Справа № 357/1786/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2019 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту,-

В С ТА Н О В И В :

Позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вказаним цивільним позовом посилаючись на те, що 13.10.2006 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №09-06-и/05, згідно якого останньому було надано кредит у сумі 31 000 дол. США на строк користування до 12.10.2021 року з оплатою по процентній ставці 11,6 % річних. Для забезпечення зобов`язань за кредитним договором 13.10.2006 року між банком та відповідачем був укладений іпотечний договір, відповідно до якого відповідачем передано банку в іпотеку квартири АДРЕСА_1 . 26.12.2018 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» укладений договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, відповідно до якого останній набув права та обов`язки первісного кредитора та іпотекодержателя за іпотечним договором. На момент придбання права вимоги позивачем у відповідача була наявна заборгованість в розмірі 29 133,39 дол США та пеня, у зв`язку з чим позивачем була направлена на адресу відповідача вимога щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в разі не задоволення вимог кредитора. Однак, боржник зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим позивач має намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Зазначає, що 16.01.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом в межах розгляду цивільної справи № 357/343/19 за позовом ОСОБА_2 до відповідача про стягнення заборгованості була винесена ухвала про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки, що зачіпає інтереси позивача як іпотеко держателя. У зв`язку з наведеним просить звільнити з-під арештів квартиру АДРЕСА_1 , які накладені на підставі ухвали суду від 16.01.2019 року.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, в зв`язку з чим підлягала залишенню без руху з наступних підстав.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Всупереч зазначеному, позивач вказаної норми не в повній мірі дотримався.

В п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути предявлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу установу, які у випадках передбачених законом виконують судові рішення.

За визначенням ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» боржник це особа, яка має виконати на користь обтяжувача забезпечене обтяженням зобов`язання, або майновий поручитель за таким зобов`язанням; особа, у володінні якої знаходиться майно, що належить обтяжувачу; особа, яка має виконати на користь обтяжувача зобов`язання за договором, на підставі якого виникло договірне обтяження; особа, яка відступила право вимоги, що є предметом обтяження.

Так, за правовідносинами, які склалися та за обставинами, викладеними в позові вбачається, що позивач, вважаючи себе належним власником арештованого майна, не погоджується з подальшим існуванням таких обмежень і обтяжень.

Однак, у відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Проте, в порушення вищевказаної вимоги, до позовної заяви не додано документів, які підтверджують, що спірне майно станом на день подачі позову до суду належить саме позивачу, оскільки з копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.02.2019 року вбачається, що ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» є лише іпотекодержателем об`єкту нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1

Разом з тим, як вбачається зі змісту положень ст. 4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи законні інтереси, а тому вимоги позивача про вирішення питання щодо можливого порушення його прав на майбутнє не може бути предметом розгляду у даній справі.

Зокрема, позивач посилаючись на ст. 526 ЦК України, зазначає, що невиконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором призвело до порушення права позивача, однак останнім не додано доказів посилання на документи, що підтверджують наявність порушення боржником зазначених зобов`язань.

Крім того, у позовній заяві в порушення норм п.6, 7, 8, 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, відсутні:

- відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

- відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Враховуючи виявлені недоліки, ухвалою суду від 20.02.2019 року зазначену позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Копію названої ухвали суду позивачу було направлено за вказаною ним в позовній заяві адресою, проте, поштове відправлення повернулось без вручення у зв`язку з закінченням терміну зберігання 09.03.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що в даному контексті також слід враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України", згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 910/33054/15.

Так, у даній справі саме Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» є позивачем, проте, ним не вживались заходи спрямовані на те, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження, у зв`язку з чим, зазначені в ухвалі суду від 20.02.2019 року недоліки позовної заяви у встановлені ухвалою строки не усунуто.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, суд вважає за необхідне подану позовну заяву повернути позивачу та роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту - повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяБ. І. Кошель