Постанова

Іменем України

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 712/524/17-ц

провадження № 61-12520св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_4,

представник відповідача - ОСОБА_5,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 , подану представником - ОСОБА_5 , на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2017 року у складі судді Токової С. Є. та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року у складі колегії суддів: Бондаренка С. І., Вініченка Б. Б., Новікова О. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що 20 червня 2015 року між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб, у якому у них народилась дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначала, що вона з відповідачем проживають окремо, дочка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. ОСОБА_4 з 2017 року матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а та допомога, яку він надавав раніше не відповідала 1/4 розміру його офіційних доходів.

За таких обставин, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_4 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у місяць і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття, щомісячно починаючи з дня звернення до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач є працездатним, офіційно працює та має самостійний дохід, такий факт визнаний сторонами, а тому стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку буде відповідати принципу справедливості, добросовісності та розумності.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 залишено без задоволення. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2017 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_4 працює і отримує постійний дохід, тому суд, враховуючи положення статті 182 СК України та обставини справи, визнав за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у лютому 2018 року до Верховного Суду, ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати указані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є незаконними, необґрунтованими й такими, що ухвалені з неправильним застосуванням норм чинного законодавства. Посилався на те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували стан його здоров`я та матеріальне становище, оскільки він є невиліковним інвалідом зору і більшу частину своїх грошей витрачає на лікування та на забезпечення власних потреб, як незрячої людини. Крім того, судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми статті 191 СК України при визначенні розміру аліментів та часу їх присудження, оскільки він протягом 2017 року щомісяця перераховував позивачу грошові кошти на утримання дитини у розмірі 300 євро, отже, внаслідок прийнято рішення про стягнення аліментів, починаючи з 17 січня 2017 року буде здійснено подвійне стягнення грошових коштів на утримання дитини.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника - ОСОБА_5 просив проводити розгляд справи у судовому засіданні із викликом його представника для надання пояснень.

Підстави для задоволення такого клопотання відсутні, виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. Абзац другий частини першої статті 402 ЦПК України визначає, що у разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Відповідно до частини першої, другої третьої та п`ятої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. У попередньому судовому засіданні суддя-доповідач доповідає колегії суддів про проведення підготовчої дії та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. Суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.

Разом із тим як зазначено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, та того, що жоден із суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду не дійшов висновку про призначення справи до судового розгляду, вказане клопотання ОСОБА_4 , подане представником - ОСОБА_5 , не підлягає задоволенню.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 квітня 2018 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано з Соснівського районного суду м. Черкаси зазначену цивільну справу.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу.

У травні 2018 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 , у якому заявник посилалась на те, що касаційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки судами попередніх інстанцій у повному обсязі з`ясовано обставини справи, що мають значення для правильного вирішення спору, надано належну оцінку всім доказам, поясненням та запереченням, поданим сторонами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 11 травня 2016 року.

Дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 є громадянином Республіки Кіпр, працівником публічного сектору в Уповноваженому органі суспільної кооперації м. Нікосія, де обіймає посаду службовця суспільної кооперації. З липня 2017 року відповідач отримує фіксовану місячну плату у розмірі 1 710,73 євро після вирахування всіх податкових та інших обов`язкових платежів та зборів.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ОСОБА_4 , подана представником - ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вказаною нормою не передбачено звільнення від обов`язку в разі не можливості виконання такого обов`язку.

Згідно з положеннями частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Указаною нормою права не передбачено право суду відхилятись від зазначених вимог.

Частиною першою статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (частина друга статті 182 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Оскільки дитина сторін проживає разом з матір`ю, а ОСОБА_4 є її батьком та на нього покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, виходили з того, що ОСОБА_4 працює і отримує постійний дохід, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю на території України та знаходиться на утриманні позивача, у зв`язку з чим дійшли обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 17 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому судами правильно враховано право дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач є невиліковним інвалідом по зору і частину своїх грошей витрачає на лікування, не підтверджують його непрацездатності, крім того, наявність вказаних обставин не звільняють батька від обов`язку утримувати дитину, якій таке утримання необхідне для підтримання життєдіяльності (їжа, одяг, лікування тощо).

Посилання касаційної скаргиОСОБА_4 на те, що він добровільно сплачував аліменти, є необґрунтованими, оскільки не відповідає фактичними обставинами справи, так як сплата аліментів у добровільному порядку, відбувається за домовленістю батьків (частина друга статті 181 СК України), однак сторони такої домовленості не досягли, а з переказів грошових коштів вбачається, що їх призначення є підтримка сім`ї, а не аліменти на дитину.

Всі доводи ОСОБА_4 зводяться до того, що він не має можливості сплачувати аліменти, при цьому останній не врахував те, що це не його право, а обов`язок щодо своєї малолітньої дитини, яка внаслідок свого віку не може самостійно себе утримувати, однак потребує такого утримання для забезпечення своєї життєдіяльності.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 , поданого представником - ОСОБА_5 , про розгляд справи у судовому засіданні із викликом його представника для надання пояснень відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 , подану представником - ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 11 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович