Справа №560/1613/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

за участю секретаря судового засідання Катюха К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представник АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №б/н від 13 грудня 2011 року у розмірі 11667,15 грн. Одночасно позивач просить стягнути з відповідача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1762 грн.

Ухвалою суду від 13 червня 2019 року за клопотанням відповідачки ОСОБА_1 від позивача АТ КБ "Приватбанк"було витребувано наступні документи: обгрунтований розрахунок тіла кредиту, на яке нараховано відсотки, обгрунтований розрахунок нарахування відсотків за користування кредитом; обгрунтований розрахунок нарахування пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової), а також належним чином засвідчені пояснення позивача стосовно зазначених нарахувань.

Натомість, 15 липня 2019 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, згідно якої представник АТ КБ "ПриватБанк" просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованость за кредитним договором №б/н від 13 грудня 2011 року у розмірі 21384,27 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 13 грудня 2011 року, відповідачка отримала кредит у розмірі 5900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", складає між нею та банком договір. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому Договором. Проте, відповідачка у свою чергу не виконала належним чином свої зобов`язання за укладеним договором №б/н від 13 грудня 2011 року щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків, в результаті утворилась заборгованість в розмірі 21384,27 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився. Разом з позовною заявою подав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримує та у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти винесення по справі заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася. На адресу суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позов не визнає та просить суд відмовити в його задоволенні.

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що за заявою відповідачки від 13 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 5900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В заяві відповідачка вказала, що вона ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку.

Вищевказані документи свідчать про те, що між сторонами склались договірні відносини з надання кредиту, які регулюються § 1 та § 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також в частині 1 статті 1049 Цивільного кодексу України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з розрахунку банку відповідачка скористалась наданими їй кредитними коштами та на даний час повністю погасила заборгованість по тілу кредиту. Це свідчить про те, що їй не може бути нарахована пеня та штраф, оскільки відповідно до підпункту 2.1.1.4.10. Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, кошти отримані від позичальника для погашення заборгованості по кредиту при реалізації банком права на стягнення неустойки насамперед направляються для погашення штрафів згідно розділів 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.8.1, 2.1.1.16.1 цих умов, далі - комісій, далі - пені, згідно розділу 2.1.1.12.6.1 цих умов, далі - відсотків по овердрафту, тіла овердрафту, далі - штрафів згідно розділів 2.1.1.12.6.2 і 2.1.1.12.7.4 цих умов, далі - простроченого тіла кредиту, далі - відсотків до сплати по кредиту, далі - тіла кредиту до оплати.

Отже повне погашення тіла кредиту свідчить про повну відсутність заборгованості по кредиту.

Окрім того, позивачем ні в позовній заяві, ні в самому розрахунку не зазначена сума тіла кредиту на який нараховувались проценти та пеня. В самій позовній заяві вказано, що відповідач отримала кредит в розмірі 5900 грн. Також позивач надає розрахунок станом на 24 жовтня 2018 року в якому зазначено: нараховано відсотків на користування кредитом - 5286,44 грн., нараховано пені - 5348,94 грн. та штрафи - штраф (фіксована частина - 500 грн., штраф (процентна складова) - 531,77 грн.), при цьому суду не зрозуміло, як здійснювався розрахунок суми заборгованості, а також суд ставиться критично до розрахунку, так як не зрозуміло, на яку суму заборгованості нараховувались відсотки та пеня.

Крім того, при вирішенні питання щодо стягнення з відповідача пені та штрафів, які нараховані банком, суд приймає до уваги, що заява позичальника від 13 грудня 2011 року не містить інформації про сторін щодо сплати неустойки, її видів та розміру.

Посилання банка на те, що розмір неустойки (пені, штрафів) визначаються Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, - безпідставні, оскільки зазначені Умови та Правила не містять підпису відповідача. Доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги, відсутні.

Саме такий висновок міститься у постановах Верховного суду України, зокрема, від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16; від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16, а також постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (14-131цс19), де вказано, що Умова та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщенні на офіційному сайті позивача неодноразово змінювались самим АТ КБ "ПриватБанк" в період з часу виникнення спірних правовідносин (13 грудня 2011 року) до моменту звернення до суду (08 листопада 2018 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов та Правил у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та Правила банківських послуг, відсутність погоджених із відповідачем Умов та Правил надані банком витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Між тим суду не зрозуміло відповідного до якого пункту договору відноситься заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., також в умовах договору нічого не вказано щодо заборгованості за простроченим тілом кредиту, тобто звідки випливають ці суми позивачем не вказано та недоведено, ні в позовній заяві, ні в уточненій позовній заяві, тому суд вважає за необхідне відмовити в цих частинах.

За таких обставин суд повністю відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, і не стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору, оскільки позивачу повністю відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись статтями 81, 141, 247, 258, 264-265, 268, 273, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 15 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення складено 11 листопада 2019 року.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор