Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 623/1327/16-ц

провадження № 61-27299св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.

учасники справи:

позивач - приватне підприємство «Золота нива 1»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року у складі судді Гуренко М. О. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року приватне підприємство «Золота нива 1» (далі - ПП «Золота нива 1») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до договору оренди землі від 10 грудня 2009 року, укладеного між ПП «Золота нива 1» та Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області, зареєстрованого 21 грудня 2009 року за № 07, земельна ділянка загальною площею 41,7982 га, кадастровий номер :03:000:0276, перебуває в користуванні ПП «Золота нива 1» з 21 грудня 2009 року. Договір укладено строком на 49 років.

Навесні 2015 року земельна ділянка була засіяна соняшником.

07 травня 2015 року ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 свавільно перекультивували (знищили) посіви соняшника врожаю 2015 року площею 19,8 га на їх земельній ділянці.

09 травня 2015 року підприємство знову посіяло соняшник у технологічний строк для посіву.

21 травня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знову знищили пересіяні посіви площею 10 га, після чого пошкодили орендований автомобіль «Ніва 2121», яким керував директор підприємства, тому що останній намагався пояснити відповідачам незаконність їх дій.

07 травня 2015 року і 21 травня 2015 року підприємство подало заяви до Ізюмського MB ГУМВС України в Харківській області про вчинення кримінального правопорушення.

Старшим слідчим СВ Ізюмського MB ГУМВС України складено два протоколи огляду місця події, де встановлено факт знищення посівів соняшника на полі № 2 площею 19,8 га та зафіксовано сліди транспортного засобу (трактор МТЗ), яким було здійснено перекультивацію посівів, та отримано пояснення від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в яких вони підтвердили факт вчинення ними правопорушення.

ПП «Золота нива 1» вказувало, що незаконність дій ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 під час отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які входять до складу орендованих підприємством земель, встановлено постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року, якою визнано протиправними дії Державного кадастрового реєстратора Управління Держземагентства в Ізюмському районі Харківської області з державної реєстрації земельних ділянок за ними, зобов`язано Державного кадастрового реєстратора скасувати записи у Поземельній книзі від 07 грудня 2013 року щодо державної реєстрації цих земельних ділянок площею 6,61 га кожна.

На підставі судового рішення державним реєстратором 27 січня 2016 року скасовано право власності на земельні ділянки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Майнову шкоду підприємство оцінює в 842 393 грн 39 коп., з яких: 68 878 грн 16 коп. сума прямих збитків по полю № 225 площею 19,8 га у тому числі: витрати на мульчирування - 1 514 грн 59 коп.; витрати на оранку - 5 931 грн 10 коп.; витрати на боронування зябу - 896 грн 65 коп.; витрати на придбання та внесення аммофосу - 7 355 грн 61 коп.; витрати на підвіз аммофосу - 143 грн 50 коп.; витрати на культивацію - 3 111 грн 93 коп.; витрати на придбання та посів соняшника Фушія - 14 087 грн 13 коп.; витрати на підвіз насіння соняшника - 148 грн 75 коп.; витрати на придбання та внесення ґрунтового гербіциду Дабл Трай - 6 770 грн 65 коп.; витрати на придбання та внесення ґрунтового гербіциду Перун - 4 369 грн 70 коп.; витрати на підвезення води - 67 грн 51 коп.; витрати на підвезення гербіцидів - 67 грн 51 коп.; орендна плата - 15 642 грн; витрати на придбання мастила - 572 грн 88 коп.; витрати на придбання запасних частин для сільськогосподарської техніки - 343 грн 73 коп.; накладні витрати - 6 547 грн 01 коп.; знос (амортизація) - 1 307 грн 90 коп.; сума прямих збитків по полю № 225 площею 10 га становить 7 259 грн 23 коп. у тому числі: витрати на придбання та посів соняшника Фушія - 7 110 грн 47 коп.; витрати на підвіз насіння соняшника - 148 грн 75 коп.; 2 570 грн - понесені збитки внаслідок пошкодження автомобіля; 763 686 грн - неодержані доходи, які підприємство мало отримати, реалізуючи насіння соняшника покупцю ТОВ «КЕРНЕЛ-ТРЕЙД». Так, 38ц/га (3,8т/га) становить урожайність соняшника згідно статистичної звітності Ф-29 СГ: 38ц/га (3,8т/га) у вазі після доробки, 10 150 грн за 1 тону - усереднена реалізаційна ціни насіння соняшника.

Враховуючи вищевикладене ПП «Золота нива 1» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 збитки у розмірі 842 393 грн 39 коп.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 квітня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року, позов ПП «Золота нива 1» задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПП «Золота нива 1» суму збитків, заподіяних унаслідок знищення посівів соняшника загальною площею 29,8 га на земельній ділянці загальною площею 41,7982 га (кадастровий номер :03:000:0276), орендованої ПП «Золота нива 1» на підставі договору оренди землі від 10 грудня 2009 року у розмірі понесених прямих витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, проведення сільськогосподарських робіт, а також вартості майбутнього врожаю соняшника у розмірі 839 823 грн 39 коп.

У задоволенні позовних вимог в частині ремонту пошкодженого автомобіля відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовано тим, що позивачем доведено спричинення йому шкоди у результаті протиправної поведінки відповідачів, а тому останні зобов`язані відшкодувати витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, проведення сільськогосподарських робіт, а також вартості майбутнього врожаю соняшника. Крім того, відповідачі не заперечували факт знищення посівів соняшника, визнали і надали докази перебування у їх власності транспортних засобів, якими знищено майбутній врожай соняшника 2015 року, надали пояснення, коли і як вони вчиняли протиправні дії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування вартості ремонту пошкодженого автомобіля, суди попередніх інстанцій виходили із того, що вказаний автомобіль не перебуває у власності ПП «Золота нива 1», договір оренди транспортного засобу нотаріально посвідчено не було, а тому підприємство не є належним позивачем за вказаними вимогами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ПП «Золота нива 1» у задоволенні позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до Розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 10 червня 2019 року № 641/0/226-19 та Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішеннями Ізюмського міськрайонного суду Харківської області у 2012 році за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 визнано право власності на земельні частки (пай) колишнього КСП «Жовтнень», розташованого на території Куньївської сільської ради Ізюмського району Харківської області.

На підставі вказаних судових рішень головним управлінням Держземагенства у Харківській області наказом від 19 березня 2013 року було затверджено проекти землеустрою щодо відведень із земель резервного фонду (поле № 2) площею 41,7982 га земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 6,61 га кожному. Після цього ними було зареєстровано право власності на вказані земельні ділянки.

У травні 2015 року він з ОСОБА_6 на своїх земельних ділянках намагались провести сільськогосподарські роботи, що викликало спротив ПП «Золота нива 1».

Вказує, що він та ОСОБА_6 є власниками землі, а їх право на вказані земельні ділянки як і у 2015 році, так і на даний час зареєстровані згідно чинного законодавства.

Зазначає, що вони дійсно здійснили навесні 2015 року на своїх земельних ділянках культивацію, але це не спричинило загибель посіву соняшнику, який зібрало ПП «Золота нива 1», що підтверджують органи влади та місцевого самоврядування.

Також посилається на інформаційний лист Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 16 квітня 2016 року, у якому зазначено, що згідно висновків комісії, створеної розпорядженням голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 23 листопада 2015 року № 466, відсутня заподіяна шкода ПП «Золота нива 1».

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У грудні 2016 року ПП «Золота нива 1» подало заперечення до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якому зазначило, що рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обставини, викладені у касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 грудня 2009 року між ПП «Золота Нива-1» та Ізюмською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди земельної ділянки площею 41,7982 га, кадастровий номер :03:000:0276, строком на 49 років. Договір зареєстровано 21 грудня 2009року за №07.

Навесні 2015 року вказана земельна ділянка була засіяна ПП «Золота нива 1» соняшником.

07 травня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самовільно перекультивували (знищили) посіви соняшника, зроблені ПП «Золота нива 1» на земельній ділянці площею 19,8 га , яка передана ПП «Золота Нива» в оренду.

09 травня 2015 року ПП «Золота нива 1» знову посіяло соняшник у технологічний строк для посіву.

21 травня 2015 року відповідачі вдруге перекультивували (знищили) пересіяні посіви соняшника на земельній ділянці площею 10 га, належній ПП «Золота нива 1».

Вказані обставин підтверджуються протоколами огляду місця події від 07 та 21 травня 2015 року, складеними у присутності понятих старшим слідчим СВ Ізюмського MB ГУМВС України Гречка В. М., в яких встановлено факт знищення посівів соняшника на полі № 2 площею 19,8 га та зафіксовано сліди транспортного засобу (трактор МТЗ), яким було здійснено перекультивацію посівів, та досліджено такий транспортний засіб разом з культиватором, які належать на праві власності ОСОБА_1 .

Як убачається із наданих слідчому пояснень, відповідачи підтвердили факт вчинення ними вказаного правопорушення, не заперечуючи, що їх діяльності намагався перешкоджати директор ПП «Золота нива 1», блокуючи рух трактора автомобілем «Ніва».

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2014 року встановлено, що три земельні ділянки площею 6,61 га надані ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за рахунок земельної ділянки площею 41,7982 га, яка знаходиться в користуванні у ПП «Золота нива 1» на підставі договору оренди землі від 10 грудня 2009 року, зареєстрованого 21 грудня 2009року за № 07.

Доказів вилучення таких відомостей з Державного земельного кадастру та земельної ділянки з користування ПП «Золота Нива 1» не надано, а тому колегія суддів зазначала, що земельні ділянки були зареєстровані за третіми особами неправомірно.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 січня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 квітня 2016 року, скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 17699531 від 03 грудня 2014 року, № 17703927 від 04 грудня 2014року, № 17702583 від 04 грудня 2014 року.

На підставі наведеного судового рішення, яке набрало законної сили, державним реєстратором 27 січня 2016 року скасовано право власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_2 , про що свідчать інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами.

Положенням частини другої статті 2 ЗК України (у редакції, чинній на момент спричинення шкоди) встановлено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Частинами першою, другою статті 93 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Положенням статті 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін можу бути посвідчений нотаріально (статті 14 Закону України «Про оренду землі»).

Судами встановлено, що 10 грудня 2009 року між ПП «Золота нива 1» та Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 41,7982 га, кадастровий номер :03:000:0276. Вказаний договір укладено на 49 років та зареєстровано 21 грудня 2009 року.

Статтею 95 ЗК України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і на насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом.

Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (частина перша статті 1190 ЦК України).

Таким чином, задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що позивачем доведено спричинення йому шкоди у результаті протиправної поведінки відповідачів, а тому останні зобов`язані відшкодувати витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, проведення сільськогосподарських робіт, а також вартості майбутнього врожаю соняшника.

Крім того, відповідачі не заперечували факт знищення посівів соняшника, визнали і надали докази перебування у їх власності транспортних засобів, якими знищено майбутній врожай соняшника 2015 року, надали пояснення, коли і як вони вчиняли протиправні дії.

Разом із тим, Верховний Суд не може погодитися з висновками судів попередніх інстанцій щодо розміру завданих збитків ПП «Золота нива 1», які підлягають стягненню з відповідачів.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи позови про відшкодування збитків власника землі та землекористувачам, суди повинні мати на увазі, що згідно зі статями 156, 157 ЗК України відшкодування збитків здійснюється органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами та юридичними особами, які використовують земельні ділянки і діяльність яких обмежує права власників та землекористувачів.

Відповідно до приписів статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок.

Згідно зі статтею 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284 (надалі - Порядок), власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть їх відшкодовувати, представники територіальних органів Держгеокадастру, Держекоінспекції, фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури.

Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відшкодуванню підлягають збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Судами встановлено, що ПП «Золота нива 1» неодноразово зверталось до голови Ізюмської районної державної адміністрації з заявою про створення комісії з визначення суми збитків, заподіяних землекористувачу-орендарю, відповідно до вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України.

Листом Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 20 липня 2015 року ПП «Золота нива 1» було повідомлено про розроблення проекту розпорядження про створення комісії (т. 1 а. с. 182).

Розпорядженням голови Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області від 23 листопада 2015 року № 466 було створено комісію з визначення та відшкодування збитків, заподіяних землекористувачу ПП «Золота нива 1» (т. 1 а. с. 183).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній акт за результатами роботи комісії.

В касаційній скарзі ОСОБА_2 , обґрунтовуючи відсутність підстав для відшкодування шкоди ПП «Золота нива 1», посилається на лист Ізюмської районного державної адміністрації Харківської області від 16 липня 2016 року № Б-181/08-15, в якому зазначено, що комісією, створеною розпорядженням Ізюмської районного державної адміністрації Харківської області від 23 листопада 2015 року № 466, було встановлено відсутність шкоди ПП «Золота нива 1».

Колегія суддів не може погодитися з зазначеним, оскільки з листа Ізюмської районного державної адміністрації Харківської області від 16 липня 2016 року № Б-181/08-15 вбачається, що комісією встановлено відсутність збитків ПП «Золота нива 1», оскільки на час виникнення спору ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 були належними власниками земельних ділянок, до того ж з земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0276 (поле № 2) посіви соняшника не були пошкоджені внаслідок рекультивації і були зібрані ПП «Золота нива 1». Наведене не може свідчити, що ПП «Золота нива 1», як орендарем земельної ділянки, не були понесені збитки внаслідок знищення посівів соняшника на частині орендованої земельної ділянки.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та визначаючи розмір збитків, які підлягають відшкодуванню, суди попередніх інстанцій виходили із розміру прямих збитків, зазначених в уточненому розрахунку від 22 травня 2015 року № 134 по полю № 225 площею 19,8 га та розрахунку збитків від 25 травня 2015 року по полю площею 10 га, неодержаних доходів, які міг би одержати орендар із земельної ділянки, зокрема, реалізуючи насіння соняшника покупцю ТОВ «Кернел-Трейд» на підставі договору поставки № Х-1141/16 від 25 листопада 2015 року. Також судами було враховано бухгалтерську довідку від 01 лютого 2016 року.

Разом з тим, колегія суддів не може з цим погодитися виходячи з наступного.

Відповідно до статей 10, 60 ЦПК України 2004 року кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Подібні положення містять статті 12, 81 чинної редакції ЦПК України.

Згідно положень статті 57 ЦПК України 2004 року доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Судами встановлено, що навесні 2015 року вказана земельна ділянка була засіяна ПП «Золота нива 1» соняшником.

07 травня 2015 року та 21 травня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 самовільно перекультивували (знищили) посіви соняшника, зроблені ПП «Золота нива 1».

На підтвердження розміру прямих збитків ПП «Золота нива 1» були надані уточнений розрахунок від 22 травня 2015 року № 134 по полю № 225 площею 19,8 га та розрахунок збитків від 25 травня 2015 року по полю площею 10 га. Разом з тим, зазначені письмові докази не були належним чином оцінені та перевірені судами попередніх інстанцій, не було враховано, що зазначені письмові докази складені позивачем.

Крім того, що договір поставки від 25 листопада 2015 року, на який посилається позивач, не може слугувати допустимим засобом доказування упущеної вигоди, оскільки його було укладено вже після знищення посівів соняшника. При цьому матеріали справи вказаного договору не містять.

Посилання судів попередніх інстанцій на бухгалтерську довідку від 01 лютого 2016 року за вих. № 21, яка направлялась комісії з визначення та відшкодування збитків із вищевказаною сумою упущеної вигоди, заподіяних землекористувачу ПП «Золота нива 1», є необґрунтованим, оскільки судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки розрахунку, викладеному у вказаній довідці, а тому сума визначена самим позивачем щодо його упущеної вигоди є абстрактною, яка не підтверджена жодним доказом.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку, визначаючи заподіяну шкоду позивачу у розмірі 839 823 грн 39 коп.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З урахуванням вказаного ухвалені у справі судові рішення не можуть бути визнані законними і обґрунтованими, оскільки суди не встановили фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, та не перевірили доводи сторін і надані на їх підтвердження докази.

Усунути ці недоліки розгляду справи на стадії касаційного перегляду з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції неможливо.

Разом з тим, враховуючи, що допущені процесуальні недоліки можуть бути усунуті на стадії апеляційного перегляду, Верховний Суд, керуючись завданням цивільного судочинства та одним із основних принципів цивільного судочинства - розумність строків розгляду справи судом, дійшов висновку, що скасуванню відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підлягає оскаржуване судове рішення апеляційного суду з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно дати належну оцінку доводам і поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо, встановити розмір збитків, заподіяних ПП «Золота нива 1» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 23 серпня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович