Номер провадження: 22-ц/813/3198/19
Номер справи місцевого суду: 509/4899/18
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участі секретаря - Чепрас А.І.

з участю: представника акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2018 року про забезпечення позову (одноособово суддя Кириченко П.Л.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання кредитних та іпотечних договорів недійсними,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

23.10.2018 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до публічного акціонерного товариства«Райффайзен Банк Аваль» (далі-Банк) про визнання кредитних та іпотечних договорів недійсними, а саме: визнання недійсними кредитних договорів від 14.02.2007 року між ОСОБА_1 та Банком, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 112 200 доларів США і від 16.08.2007 року між ОСОБА_1 та Банком, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 173 298 доларів США; визнання недійсними іпотечних договорів від 19.02.2007 року та від 16.08.2007 року між ОСОБА_1 і Банком, відповідно до яких в іпотеку передані житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 і земельна ділянка площею 0,100 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0311.

Разом із позовом ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт та заборонити вчиняти будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно будь-які дії реєстраційні дії щодо: житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,100 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0311 з підстав того, що Банк може звернути стягнення на спірне нерухоме майно у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 25.10.2018 року заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено. Суд наклав арешт на: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею: 210,3 м2, житловою площею 106,2 м2, за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ; земельну ділянку площею 0,100 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0311, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ; заборонив будь-яким суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо державної реєстрації житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0,100 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:003:0311.

Банк не погодився з ухвалою суду першої інстанції від 25.10.2018 року і в особі представника подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга представника Банка зазначає:

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд безпідставно послався на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Заява про забезпечення позову не зазначає підстав для накладення арешту на нерухоме майно й заборону вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нього та не наводить доказів того, що права заявника порушуються.

Суд не врахував та не перевірив, чи є гарантована реальна можливість у позивача захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, не перевірив й не встановив відсутність обставин ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, на які посилався позивач, не надав їм відповідної оцінки, не з`ясував, чи не порушує таке забезпечення права Банку.

Пославшись на те, що між сторонами існує спір щодо прав та власності стосовно нерухомого майна, суд належним чином свої висновки не обґрунтував та зробив передчасний висновок про задоволення заяви.

Оспорювані кредитні договори та договори іпотеки укладено ще у 2007 році, однак із позовом про визнання зазначених правочинів недійсними позивачка звернулась лише у 2018 році, з пропуском строку на звернення до суду за захистом її, як вона вважає, порушених прав та інтересів.

ОСОБА_1 не скористалась правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову виходив з того, що між сторонами існує спір щодо прав власності стосовно нерухомого майна і існує реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову (а.с.11,12).

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ст. 149 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ст. 150 ч.ч.1-3,10 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2018 року в суді зареєстрована позовна заява ОСОБА_1 до Банка про визнання недійсними кредитних та іпотечних договорів, що укладені у лютому та серпні 2007 року (а.с. 2-5).

Приймаючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, який поданий через 11 років після укладення оспорюваних правочинів, суд першої інстанції залишив поза увагою, зокрема те, що заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 20.02.2014 року, зміненим на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 23.12.2015 року, з позивачки ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Банка стягнуто заборгованість: за кредитним договором № 014/0027/82/70295 від 14.02.2007 року в розмірі 160 099,67 доларів США; за кредитним договором № 014/0030/85/76830 від 18.06.2007 року в розмірі 191 922,76 доларів США;за кредитним договором № 014/0030/82/80106 від 16.08.2007 року в розмірі 192 938,41 доларів США (а.с. 22-37).

Крім того, у провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області з вересня 2018 року знаходиться справа за позовом Банка про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку позивачки ОСОБА_1 і членів її родини за адресою: АДРЕСА_1 , яка призначалась до розгляду на 09.10.2018 року (а.с.39,40).

Посилання позивачки у заяві про забезпечення позову від 23.10.2018 року про те, що Банк може реалізувати свої права щодо звернення стягнення на предмети іпотеки у порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», безпідставні, оскільки станом на час звернення із позовом (23.10.2018 року), з вересня 2018 року у провадженні суду першої інстанції перебувала справа за позовом Банка до ОСОБА_1 і членів її родини про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Оскільки у суді першої інстанції з вересня 2018 року перебуває справа за позовом Банка про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку позивачки ОСОБА_1 і членів її родини, доцільним є об`єднання справи за позовом ОСОБА_1 до Банка про визнання кредитних та іпотечних договорів недійсними, яка перебуває у провадженні цього ж суду з 23.10.2018 року, оскільки обидва позови взаємопов`язані, виникають з одних правовідносин і задоволення позову Банка може виключити повністю або частково задоволення позову ОСОБА_1 або навпаки.

Зважаючи на конкретні обставини справи, беручи до уваги, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить належних обґрунтувань обставин неможливості виконання рішення суду, а суд першої інстанції не перевірив та не встановив обставини, які б ускладнювали, робили неможливим виконання рішення суду, ухвала суду від 25.10.2018 року підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ч.1 п.п.1-4 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо задоволення заяви про забезпечення позову, суд неправильно застосував норми ст. ст. ст. 149, 150 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п.1-3, 381, 382, 383. 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2018 року про забезпечення позову - скасувати.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони вчиняти певні дії.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 11.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков