Справа № 236/2633/19
04 листопада 2019 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:
головуючої судді Саржевської І.В.,
при секретарі Олійник С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Лиман цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Бердянської міської ради Донецької області, Орган опіки та піклування Петровської районної у м. Донецьку ради, про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини,
15.07.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої дитини.
На обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що з 08.06.2002 року по 27.02.2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 . Під час шлюбу у них народилась спільна дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Після розірвання шлюбу неповнолітня донька залишилась проживати з матір`ю.
Відповідач не допомагав позивачці утримувати і виховувати спільну дитину. У 2005 році ОСОБА_1 зверталась до Петровського районного суду м. Донецька із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки, позов було задоволено. Після набрання законної сили відповідним рішенням суду позивачка зверталась до державного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження. За відкритим виконавчим провадженням відповідач сплачував аліменти до 20.06.2014 року, до його звільнення з ДП «Петровський завод вугільного машинобудування»; також зі змісту копій матеріалів виконавчого провадження, котрі є у розпорядженні позивача, вбачається зміна прізвища відповідача у 2012 році з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».
У зв`язку з тимчасовою окупацією представниками незаконних збройних формувань частини Донецької області позивачка з неповнолітньою дитиною на теперішній час мешкає у м. Бердянську Запорізької області, працює у ПрАТ «Бердянські жниварки», з 10.01.2018 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_9 .. Відповідач жодним чином не піклується про фізичний та духовний розвиток неповнолітньої доньки, не надає коштів на утримання дитини, не спілкується з донькою, не бере участі у її вихованні. З огляду на це, ОСОБА_1 просить суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дитини.
Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання ОСОБА_3 є АДРЕСА_1 .
Згідно із ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області.
За таких обставин цивільна справа відносно відповідача ОСОБА_3 підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області.
Позивач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, для участі в судовому засіданні не прибула, надала до суду заяву, в якій просила здійснювати судовий розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідача ОСОБА_3 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні не прибув, заяв про відкладення розгляду справи суду не надав, заперечень проти позову не висунув, про наявність поважних причин для неявки не повідомив, відзиву на позов не надав.
Представник Органу опіки та піклування Бердянської міської ради Донецької області в судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить рішення ухвалити на розсуд суду.
Орган опіки та піклування Петровської районної у м. Донецьку ради, належним чином повідомлено, відповідно до вимог ст 128 ЦПК України.
Ухвалою суду від 04.11.2019 року прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилась у м. Донецьку Донецької області, є громадянкою України, внесена до Державного реєстру фізичних осіб -платників податків (а. с. 7-8).
З позначень на арк. 10 копії паспорта громадянки України, копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , складеного відділом РАЦС Петровського РУЮ м. Донецька 11.05.2007 року, наданих позивачкою, вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , на теперішній час шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а. с. 7 зворотний бік; а.с.12).
Неповнолітня ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Донецьку (Петровський район) Донецької області, її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (а. с. 9). ОСОБА_5 є громадянкою України, документована паспортом № НОМЕР_2 , виданим 21.08.2017 року територіальним органом № 2317 ДМС України (а.с.10,22), внесена до Державного реєстру фізичних осіб -платників податків (а.с.11). Після розірвання шлюбу неповнолітня донька залишилась проживати з позивачкою.
Згідно з довідкою Бердянською загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11 від 25.01.2019 року № 19 неповнолітня ОСОБА_5 з 01.09.2014 року і дотепер є ученицею вказаного освітнього закладу; мати дитини ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню доньки, опікується її фізичним та духовним розвитком, відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок із адміністрацією школи та класним керівником; натомість батько дитини ОСОБА_10 жодного разу не відвідував школи, не спілкувався з педагогами, не виявляв зацікавленості успіхами у навчанні, станом здоров`я доньки (а.с.21).
Відповідач не допомагав позивачці утримувати і виховувати спільну дитину. У 2005 році ОСОБА_1 зверталась до Петровського районного суду м. Донецька із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки, позов було задоволено. Після набрання законної сили відповідним рішенням суду позивачка отримала виконавчий лист у справі № 2-4317, виданий 14.11.2005 року Петровським районним судом м. Донецька (а.с.15), зверталась до державного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження.
За відкритим виконавчим провадженням відповідач сплачував аліменти до 20.06.2014 року, до його звільнення з ДП «Петровський завод вугільного машинобудування» (а.с.23), має значну заборгованість по аліментах (а. с. 25-26). Зі змісту копій матеріалів виконавчого провадження, котрі є у розпорядженні позивача, вбачається зміна прізвища відповідача у 2012 році з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 »(а.с.24). Зміна прізвища відповідачем також встановлена рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.05.2016 року у справі № 236/924/16-ц (а.с.16-18).
Позивачка отримує в УСЗН Виконавчого комітету Бердянської міської ради тимчасову допомогу на дитину, батько якої ухиляється від сплати аліментів (а. с. 27,28).
ОСОБА_1 з 10.01.2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 (а.с.30), мешкає разом із чоловіком, неповнолітніми дітьми ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 29). Позивачка з 21.03.2017 року і дотепер працює у ПрАТ «Бердянські жниварки» (а. с. 32), отримує регулярні доходи у виді заробітної плати (а.с.33-35), добре характеризується за місцем роботи (а.с.31).
Органом опіки і піклування Бердянської міської ради Запорізької області до суду надано висновок від 11.10.2019 року № 01-2397/47-1, згідно з яким орган опіки залишив вирішення питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_13 по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_5 на розсуд суду .
Органом опіки та піклування Петровської районної у м. Донецьку ради на запит суду не надав висновку щодо доцільності(чи недоцільності) позбавлення батьківських прав ОСОБА_13 по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_5 .
Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , виходячи з такого.
Згідно зі ст. 32 Конституції України «Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України…». «…Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою» (ст. 51 Конституції України).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» «…Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків».
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» «Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини… Держава надає батькам … допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей…, захищає права сім`ї».
«Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили» (ст. 14 згаданого Закону).
Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття; малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Згідно зі ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі - позбавлення батьківських прав.
Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Відповідно до положень ст. 9 Конвенції ООН про права дитини Держави - Сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Суд погоджується із твердженням позивача ОСОБА_1 щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , оскільки відповідач життям та здоров`ям неповнолітньої доньки впродовж тривалого часу не цікавиться, матеріально та морально її не підтримує, не спілкується з дитиною, повністю відсторонився від виховання дитини.
При цьому суд звертає увагу на положення ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за якими до категорії дітей, позбавлених батьківського піклування, віднесено, зокрема, дітей, батьки котрих не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України.
Із досліджених судом письмових доказів убачається, що неповнолітня ОСОБА_5 мешкає у м. АДРЕСА_3 Запорізької області, разом зі своєю біологічною матір`ю, має добрі житлово-побутові умови, відвідує загальноосвітню школу в цьому ж населеному пункті, перебуває під спостереженням лікарів місцевого медичного закладу. Отже, ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне залишити дитину у позивача ОСОБА_1 ..
Згідно з ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Проте в розглядуваній справі суд рішення щодо стягнення аліментів на дитину не ухвалює, оскільки питання утримання дитини до її повноліття вже були врегульовані у рішенні Петровського районного суду м. Донецька у справі № № 2-4317, котре набрало законної сили .
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивач ОСОБА_1 у липні 2019 року звернулась до суду з вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав. За подання позовної заяви немайнового характеру щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн.(квитанція АТ КБ «ПриватБанк» від 27.03.2019 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи наведене, суд стягує витрати у розмірі 768,40 грн. з відповідача на користь позивача.
Суд додатково вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Керуючись ст. 150, 155, 164, 165, 166 СК України, ст. 3, 4, 10, 12, 13, 19, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 280, 281 ЦПК України, суд ,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; інформація щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків у справі відсутня) батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Додатково роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; інформація щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків у справі відсутня) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; як внутрішньо переміщена особа зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) понесені позивачем витрати щодо сплати судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Краснолиманський міський суд Донецької області до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст цього рішення суду виготовлено 04.11.2019.

Суддя -