Справа № 490/8355/18
н/п 2/490/1380/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 листопада 2019 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді - Черенкової Н.П.,
при секретарі Янкевич В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку для прийняття спадщини за законом, третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області,-
08.10.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про поновлення строку для прийняття спадщини за законом.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі.
27.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 до постановлення рішення по справі №490/8355/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку для прийняття спадщини за законом.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.08.2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку для прийняття спадщини за законом, третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області - відмовлено.
При цьому, в ухвалі від 27.08.2019 року зазначено, що за договором дарування від 24.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Боненко Т.Л. за реєстровим номером №4246, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 , яка є дружиною дарувальника, квартиру АДРЕСА_1 . Предметом судового розгляду є поновлення строку для прийняття спадщини за законом, при цьому частка у спадщині, на яку претендує позивач, становить 1/2. Слід зазначити, що суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед, тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках. При цьому, матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
У відповідності до Постанови Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі №521/8746/18, суд апеляційної інстанції має право скасовувати лише ті ухвали, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 02.10.2019 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від27.08.2019 року скасовано та ухвалено нове рішення. Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , заборонено вчиняти будь-які дії, направлені на відчудження даної квартири, до набрання законної сили рішенням у справі.
Справу передано судді Черенковій Н.П. 05.11.2019 року.
Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.
При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.
Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.
Відповідно до п.п. 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" суб`єктивний критерій це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Об`єктивний критерій це факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви у безсторонності судді та оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).
ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.
Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.
Крім того, Євросуд нагадав, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.
При цьому, в ухвалі суду від 27.08.2019 року, постановленою під головуванням судді Черенкової Н.П., сформовано певну позицію суду щодо наявних обставин, які стосуються позивача ОСОБА_1 , а тому зазначені обставини виключають участь судді Черенкової Н.П. у розгляді даної справи.
На підставі викладеного, у зв`язку з вищенаведеними обставинами у стороннього спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості судді, тобто розгляд даної справи суддею Черенковою Н.П не буде відповідати вимогам безсторонності суду за об`єктивним критерієм відповідно до пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,за такого суддя Черенкова Н.П. вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі №490/8355/18.
Керуючись ст.ст.36, 38, 40, 258, 260 ЦПК України, суддя,-
Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №490/8355/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення строку для прийняття спадщини за законом, третя особа - Третя Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області.
Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова