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позову.

При цьому суд виходив із установленого факту недобросовісної перевірки Свалявською міською радою пакету документів, зібраних для передачі ОСОБА_1 земельної ділянки у приватну власність. Зокрема, в протоколі погодження меж немає підписів власників суміжних земельних ділянок, у плані земельної ділянки, зазначеної у державному акті на ім`я ОСОБА_1 , суміжні земельні ділянки не погоджуються із протоколом погодження меж.

Окрім того, розміри отриманої ОСОБА_1 земельної ділянки у приватну власність не відповідають державному акту, що підтверджується висновком експерта № 224 від 14.06.2016 р. і постановою Закарпатського апеляційного суду від 04.12.2018 р. у справі № 710/560/12, яка має преюдиціальне значення.

Також установлено, що земельну ділянку передано ОСОБА_1 у приватну власність рішенням Свалявської міської ради 18-ої сесії 3-го скликання, а у відповідному державному акті на право приватної власності на землю указана інша правова підстава - 17-а сесія 3-го скликання, що підтверджено актом № 59/00017 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.08.2011 р.

Про порушення свого права ОСОБА_2 довідався у 2011 р.

Про застосування позовної давності не заявлено.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність фактичним обставинам справи, які є предметом доказування, належним чином оціненим доказам і нормам матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії II-ЗК № 043381 від 05.10.2001 р. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0.04 га в АДРЕСА_1 ) для ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення Свалявської міської ради сімнадцятої сесії третього скликання від 01.02.2001 р. «Про надання у користування земельних ділянок громадянам» під порядковим № 5 (т.1, а.с.35-37, т.2, а.с.132 (зворотна сторінка).

Однак, рішенням Свалявської міської ради сімнадцятої сесії третього скликання від 01.02.2001 р. «Про надання у користування земельних ділянок громадянам» земельну ділянку площею 004 га для підсобного господарствау АДРЕСА_1 біля будинку ) було надано для постійного користування ОСОБА_6 - порядковий № 5 (т.1, а.с.29-30).

Установлено та не заперечується, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку в АДРЕСА_2 , за яким закріплено земельну ділянку загальною площею 0.09 га і така не вилучалася ні повністю, ні частково.

За висновком експерта № 193 від 29.01.2014 р. має місце порушення меж земельних ділянок між домоволодіннями № 39 ( ОСОБА_1 ) і № 33 ( ОСОБА_2 ) по АДРЕСА_1 відповідно до опорного плану та плану земельної ділянки № 39 (т.1, а.с.173-181).

Згідно з висновком № 224 додаткової судової земельно-технічної експертизи від 14.06.2016 р. площа земельної ділянки АДРЕСА_2 , яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 , складає 0.0782 га; при співставленні цієї земельної ділянки та земельної ділянки, відображеної у плані, виготовленому ДП «Закарпатгеодезцентр» 2009 р., можна стверджувати, що земельна ділянка, яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 , не відповідає земельній ділянці, відображеній у плані 2009 р., за площею і конфігурацією; фактична площа земельної ділянки по АДРЕСА_1 складає 0.1613 га; при співставленні земельних ділянок, які знаходяться у фактичному користуванні, та земельних ділянок, відображених у державних актах по АДРЕСА_1 , встановлено, що земельні ділянки, які є у фактичному користуванні, не відповідають за площею, конфігурацією і лінійними розмірами земельним ділянкам, відображеним у державних актах (т.2, а.с.42-48).

Актом № 59/00017 перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 19.08.2011 р. установлено, що рішенням про передачу у приватну власність ОСОБА_1 передано 18 сесією 3 скликання, а в державному акті на право приватної власності вказано іншу підставу видачі - 17 сесія 3 скликання, що суперечить ст.ст. 6, 17 ЗК України (т.1, а.с.213-216).

За змістом ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, із застосуванням таких способів захисту порушеного права як визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування і державних актів на право приватної власності на земельні ділянки.

У контексті наведеного суд першої станції дійшов правильного висновку по суті спору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують цього висновку як суперечні обставинам справи, письмовим доказам і нормам матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Так, твердження апелянта про те, що спір щодо оскарження рішення про затвердження проекту відведення і передання земельної ділянки у власність або користування можна розглядати по суті лише тоді, коли такий акт ще не реалізований, не заслуговує на увагу, оскільки оспорене позивачем рішення призвело до правових наслідків у виді приватизації ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0.04 га по АДРЕСА_1 , а відтак може бути предметом судового спору.

Довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не довів своє право на 0.09 га та не довів дійсних меж, які існували на момент передачі йому ( ОСОБА_1 ) земельної ділянки у власність спростовуються письмовими доказами, зокрема: будівельним паспортом на забудову земельної ділянки індивідуального забудовника від 26.10.1995 р. на ім`я ОСОБА_7 (батько позивача), рішеннями Свалявської міської ради народних депутатів 15 сесії 21 скликання від 04.06.1993 р., довідкою Свалявського міського відділу земельних ресурсів від 25.10. 2005 р., інформаційними листами архівного відділу Свалявської РДА, експлікацією земельних угідь ОСОБА_2 , витягами із погосподарських книг тощо.

Апеляційне твердження про те, що матеріалами справи не встановлено, в якій частині його ( ОСОБА_1 ) землеволодіння створює позивачу перешкоди у приватизації земельної ділянки, суперечить висновкам проведених у справі двох судових земельно-технічних експертиз: № 193 від 29.01.2014 р. і № 224 від 14.06.2016 р., які не спростовані.

Довід апеляційної скарги про те, що визнавши недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 05.10.2001 р., суд фактично припинив його ( ОСОБА_1 ) право власності на цю земельну ділянку, чим порушив ст. 140 ЗК України, ґрунтується на неправильному розумінні вказаної нормиматеріального права.

Так, згідно з вимогами ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Тобто, вказаний довід апелянта не охоплюється статтею, на яку він покликається.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив по суті спірних правовідносин правильне рішення.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Рішення Свалявського районного суду від 29 січня 2019 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 11 листопада 2018 р.

Судді: