Справа № 570/2351/17
Номер провадження 2/570/85/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Беднарчук Г.П.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги та усунення від права на спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом про надання права на спадкування після смерті її рідного брата - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , року разом із спадкоємцями першої черги спадкування за законом; та усунення від спадкування доньок спадкодавця.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що ОСОБА_6 на час смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 ; та чотири земельних ділянки, загальною площею 0,9526 га, що на території Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області.

Заповіт спадкодавцем складений не був. Спадкоємцями першої черги за законом є його доньки - відповідачі: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Позивачка є спадкоємицею другої черги, оскільки є рідною сестрою спадкодавця.

Усі ці роки (більше 20) ОСОБА_6 проживав одиноко, що підтверджується довідкою № 1915, виданою 2 жовтня 2016 року Великожитинською сільською радою Рівненського району Рівненської області.

Позивачка постійно відвідувала свого одинокого рідного брата, оскільки була його єдиною близькою людиною, крім неї близьких родичів більше не було. Вона прибирала житловий будинок, доглядала присадибну ділянку, готувала їжу, доглядала за братом та надавала йому усю необхідну допомогу.

На початку 2014 року ОСОБА_6 почав скаржитися на погане самопочуття та значні матеріальні труднощі. За результатами перевірки стану здоров`я ОСОБА_6 було встановлено діагноз - рак сечового міхура, що підтверджується епікризом та іншими медичними документами, які містяться у матеріалах справи. Після встановлення такого діагнозу позивачка в лютому 2015 року переїхала до брата на постійне місце проживання щоб доглядати, лікувати свого брата, оскільки він потребував постійного стороннього догляду, та проживала з ним до часу його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спадкодавець звертався до дочок за допомогою, повідомляв їм про свою хворобу, однак отримав відповідь, що у дочок немає грошей щоб його лікувати. Така відповідь була у присутності ОСОБА_7 , оскільки вона була біля свого брата та чула їхню розмову, обговорювала з братом в подальшому, і брат був дуже засмучений з даного приводу.

Таким чином відповідачі знали, що їхній батько важко хворий та потребує допомоги, однак відмовилися її надавати.

За наведеного позивачка просить суд ухвалити рішення, яким надати право на спадкування після смерті її рідного брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцями першої черги спадкування за законом; та усунути від спадкування відповідачок (доньок спадкодавця)

Представник відповідачів подав суду відзив. Зазначає, що надані позивачкою письмові докази є суперечливими. Так, одна довідка Великожитинської сільської ради Рівненського району Рівненської області (від 27.10.2016 р. № 1915) містить інформацію про те, що ОСОБА_6 проживав одиноко. А вже інша довідка (від 06.12.2016 р. № 2184) містить інформацію про те, що позивачка «здійснювала постійний догляд за братом ОСОБА_6 ».

Не відповідають дійсності твердження позивачки про те, що доньки не цікавилися умовами життя батька, не надавали йому допомогу. До того ж позивачка не повідомила доньок про те, що їх батько помер.

Не доведено, що спадкодавець потребував допомоги, а відповідачі ухилялися від надання цієї допомоги.

За наведеного просять суд відмовити у задоволенні позову.

Судом надсилалися документи у справі (позовна заява, додатки), повідомлення про час слухання справи для вручення їх відповідачкам.

Позивачкою та представниками сторін були заявлені клопотання про виклик свідків, про витребування доказів, про забезпечення позову, про доручення письмових доказів, які були задоволені судом.

Представник позивачки подала відповідь на відзив. Зазначає, що довідка сільської ради про те, що спадкодавець проживав одиноко не виключає той факт, що позивачка надавала своєму братові допомогу. Всю необхідну допомогу надавала саме вона. Відповідачка вживала заходи, спрямовані на отримання допомоги від відповідачок на лікування їхнього батька, але отримала відмову у такій допомозі. А тому вважає заявлений позов обґрунтованим.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та пояснила суду про обставини, що описані вище. Додала, що доньки спадкодавця є заможними та самодостатніми людьми, а тому вони могли надати матеріальну чи іншу допомогу на лікування батька, однак відмовилися це зробити.

Не заперечила той факт, що спадкодавець продав частину нерухомого майна, що йому належало, та грошові кошти у сумі 28 000 доларів США надіслав своїм донькам, котрі проживають у США. Також не заперечила, що спадкодавець мав рахунки у банках, на яких зберігалися його заощадження; і що ще до захворювання брата позивачка систематично перераховувала йому власні грошові кошти.

Представник відповідачів позов не визнав з підстав, що викладені у відзиві. Додав, що позивачка умисно не повідомила доньок ОСОБА_6 про смерть батька, щоб вони не встигли подати документи на прийняття спадщини, а зателефонувала їм тільки коли дізналася, що доньки вже подали документи на прийняття спадщини.

Позивачка повідомила суд, що з лютого 2015 р. вона переїхала на постійне місце проживання до брата ОСОБА_6 та проживала із ним до моменту смерті. Разом з тим, вона зареєстрована як ФОП, мала бізнес-торгову точку у місті Вишгород Київської області за місцем проживання і вела там бізнес, про що наголошувала у розмові з представником відповідачок під час неодноразових зустрічей у місті Києві. Племінник ОСОБА_6 у своїх свідченнях відзначив, що коли «він приїздив відвідати покійного, то не бачив позивачки. Більше того, він застав у будинку безлад, не випрану білизну та постіль».

ОСОБА_1 твердить, що продала свою двокімнатну квартиру і купила однокімнатну, щоб лікувати брата. Але, крім договору купівлі-продажу, позивачка не надала жодних доказів, що вона забезпечувала покійного брата медикаментами чи проводила ремонтні роботи у його будинку. У розмові з представником відповідачок позивачка наголошувала, що після продажу своєї квартири вона допомогла своєму сину купити квартиру.

ОСОБА_1 зазначає, що «доньки ухилялися від надання допомоги батьку, коли він був у безпорадному стані і потребував її допомоги». Але племінник, племінниця покійного наголошували, що ОСОБА_6 був інтелігентною і гордою людиною, інтровертом, не хотів завантажувати своїми проблемами близьких родичів, навіть тому довго дівчата не знали про його захворювання. Саме племінник, племінниця і двоюрідний брат ОСОБА_6 розповідали, що ОСОБА_6 любив дівчат, постійно з ними спілкувався. Також доньки неодноразово передавали ліки, і про це ствердили свідки.

За наведеного просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був братом позивачки та батьком відповідачок.

На час смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Заповіт спадкодавцем складений не був.

Спадкоємцями першої черги за законом є його доньки - відповідачки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Позивачка є спадкоємицею другої черги, оскільки є рідною сестрою спадкодавця.

На початку 2014 року ОСОБА_6 почав скаржитися на погане самопочуття.

За результатами перевірки стану здоров`я ОСОБА_6 було встановлено діагноз - рак сечового міхура, що підтверджується епікризом та іншими медичними документами, які містяться у матеріалах справи.

Позивачка зазначає, що її брат перебував у безпорадному стані, потребував допомоги, але відповідачки відмовилися надавати таку допомогу.

А тому наявні підстави для усунення їх від спадкування.

Проте зазначені обставини не були підтверджені в ході розгляду справи.

Позивачка пояснила, що розмовляла з матір`ю доньок, і та відповіла, що «в неї немає коштів щоб допомагати».

Позивачка не довела, що вона особисто мала розмову з доньками спадкодавця, і ті відмовили у наданні допомоги своєму батькові.

Так, доньки ОСОБА_6 постійно підтримували з ним контакт, цікавилися станом його здоров`я та передавали для нього необхідні ліки.

Наведені факти підтверджуються даними з програми інтернет-комунікації Skype (а.с. 192-197, том 1).

Згідно роздруківок, таке спілкування мало місце (дата, час спілкування (хв.:сек):

- 13.10.2014 р. (11:11),

- 29.10.2014 р. (05:08),

- 12.12.2014 р. (08:43),

- 06.01.2015 р. (21:29),

- 16.07.2015 р. (05:07),

- 16.07.2015 р. (07:31);

- 10.01.2016 р. (15:21),

- 06.05.2016 р. (27:50),

- 28.05.2016 р. (21:41).

Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що у травні місяці 2016 року від ОСОБА_5 з США поштовою посилкою надійшли ліки, і свідок їх передавала ОСОБА_17 , який ці ліки доставив у с. Великий Житин Рівненського району Рівненської області ОСОБА_6 .

Також під час перебування в США у середині липня місяця 2016 року донька ОСОБА_6 ОСОБА_5 передала їй ліки, і ці лики в послідуючому свідок передала ОСОБА_17 , який мав доставити їх у с. Великий Житин Рівненського району Рівненської області, де проживав ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що двічі отримував від ОСОБА_15 передачу, і двічі привозив передачу у село для ОСОБА_6 . Це були посилки з США.

В матеріалах справи відсутні будь-які факти, а долучені докази не дають жодних підстав вважати про те, що мало місце ухилення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від надання допомоги покійному батьку.

Відповідно до ст. 1224 Цивільного кодексу України повинно бути встановлено як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Позивачка не довела суду, що спадкодавець потребував допомоги своїх доньок, а вони мали можливість її надати, проте ухилялись від обов`язку її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягають з`ясуванню обставини про те, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємців за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Спадкодавець отримував пенсію, отже, мав дохід.

Спадкодавець був власником чотирьох земельних ділянок. Проте не провів відчуження жодної з них задля отримання додаткових коштів, які міг би використати для власних потреб у разі, коли цих коштів не вистачало б.

З медичної документації, вбачається, що ОСОБА_6 хворів, проте на її основі неможливо встановити, що спадкодавець весь час протягом хвороби перебував у безпорадному стані і потребував стороннього догляду, допомоги чи піклування.

З цього приводу відсутній лікарсько-консультативний висновок щодо потреби у постійному сторонньому догляді через хворобу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 повідомив суду, що при останньому огляді хворого він потребував сторонньої допомоги, і це було в 2016 році.

Із епікризу, долученого позивачкою до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_6 сам свідомо відмовлявся від запропонованого лікування.

Про цю ж обставину повідомив суду свідок ОСОБА_20

Позивачка зверталася до соціальних служб, і за її заявою за ОСОБА_6 були закріплені соціальні працівники, які надавали йому необхідну допомогу.

Така допомога надавалася з квітня 2016 року по липень 2016 року (а.с. 107, том 1).

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_6 постійно не потребував сторонньої допомоги.

Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 Цивільного кодексу України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

В п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при встановленні факту ухилення від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази звернення ОСОБА_6 до своїх доньок - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за матеріальною чи фізичною допомогою; а також того, що доньки свідомо ухилялись від надання такої допомоги.

Такі обставини не були встановлені під час розгляду справи.

За наведеного немає підстав для задоволення заявленого позову в частині усунення відповідачок від спадкування за законом після смерті їх батька.

В той же час заявлений позов в іншій частині підлягає до задоволення.

За положеннями ч.2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку:

1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо);

2) матеріальне забезпечення спадкодавця;

3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири;

4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3;

5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Після того, як захворів ОСОБА_6 , позивачка здійснювала за ним догляд, спілкувалася з ним, здійснювала матеріальне забезпечення спадкодавця; готувала йому їжу, прибирала у будинку, прала білизну.

Перед смертю ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані.

Позивачка ОСОБА_1 організувала професійний медичний догляд за братом вдома, привозила лікарів, медичний персонал для проведення необхідних медичних маніпуляцій, купувала усі необхідні медичні препарати.

І такий догляд здійснювався протягом тривалого часу.

Про дані обставини ствердили свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 .

За наведеного у суду наявні підстави для задоволення позову в частині заявлених вимог про надання права позивачці на спадкування після смерті її рідного брата ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із спадкоємцями першої черги спадкування за законом.

Позивачка не заявила про те, щоб понесені нею судові витрати були стягнуті з відповідача на її користь. Адже кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. І в даному випадку позивачка не бажає відшкодовувати понесені нею судові витрати. А суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі заявлених позивачкою вимог. Таким чином понесені позивачкою судові витрати залишаються покладеними на неї ж.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги та усунення від права на спадкування за законом - задоволити частково.

Надати ОСОБА_1 право на спадкування після смерті її рідного брата ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) разом із спадкоємцями першої черги спадкування за законом.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня проголошення, або безпосередньо до Рівненського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканка АДРЕСА_2 ; адреса для листування: АДРЕСА_3 ).

Відповідачка: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ).

Відповідачка: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ).

Представник відповідачів: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_5 ).

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 07.11.2019 року