Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 362/234/14-ц

провадження № 61-21162св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», підписану представником Павлюк Антоніною Анастасіївною , на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2014 року у складі судді: Лебідь-Гавенко Г. М. та ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Мережко М. В., Сержанюка А. С., Суханової Є. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» (далі - ПАТ «КБ «Експобанк», банк) звернулося із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту і забезпечення № 10/2007 USD від 24 грудня 2007 року.

Для забезпечення виконання зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 24 грудня 2007 року укладено договір поруки.

У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором станом на 27 листопада 2013 року утворилася заборгованість у розмірі 367 556,28 грн.

ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 14 824,95 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 27 листопада 2013 року 7,993 грн дорівнює 118 495,83 грн;

прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 84,98 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 27 листопада 2013 року 7,993 грн дорівнює 679,25 грн;

пеню за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості 29 237,36 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 27 листопада 2013 року 7,993 грн дорівнює 233 694,25 грн;

пеню за несвоєчасну сплату прострочених процентів з 15 грудня 2008 року до 27 листопада 2013 року 1 837,48 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 27 листопада 2013 року 7,993 грн дорівнює 14 686,95 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 3 441 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Експобанк» відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що банком не представлено належним чином оформлений і посвідчений розрахунок заборгованості, що містить суму фактичного погашення із зазначенням дати повернення платником суми кредиту за договором кредиту і забезпечення № 10/2007 USD від 24 грудня 2007 року, що позбавляє суд можливості достовірного, повного та об`єктивного розгляду справи, у тому числі щодо заявленої відповідачем вимоги про застосування позовної давності; не надано, з підстав відсутності у володінні та розпорядженні позивача, запитувані в ухвалі суду від 30 жовтня 2014 року документи, що підтверджують реалізацію автомобіля Dacia Logan, 2007 року випуску, ціну реалізації (37 837,38 грн - договір купівлі-продажу і т. п.), дату здійснення реалізації та підтвердження переведення коштів у рахунок погашення простроченої заборгованості, тобто, за наведених обставин позивач не довів свого права на вимогу про відшкодування заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору.

При відмові у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_2 суд зазначив, що солідарна відповідальність боржника та поручителя нормами ЦК України не передбачена.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «КБ «Експобанк» відхилено. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 листопада 2014 року залишено без змін.

Колегія суддів погодилася із висновком суду першої інстанції про недоведеність заборгованості відповідача за наданим позивачем розрахунком, оскільки вказана обставина, що має значення для справи, не підтверджена належними доказами, надані представником документи є недостатніми, такими, що не підтверджують достовірність та суперечать одне одному, зокрема, щодо суми наявної у відповідача заборгованості.

Аргументи учасників справи

У січні 2017 року ПАТ КБ «Експобанк» подало касаційну скаргу, в якій просило оскаржені рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Посилалось на порушення судами норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не надали належної оцінки доказам, наданим позивачем, які підтверджують заборгованість за кредитним договором. Вказавши про позовну давність суди не врахували, що строк кредитного договору закінчується 23 грудня 2014 року. Суд першої інстанції не витребовував розрахунок заборгованості, що містить суму фактичного погашення кредиту, а розрахунок заборгованості, який містить лише суму заборгованості був наданий суду. Також судам було надано виписку по особовому рахунку, в якій зазначено суми погашення кредиту та відсотків. Вказує, що позовна давність переривалася, оскільки у квітні та серпні 2011 року відповідач частково погашав заборгованість, а у січні 2013 року божник звернувся із листом до банку про списання боргу. Тому суди безпідставно відмовили у задоволенні позовних вимог до поручителя, оскільки застава та порука є різними видами забезпечення виконання зобов`язань. Суд першої інстанції не надав можливості позивачу надати пояснення щодо заяви про застосування позовної давності та звернутися із клопотанням про її поновлення.

Короткий зміст ухвал суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів частково приймає аргументи, які викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що 24 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір кредиту і забезпечення № 10/2007 USD, за яким банк надав позичальнику 24 грудня 2007 року кредит у сумі 20 000 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності, що підтверджується заявою на видачу готівки № 25 від 24 грудня 2007 року.

У договорі кредиту і забезпечення № 10/2007 USD від 24 грудня 2007 року сторони обумовили:

позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 12 % річних від суми кредиту, який, згідно пунктів 1.5, 2.2 надається для придбання автомобіля Dacia Logan, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , та, згідно пункту 1.3. повертається у строки, що визначені графіком, але не пізніше 23 грудня 2014 року (пункт 1.2, 1.3);

предмет застави - автомобіль Dacia Logan, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є власністю позичальника і за цим договором передається банку у заставу належним чином. У разі невиконання договору кредиту банк має право одержати задоволення своїх вимог із вартості предмету застави переважно перед іншими кредиторами (пункти 2.3.1, 2.4);

розрахунковим періодом для сплати процентів є період з першого по останнє число місяця, що передує місяцю сплати процентів. Позичальник щомісяця до 15 числа кожного місяця, сплачує проценти за користування кредитом на рахунок банку (пункт 3.5);

позичальник повертає кредит банку шляхом внесення готівки через касу банку/ переказу коштів на позичковий рахунок із спливом строку, що встановлений пунктом 1.3 цього договору та графіком повернення кредиту (пункт 3.7).

Графіком прогнозних погашень по кредиту (ануїтетна схема погашень) встановлено строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів - щомісяця до 15 числа включно кожного календарного місяця для основної заборгованості та процентів за користування кредитом.

24 грудня 2007 року між банком з ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником договору кредиту.

Згідно розрахунку простроченої заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед банком за договором кредиту і забезпечення № 10/2007 USD від 24 грудня 2007 року станом 27 листопада 2013 року розмір загальної заборгованості позичальника становить 367 556,28 грн, що складається з:

простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 14 824,95 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 27 листопада 2013 року 7,993 грн дорівнює 118 495,83 грн;

простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 84,98 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 27 листопада 2013 року 7,993 грн дорівнює 679,25 грн;

пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості 29 237,36 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 27 листопада 2013 року 7,993 грн дорівнює 233 694,25 грн;

пені за несвоєчасну сплату прострочених процентів з 15 грудня 2008 року до 27 листопада 2013 року 1 837,48 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти України за офіційним курсом НБУ на 27 листопада 2013 року 7,993 грн дорівнює 14 686,95 грн.

Дату початку прострочення заборгованості за кредитом зазначено 15 травня 2009 року, дату початку прострочення заборгованості за процентами - 15 грудня 2008 року.

18 січня 2013 року ОСОБА_1 подав голові правління АТ «КБ «Експобанк» заяву, з якої у травні 2011 року ним передано автомобіль, який є предметом застави, банку, що також підтверджується актом прийому-передачі автомобіля від 11 травня 2011 року та довіреністю від 11 травня 2011 року, укладеною ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_4 для розпорядження з правом експлуатування автомобілем Dacia Logan, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 за 18 серпня 2011 рік та виписки по особовому рахунку № НОМЕР_3 за 18 серпня 2011 рік, за якими 15 серпня 2011 року перераховано кошти на погашення простроченої заборгованості та погашення прострочених процентів по кредиту ОСОБА_1 , залишок простроченої заборгованості по закінченню періоду становить 2 847,01 доларів США, що в еквіваленті 22 693,52 грн; залишок прострочених процентів - 1 635,94 доларів США, що в еквіваленті 13 040 грн.

Згідно листа ПАТ «КБ «Експобанк» № 01-03/1900 від 08 серпня 2011 року, повідомлень-вимоги № 1401/2095 від 22 травня 2013 року, № 1401/2316 від 05 червня 2013 року, боржник та поручитель повідомлені про наявність у них заборгованості за договором, розмір прострочення якої за кредитом становить 14 824,95 доларів США, за процентами - 84,98 доларів США.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від правових висновків Верховного Суду України, викладених у постановах: від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, від 21 вересня 2016 року у справі № 6-1252цс16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

У пунктах 92, 93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Встановлення строку кредитування у кредитному договорі, що передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а, насамперед, для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів. Відтак, за вказаних умов початок перебігу позовної давності не можна визначати окремо для погашення всієї заборгованості за договором (зі спливом строку кредитування) і для погашення щомісячних платежів (після несплати чергового такого платежу).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що у договорі кредиту і забезпечення № 10/2007 USD від 24 грудня 2007 року сторони обумовили строк кредитування - не пізніше 23 грудня 2014 року (пункт 1.3). У пункті 3.7 договору кредиту і забезпечення № 10/2007 USD від 24 грудня 2007 року сторони домовилися, що позичальник повертає кредит банку шляхом внесення готівки через касу банку/ переказу коштів на позичковий рахунок із спливом строку, що встановлений пунктом 1.3 цього договору та графіком повернення кредиту. Позичальник зобов`язаний за вимогою банку повернути кредит, сплатити належні проценти, інші платежі та штрафні санкції до закінчення цього строку при виникненні будь-якої із подій, передбачених абзацом 2 пункту 3.7 (Т. 1, а. с. 11-14).

Повідомленням від 08 серпня 2011 року № 01-03/1900 (Т. 1, а. с. 23) банк повідомив ОСОБА_1 , що станом на 08 серпня 2011 року ним порушено графік повернення кредиту і порушено строки сплати процентів за договором і заборгованість ОСОБА_1 перед банком станом на 08 серпня 2011 року складає:

залишок за кредитом - 12 220,53 доларів США;

прострочена заборгованість за частиною кредиту - 5 715,36 доларів США;

прострочена заборгованість за відсотками за кредитом - 1 761,66 доларів США;

прострочена заборгованість за комісією за кредитне обслуговування - 0 грн;

поточна заборгованість за відсотками становить - 127,40 доларів США;

заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту - 50 907,75 грн.

У повідомленні зазначено, що згідно абзацу 2 пункту 3.7. договору банк вимагає повернення кредиту, сплати належних процентів та інших платежів до закінчення договору, а саме у строк до 18 серпня 2011 року у зв`язку із порушенням строків сплати процентів.

Разом із тим, згідно позовних вимог банк просить стягнути заборгованість за договором кредиту і забезпечення станом на 27 листопада 2013 року у розмірі 367 556,28 грн

Крім того, 18 січня 2013 року ОСОБА_1 подав голові правління АТ «КБ «Експобанк» заяву, згідно якої у травні 2011 року ОСОБА_1 передано автомобіль, який є предметом застави, банку, що підтверджується актом прийому-передачі автомобіля від 11 травня 2011 року та довіреністю від 11 травня 2011 року, укладеною ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_4 для розпорядження з правом експлуатування автомобілем Dacia Logan, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (Т. 1, а. с. 112, 116, 117). Поясненнями від 30 жовтня 2014 року ПАТ «КБ «Експобанк» повідомляє, що згідно пункту 5.5.3 договору кредиту 15 серпня 2011 року автомобіль було реалізовано у позасудовий спосіб і кошти від реалізації у сумі 37 837,38 грн були переведені у рахунок погашення простроченої заборгованості за кредитом та на погашення прострочених процентів (Т. 1, а. с. 110), на підтвердження чого банк надає виписку по особовому рахунку № НОМЕР_2 за 18 серпня 2011 року (Т. 1, а. с. 111).

У абзаці 1 частини першої статті 60 ЦПК України (у редакції, чинній на момент ухвалення оскарженого рішення) передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У частині другій статті 303 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) вказано, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Тлумачення статей 10, 212 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції) свідчить, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню.

У матеріалах справи наявні: розрахунок простроченої заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед АТ «КБ «Експобанк» за договором кредиту 110/2007USD від 24 грудня 2007 року станом на 27 листопада 2013 року (Т. 1, а. с. 7-9), виписка по особовому рахунку № НОМЕР_2 за 18 серпня 2011 року (Т. 1, а. с. 102, 111), виписка по особовому рахунку № НОМЕР_4 за період з 31 березня 2011 року по 18 жовтня 2015 року (Т. 1, а. с. 155-207).

Апеляційний суд: не дослідив, наявні у матеріалах справи, докази; не встановив коли настав строк виконання основного зобов`язання; не з`ясував за який період нарахована заборгованість; не врахував, що після настання строку виконання основного зобов`язання кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України; не перевірив чи має місце пропуск позовної давності по кожному черговому платежу за кредитним договором. Тому апеляційний суд зробив передчасний висновок про залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Таким чином, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Це унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити частково, ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», підписану представником Павлюк Антоніною Анастасіївною , задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року скасувати.

Передати справу № 362/234/14-ц на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2016 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук