Справа № 2-2359/11
Провадження № 2-зз/204/28/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Сокол К.А.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про зняття арешту,-

ВСТАНОВИВ:

23.10.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про зняття арешту з авто марки ЗАЗ 110307, держаний номер НОМЕР_1 , що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2019 року. Арешт накладено 07.06.2011 року по справі №2-2359/11. Уточнивши подану заяву 05.11.2019 року, ОСОБА_1 просила зняти санкцію «відчуження заборонено» з авто марки ЗАЗ-110307, державний номер НОМЕР_1 , що належить заявнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.2019 року. Санкцію накладено по справі №2-2359/11.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надавши до канцелярії суду 28.10.2019 року письмову заяву за вх.№23731 згідно якої просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що під час розгляду справи кошти, стягнуті з відповідача згідно рішення суду, були виплачені та претензій до боржника він не має.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено та відповідне підтверджується матеріалами справи, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 травня 2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 1950,00 гривень, моральну шкоду у сумі 1500 гривень, судові витрати у сумі 426,77 гривень, а всього 3876,77 гривень; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 28 грн. 75 коп. В іншій частині позову відмовлено (арк.с.111-113).

24 травня 2011 року позивач ОСОБА_2 звертався до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на автомобіль марки «ЗАЗ-110307», номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, який належить відповідачу ОСОБА_3 Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2011 року накладено арешт на автомобіль марки «ЗАЗ-110307», номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 (арк.с.29).

Як вбачається із заяви позивача ОСОБА_2 , поданої до канцелярії суду 28.10.2019 року за вх.№23731, останній зазначає, що під час розгляду справи кошти, стягнуті з відповідача згідно рішення суду, були виплачені та претензій до боржника він не має (арк.с.227).

З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 жовтня 2019 року вбачається, що спадкоємицею за законом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: автомобіля марки, модель ЗАЗ 110307, тим КОМБІ, 2003 року випуску, колір білий, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 VIN НОМЕР_2 , що має реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований Дніпропетровським-МРЕВ1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, дата реєстрації 10 червня 2004 року, який належав померлому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого Дніпропетровським-МРЕВ1 ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, дата реєстрації 10 червня 2004 року (арк.с.229).

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У відповідності до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Частиною четвертою та п`ятою ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки існування арешту та заборони на відчуження майна порушує конституційні права заявника, як власника майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.447 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 321, 391 ЦК України, ст.41 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту - задовольнити.

Зняти арешт з автомобіля марки «ЗАЗ-110307», номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2011 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Н.В.Токар