ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1819/19Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 22-ц/817/999/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
Категорія - 331000000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Костів О. З., Сташків Б. І.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - представника заявника ОСОБА_1 - адвоката

Квятковського Д.В.,

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2019 року, постановлену суддею Ромазан Л.С., у цивільній справі № 606/1819/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - опікунська рада при Виконавчому комітеті Теребовлянської міської ради Тернопільської області про встановлення опіки та призначення опікуна над недієздатною особою,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою вказаною заявою про встановлення опіки над недієздатним братом ОСОБА_2 та призначення опікуном останнього.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Красногвардійського районного суду від 11.02.2019 року його рідного брата ОСОБА_2 визнано недієздатним. Після ухвалення вказаного рішення, а саме 25.06.2019 року Виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради було затверджено висновок опікунської ради, яким його рекомендовано призначити опікуном над недієздатним братом. На підставі ухвали Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18.08.2015 року до його брата ОСОБА_2 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано примусові заходи медичного зарактеру, а саме, госпіталізацію до психіатричного закладу з суворим наглядом. Оскільки після смерті бабусі ОСОБА_3 та батька ОСОБА_4 вікрилась спадщина, а ОСОБА_2 , будучи недієздатним, перебуває в Державному закладі "Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом" МОЗ України, то з метою здійснення його прав щодо прийняття спадщини виникла необхідність у призначенні його опікуном.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2019 року вказану заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду, вважаючи таку незаконною та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що опікунська рада Теребовлянської міської ради відповідно до покладених на неї завдань, визначає доцільність призначення опікуна над недієздатною особою та не може звернутися із поданням до суду про призначення особи опікуном над недієздатною особою.

На думку апелянта, судом безпідставно не враховано вимог закону, що регулюють питання призначення опіки над недієздатною особою, а саме, ч. 1 ст. 41, ч. 1 ст. 60, сит.ст. 62-63 ЦК України.

Також, вважає, що судом безпідставно не взято до уваги тієї обставини, єдиною підставою незадоволення Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська вимог заявника ОСОБА_1 про призначення його опікуном недієздатним братом при визнанні останнього недієздатним у судовому порядку було ненадходження на день розгляду справи до суду подання органу опіки та піклування, при тому що сама опіка рішенням цього ж суду була встановлена.

Також, звертає увагу, що розгляд даної справи всупереч вимог процесуального закону України, встановлених для розгляду даної категорії справ, проводився одноособово.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від опікунської ради при Виконавчому комітеті Теребовлянської міської ради Тернопільської області до суду не надходив.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Квятковський Д.В. апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній; просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши законність оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції вважав, що під час розгляду справи в порядку окремого провадження виник спір про спадкове право, який вирішується в порядку позовного провадження.

З таким висновком колегія суддів не може погодитися, так як він зроблений без урахування вимог закону й не ґрунтується на наявних у справі доказах.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про визнання недієздатним його рідного брата ОСОБА_2 , встановлення над ним опіки та призначення заявника опікуном.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11 лютого 2019 року визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та вирішено встановити над ним опіку. У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про призначення його опікуном ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 8 на звор.)

При цьому, як вбачається зі змісту рішення суду, підставою відмови в призначенні заявника опікуном недієздатного було те, що на момент винесення рішення в даній справі подання органу опіки та піклування щодо призначення опікуна ОСОБА_2 не надходило (а.с. 8 на звор.).

25 червня 2019 року Виконавчим комітетом Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області затверджено висновок опікунської ради про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над його недієздатним братом ОСОБА_2 , який перебуває в Державному закладі "Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом" МОЗ (а.с. 10).

Частиною 1 статті 41 Цивільного кодексу України передбачено встановлення опіки над недієздатною фізичною особою. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину (ч. 2 ст. 41 ЦК України). Правочини від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє опікун (ч. 3 ст.41 ЦК).

Згідно вимог ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

У відповідності до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язковість якої визнана Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Розгляд справ про визнання фізичної особи недієздатною здійснюється судом у порядку окремого провадження в порядку, визначеному цивільним процесуальним законом.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно вимог ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У відповідності до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

За ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особа, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду з підстав наявності спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд першої інстанції не врахував положень закону, що регулюють спірні правовідносини, й зокрема, вимог ст.ст.41 ч.ч.1-3. 60 ч. 1 ЦК України, ст. 300 ЦПК України й не навів будь-яких доказів на підтвердження існування обставин, які б свідчили про існування спору про право.

Так, матеріали справи не містять жодних доказів, що з заявою про призначення опікуном ОСОБА_2 зверталися інші особи, чи існують інші висновки органу опіки та піклування про доцільність призначення таких осіб опікунами, або ж будь-яку іншу особу вже призначено опікуном.

Крім цього, судом безпідставно не взято до уваги, що саме опікун в силу вимог ст. 41 ЦК України вчиняє від імені недієздатної особи усі правочини.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 , й що було підтверджено його представником в ході розгляду справи, призначення опікуна недієздатному необхідно для вирішення питання спадкування майна після смерті батька та баби недієздатного ОСОБА_2

Навіть за умови, що за життя батько та баба недієздатного ОСОБА_2 розпорядилися певним майном на користь інших осіб, то ці особи не мають жодного відношення до встановлення опіки та призначення опікуна над недієздатною особою з метою спадкування, оскільки майно вибуло із складу спадщини.

Теребовлянський районний суд належним чином вказані обставини не перевірив й залишивши заяву без розгляду позбавив недієздатну особу реалізації будь-яких свої прав у визначеному законом порядку через опікуна.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Суд вказані вимоги процесуального закону порушив, не вжив заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та за власною ініціативою не витребував необхідні докази, в результаті чого дійшов необґрунтованого та передчасного висновку про наявність спору про право і залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Крім цього, заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги в частині порушення судом норм процесуального права, що полягають в одноособовому розгляді справи даної категорії.

Згідно вимог ч. 4 ст. 293 ЦПК України розгляд справ щодо визнання фізичної особи недієздатною проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.

Сукупний аналіз вимог ч. 4 ст. 293 ЦПК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України, яка передбачає вирішення судом питання про призначення опікуна при одночасному розгляді справ про визнання особи недієздатною, дає підстави зробити висновок, що й окреме вирішення судом питання про призначення опікуна за умови, якщо особу вже було визнано недієздатною в судовому порядку повинно вирішуватися у складі одного судді і двох присяжних.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 376 ЦПК України розгляд справи неповноважним складом суду є обов`язковою підставою для скасування судового рішення в зв`язку з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи, що при постановленні ухвали судом неповно з`ясовані обставини по заяві окремого провадження, невірно застосовані норми матеріального права й порушено норми процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення, вказана ухвала, як така що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 35 ч. 1; 259 ч.ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. 6; 376 ч. 3 п. 1; 379 ч. 1 п.п. 1, 2, 3, 4; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 2; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 21 серпня 2019 року - скасувати. Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення 04 листопада 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи