ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 396/392/19

провадження № 22-ц/4809/1481/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В. В.

учасники справи :

позивач Фермерське господарство «Хлібодар»,

представник позивача адвокат Дмитрух Дмитро Миколайович,

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Редакційно видавниче об`єднання «Новоукраїнські новини»,

представник відповідача головний редактор Пиріг Аліна Володимирівна,

представник відповідача за довіреністю Погасій Ігор Петрович,

відповідач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_2 за довіреністю Погасій ОСОБА_3 ,

третя особа - Малотимошівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакційно видавниче об`єднання «Новоукраїнські новини» та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2019 року у складі судді Гарбуз О. А. у справі за позовом Фермерського господарства «Хлібодар» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакційно видавниче об`єднання «Новоукраїнські новини», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Малотимошівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року Фермерське господарство «Хлібодар» звернулось в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакційно видавниче об`єднання «Новоукраїнські новини», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Малотимошівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Зазначало, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в тижневику «Новоукраїнські новини» №49 (11183) поширено публікацію, автором якої є ОСОБА_4 , під назвою «Аудит совісті, або ж наскільки громада готова захищати свого голову?..»: «ФГ «Хлібодар» не сплачувало до сільського бюджету і за землю, на якій знаходиться їх магазин та тракторна бригада. А це ті кошти, які б могли піти на розвиток території. От тому вони й «воюють» з головою сільської ради Аллою Поліщук, завдяки якій вони і почали сплачувати цей податок у цьому році. Її звинувачують у бездіяльності, але ж саме завдячуючи її наполегливості, було проведено перевірку по сплаті даним господарством податків. І в результаті цього до бюджетів різних рівнів повернуто 220 тисяч гривень» (Дану інформацію підтвердили нам і в податковій інспекції)». Вказана інформація є недостовірною, порушує права господарства на недоторканність ділової репутації, є образою та завдає моральної шкоди.

Фактичне нав`язування авторами статті суспільної думки про позивача як юридичну особу, що уникає сплати податків та порушує податкове законодавство - зводить нанівець напрацьовану багатьма роками ділову репутацію позивача, оцінку якої надано як мешканцями територіальної громади так і органами виконавчої влади. ФГ просило суд визнати недостовірною, такою, що є наклепом, ображає, принижує ділову репутацію ФГ «Хлібодар» негативну інформацію , поширену в тижневику «Новоукраїнські новини» 49 (11183) від 08 грудня 2018 року в публікації під назвою «Аудит совісті, або ж наскільки громада готова захищати свого голову?..» , автором якої є ОСОБА_5 Комісаренко; зобов?язати відповідача ТзОВ «РВО «Новоукраїнські новини» спростувати поширену неправдиву інформацію шляхом опублікування в тижневику «Новоукраїнські новини» судового рішення в цій справі на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростоване повідомлення не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили; стягнути солідарно з відповідачів ТзОВ «РВО «Новоукраїнські новини», з ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 120 000 грн. та розподілити судові витрати (т. 1 а.с. 7-12).

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2019 року позов задоволено частково. Визнано недостовірною, такою що є наклепом, ображає, принижує ділову репутацію Фермерського господарства «Хлібодар» інформацію, поширену в тижневику «Новоукраїнські новини» № 49 (11183) від 08 грудня 2018 року в публікації під назвою «Аудит совісті, або ж наскільки громада готова захищати свого голову?..», автором якої є ОСОБА_5 Комісаренко ОСОБА_6 Зобов`язано ТзхОВ «Редакційно-видавниче об`єднання «Новоукраїнські новини» спростувати поширену неправдиву інформацію шляхом опублікування в тижневику «Новоукраїнські новини» судового рішення в цій справі на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили.

В частині солідарного стягнення з відповідачів на користь ФГ «Хлібодар» на відшкодування моральної шкоди 120 000 грн. відмовлено. Стягнуто з ТзОВ «Редакційно- видавниче об`єднання «Новоукраїнські новини», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ФГ «Хлібодар» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, по 512 грн. 27 коп. з кожного (т. 1 а.с. 164-169).

Суд мотивував своє рішення тим, що оцінюючи зміст, форму, спосіб та лексичний стиль викладення у даній статті стовно керівництва ФГ «Хлібодар», дійшов висновку, що вказана інформація є негативною, оскільки засіб масової інформації поширив інформацію про несплату (повну чи часткову) позивачем податків за використання земельних ділянок, чим фактично звинуватив у здійсненні правопорушення позивача, переконує потенційних отримувачів такої інформації про недобропорядність особи, а тому така інформація є фактичним, а не оціночним судженням. Суд врахував, що до адміністративної чи кримінальної відповідальності позивач не притягувався. Відповідачі не довели наявності фактів несплати позивачем податків, довідка Малотимошівської сільської ради Нововукраїнського району про несплату ФГ «Хлібодар» податків не є допустимим доказом, оскільки спростовується фінансовим звітом суб?єкта малого підприємництва. Засіб масової інформації перед поширенням інформації, розуміючи її негативний зміст, не виконав свого обов?язку щодо її правдивості, вказана інформація не є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб?єктів владних повноважень чи інших осіб, в межах здійснення покладених на них обов?язків. Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважав недоведеними (т.1,а.с.163-169).

В апеляційній скарзі ТзОВ «РВО «Новоукраїнські новини» просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зазначає, що суд першої інстанції не визначився щодо суті спірного повідомлення, не зробив однозначних висновків щодо того, чи відноситься спірна інформація до тверджень фактичного характеру, чи вона є оціночними судженнями, тому висновки суду є необгрунтованими. Суд не прийняв до уваги, що спірна інформація є цитатою. Автором висловлювання є бухгалтер сільської ради Наталія ОСОБА_7 , про що зазначено в тексті самої публікації і не спростовується самим автором. Відповідно до п.3 ч. ст.42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні», редакція, журналіст не несуть відповідальність, якщо вони є дослівним відтворенням публічних виступів або повідомлень суб?єктів владних повноважень, фізичних та юридичних осіб. Фізична особа, як передбачає ч.2 ст.392 ЦК України, яка поширює інформацію, отриману з офіційних джерел не зобов?язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Спірна інформація отримана журналісткою О. ОСОБА_8 з офіційного джерела від посадової особи сільської ради, дослівно процитована у публікації, тому відсутні підстави для притягнення ТзОВ «РВО «Новоукраїнські новини» та журналіста до відповідальності за поширення спірних відомостей. Крім того, спірна інформація є достовірною, підтверджена доказами і не підлягає спростуванню.

В інформації, викладеній у спірній статті мова йшла про факти ухилення позивача від оформлення прав на земельні ділянки, якими він фактично користується, внаслідок чого не сплачувались в повному обсязі податки до бюджету. Лише у 2018 році після проведення відповідної перевірки позивач погасив свої грошові зобов?язання, тому викладена у статті інформація є достовірною. Спірна інформація має значення для широкої громадськості і відноситься до питань суспільного інтересу, оскільки несплата податків, або їх сплата в неповному обсязі це недотримання громадою належних їй коштів. Зобов?язавши «Новоукраїнські новини» здійснити спростування шляхом опублікування в тижневику «Новоукраїнські новини» судового рішення у справі на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення, суд не врахував вимоги до спростування, як способу правового захисту, передбачені ст.37 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні». Обсяг спростування не може більше ніж удвічі перевищувати обсяг спростовуваного матеріалу. Суд поклав на відповідача обов?язок, який не передбачений законом (т. 1 а.с. 202-208).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Зазначає, що спірна інформація отримана з офіційного джерела - від посадової особи сільської ради, яка ґрунтується на актах перевірки ДФС, звіту земельного органу влади, звернень територіальної громади і народного депутата про факт захоплення майна і земель позивачем і самовільного використання активу громади без укладення договорів оренди і сплати податків. Інформація процитована в публікації дослівно, є достовірною, а тому не підлягає спростуванню. Суд не дав оцінку зверненню сільради до місцевої прокуратури про виявлені факти безпідставного захоплення майна і земель громади позивачем, ухилення від укладення договорів оренди, звіту управління Держкомзему у Новоукраїнському районі, направленому до Новоукраїнської РДА щодо протиправного використання позивачем без оформлення договорів оренди 50 га землі та об?єктів торгівлі без сплати майнової оренди . Суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідачів про витребування доказів з ДФС, які захищені ст.17 Податкового кодексу України (т. 1 а.с. 193-199).

Апеляційне провадження відкрито 17 вересня 2019 року. 27 вересня 2019 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 05 листопада 2019 року (т. 1 а.с.210, 243-244).

У відзив і на апеляційну скаргу ТзОВ «РВО «Новоукраїнські новини» та на апеляційну скаргу ОСОБА_2 адвокат Дмитрух Д.М., який діє в інтересах позивача просив апеляційні скарги відхилити, а рішення суду залишити без змін. Зазначає, що інформація щодо несплати податків не відноситься до оціночних суджень, оскільки її можна перевірити. Така інформація підлягає спростуванню, як недостовірна. Розмір та ставки податків які сплачує позивач, встановлені Податковим кодексом України. Твердження відповідачів щодо несплати позивачем податків на суму 220 000 грн. спростовується листом ГУ ДФС у Кіровоградській області від 03 січня 2019 року. Ні магазину, ні тракторної бригади у ФГ «Хлібодар» на балансі та в користуванні немає, що підтверджується фінансовим звітом суб?єкта малого підприємництва. Відповідачі не довели належними та допустимими доказами, що поширена інформація є достовірною. (т. 1 а.с. 221- 225, 231-236).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ТзОВ «РВО «Новоукраїнські новини» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Зазначає, що вимоги апеляційної скарги ними визнаюється та підтримуються. Рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим. Оскільки інформація є суспільно важливою, достовірною та цитатою, а відтак не може сприйматись як така, що визнана недостовірною, та такою, що є наклепом, ображає ділову репутацію ФГ, не може бути спростована. (т. 2 а.с. 1-4).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що вимоги відповідачів викладі в апеляційних скаргах нею визнаються. Вважає, що виконання рішення суду щодо спростування інформації, яка була поширена у газеті не має жодного законодавчого підґрунтя та є прямим порушенням всіх норм та законодавчих гарантій журналістів та Закону України «Про інформацію». Наведена у статті інформація є цитатою та отримана від офіційного джерела та відповідно ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа яка поширює таку інформацію не зобов`язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування. Інформація, викладена у статті підтвержується належними доказами, які судом не взяті до уваги та їм не надано правової оцінки. Банківські виписки свідчать, що ФГ «Хлібодар» сплатило у 2018 році грошові зобов`язання на підставі згідно акту перевірки податкової інспекції від 03 серпня 2018 року, отже вказана інформація є достовірною (т. 2 а.с. 9-12).

Інші учасники не надали відзив на апеляційні скарги.

Представник відповідача ТзОВ «РВО «Новоукраїнські новини», який є і представником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали апеляційні скарги.

Представники позивача заперечили проти доводів апеляційних скарг товариства та ОСОБА_2 і просили рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Представник третьої особи - Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, повідомлений під розписку про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив (т.2 а.с.15).

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка представника третьої особи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «РВО «Новоукраїнські новини» - Погасія І.П., який є і представником відповідача ОСОБА_2 , пояснення ОСОБА_2 , пояснення представників позивача та пояснення ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 08 грудня 2018 року в тижневику «Новоукраїнські новини» № 49 (11183) надруковано статтю, автором якої є ОСОБА_4 , під назвою «Аудит совісті, або ж наскільки громада готова захищати свого голову?..» з інформацією: «ФГ «Хлібодар» не сплачувало до сільського бюджету і за землю, на якій знаходиться їх магазин та тракторна бригада. А це ті кошти, які б могли піти на розвиток території. От тому вони й «воюють» з головою сільської ради Аллою ОСОБА_9 , завдяки якій вони таки почали сплачувати цей податок у цьому році, її звинувачують у бездіяльності, але ж саме завдячуючи її наполегливості, було проведено перевірку по сплаті даним господарством податків. І в результаті цього до бюджетів різних рівнів повернуто 220 тисяч гривень» (Дану інформацію підтвердили нам і в податковій інспекції)» (т1 а.с.20 на звороті, а.с. 161).

Як на підставу позову про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформаці позивач посилався на те, що у вказаній статті була поширена відповідачами недостовірна інформація про несплату господарством податків, вчинення неправомірних дій, впливає на ділову репутацію відповідача.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до ділової репутації.

Позивач повинен довести факт поширення інформації, а відповідач зобов`язаний надати належні докази про те, що поширена ним інформація є достовірною.

Задовольняючи позов ФГ «Хлібодар» в частині визнання недостовірною, такою, що є наклепом, ображає, принижує ділову репутацію ФГ «Хлібодар» інформацію, поширену в тижневику «Новоукраїнські новитни» № НОМЕР_1 в (11183) від 08 грудня 2018 року в публікації засобу масової інформації під назвою: «Аудит совісті, або ж наскільки громада готова захищати свого голову?..», автором якої є ОСОБА_4 , в частині зобов?язання ТзОВ «РВО «Ново- українські новини» спростувати поширену неправдиву інформацію шляхом опублікування в тижневику «Новоукраїнські новини» судового рішення не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, суд виходив з того, що засіб масової інформації поширив інформацію про несплату позивачем податків за використання земельних ділянок, якою фактично звинувачує його у здійсненні податкового правопорушення, вказана інформація є негативною. Інформація є недостовірною, оскільки ФГ не притягувалось до адміністративної чи кримінальної відповідальності, тому відповідач не просто критикував, а фактично ОСОБА_10 у вчиненні правопорушень. Відповідачами не доведено належними та допустимими доказами факти несплати позивачем податків.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає, оскільки до висновків про наявність підстав для задоволення позову в частині визнання недостовірною та спростування недостовірної інформації, суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заперечуючи проти позову та посилаючись на достовірність поширеної інформації, автор статті ОСОБА_11 та ТзОВ «РВО «Новоукраїнські новини» зазначали, що інформація була отримана з офіційного джерела - від посадової особи сільської ради ОСОБА_7 Н. ОСОБА_12 , процитована у публікації дослівно.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та стаття 34 Конституції України передбачають, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів, змістом чого є свобода дотримуватися своїх поглядів, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Частиною 1 ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно ст.94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Як роз?яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009 року № 1, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб- підприємців, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, які здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно зі статею 68 Конституції України кожен зобов?язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

За змістом частини першої статті 302 ЦК України фізична особа має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію.

Згідно ч.2 ст.302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію з офіційних джерел (інформація органів державної влади, органів місцевого самоврядування, звіти, стенограми тощо), не зобов?язана перевіряти її достовірність та не несе відповідальності в разі її спростування.

За положеннями статті 29 Закону України «Про інформацію» суспільство має право на отримання суспільно необхідної інформації і предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов?язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

При цьому суспільство також має право на отримання інформації, яка відповідає дійсності та надає можливість суспільству здійснити її оцінку самостійно на основі усіх фактів та різноманіття думок щодо оцінки такої інформації та її значення для суспільства, тому важливо, щоб інформація, яка поширюється будь-яким способом, а особливо засобами масової інформації або лідерами суспільної думки, посадовими особами, державними службовцями, відповідала дійсності, з одного боку, а з другого була суспільно значуща та задовольняла попит суспільства на необхідність контролю за їх діяльністю.

Стаття 10 Конвенції захищає право журналістів розголошувати інформацію, яка становить громадський інтерес, за умови, що вони діють сумлінно та використовують перевірену фактичну базу; та надають «достовірну та точну» інформацію, як того вимагає журналістська етика (справи від 22 жовтня 2007 року «Lsndon, Otchakovsky Laurens and July v. France « та від 19 червня 2003 року «Pedersen and ІНФОРМАЦІЯ_2 v. Denmark»).

Повідомлення новин, засноване на інтерв?ю або відтворені висловлювань інших осіб, відредагованих чи ні, становить один з найбільш важливих засобів, за допомогою яких преса може відігравати свою важливу роль «сторожового пса суспільства» (справа від 26 листопада 1991 року «The Observer and The Guardian v/ RThe United Kingdom).

У таких справах слід розрізняти ситуації, коли такі висловлювання належали журналісту і коли були цитатою висловлювання іншої особи, оскільки покарання журналіста за участь у поширенні висловлювань інших осіб суттєво завадила б пресі сприяти обговоренню питань суспільного значення та не повинно розглядатись, якщо для іншого немає винятково вагомих причин.

Українське законодавство надає журналістам імунітет від цивільної відповідальності за дослівне відтворення матеріалу. Суд звертає увагу на те, що це положення у загальному плані відповідає його підходу до свободи журналістів поширювати висловлювання, зроблені іншими (рішення від 23 вересня 1994 року у справі «Йерзільд проти Данії» (Jersild v. Denmark), п. 35, Series А, № 298 та рішення у справі «Тома проти Люксембургу» (Thoma v. Luxembourg), заява № 38432/97, п. 62, ECHR 2001-III).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, на вказані норми права уваги не звернув та не надав оцінку змісту статті, не дав оцінку тій обставині чи є інформація, яку просить визнати недостовірною позивач, висновками самого журналіста, чи вказана інформація була поширена з джерела іншого засобу посадової особи сільської ради.

Матеріалами справи та поясненнями представника відповідачів, відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поясненнями представника позивача ОСОБА_13 , наданими в судовому засіданні апеляційного суду, підтверджується, що між сільським головою Малотимошівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області та керівництвом ФГ «Хлібодар» існує конфлікт зв?язку з тим, що на пропозицію сільського голови укласти договори земельних ділянок, які фактично використовуються фермерським господарством та не здійснюється сплата податків за користування землею, голова ФГ відмовився.

Так, 30 жовтня 2018 року Малотимошівська сільська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області зверталась до заступника керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури з інформацією про те, що сільською радою виявлено факти самовільного зайняття земельних ділянок головою фермерського господарства ОСОБА_14 та користування земельними ділянками з 2008 року під магазином та тракторною бригадою (господарський двір ФГ «Хлібодар») без заключення договорів із сільською радою (т.1,а.с.48).

29 серпня 2017 року Малотимошівська сільська рада зверталась до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області щодо проведення перевірки правоустановлюючих документів тракторної бригади ФГ «Хлібороб» (майно колишнього ВАТ «Більшовик»), якою ФГ користується протягом десяти років, податки не сплачує (т.1,а.с.49).

Згідно Звіту Управління Держкомзему в Новоукраїнському районі Кровоградської області за результатами комплексного вивчення питання дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель на території Малотимошівської сільської ради відповідно до розпорядження голови Новоукраїнської РДА від 12 березня 2011 року за № 180-р встановлено, що ФГ «Хлібодар» використовує земельну ділянку площею 50,0 га без заключення договорів оренди. Крім того, на території Малотимошівської сільської ради знаходяться 5 об?єктів торгівлі (магазин), з них один об?єкт ОСОБА_14 , на який правоустановлюючі документи відсутні, орендна плата не сплачується (т.1,а.с.99-100).

Суд не дав належну правову оцінку тій обставині, що підставою для випуску статтів газеті стало колективне звернення з підписами людей до редакції газети, які висловили свою підтримку сільському голові Малотимошівської сільської ради. Журналісту ОСОБА_11 , автору статті:»Аудит совісті, або ж наскільки громада готова захищати голову?» депутат районної ради ОСОБА_15 у розмові повідомив, що він припускає: « ОСОБА_16 , конфлікт з сільським головою виник у місцевих фермерів саме через те, що ті не в повному обсязі сплачували податки». Про це ж сказала й бухгалтер сільської ради Наталія Сокуренко: «ФГ «Хлібодар» не сплачувало до сільського бюджету і за землю, на якій знаходиться їх магазин та тракторна бригада. А це ті кошти, які б могли піти на розвиток території. От тому вони й «воюють» з головою сільської ради Аллою ОСОБА_9 , завдяки якій вони таки почали сплачувати цей податок у цьому році, її звинувачують у бездіяльності, але ж саме завдячуючи її наполегливості, було проведено перевірку по сплаті даним господарством податків. І в результаті цього до бюджетів різних рівнів повернуто 220 тисяч гривень».

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_13 підтвердила, що тракторна бригада використовується ОСОБА_14 , але по документам вона належить ВАТ «Більшовик». Підтвердила, що договір оренди земельної ділянки, на якій розміщена тракторна бригада не укладався. Підтвердила використання магазину без укладення договору оренди.

Також представник пояснила, що фермерським господарством використовувались земельні ділянки, а договори оренди були в процесі розробки. Підтвердила, що 03 серпня 2018 року здійснювалась перевірка ФГ, за результатами якої було складено акт податковим органом, донараховані податки були сплачені.

Відповідачем ОСОБА_2 суду першої інстанції було надано Виписку по рахунку ФГ «Хлібодар» від 21 серпня 2018 року, відповідно до якої за актом від 03 серпня 2018 року ФГ сплатило грошові зобов?язання в сумі 160 291,77 грн.; 520,00 грн. та 26025,51 грн.. (т.1,а.с.101).

Акт перевірки ФГ «Хлібодар» від 03 серпня 2018 року позивач не надав ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Фінансовий звіт суб?єкта малого підприємництва ФГ «Хлібодар» за 2017 рік не спростовує доводів відповідачів та надані ними письмові докази, якими підтверджено використання позивачем земельних ділянок, у тому числі під тракторною бригадою в с.Тимошівка без укладення договорів оренди земельних ділянок та не доводить сплату позивачем податків (т.1,а.с.70-71,72).

Фінансовий звіт не є належним та допустимим доказом, оскільки правові підстави користування земельною ділянкою підтверджуються договорами оренди та первинними бухгалтерськими документами щодо сплати податків.

Довідка про відсутність заборгованості з платежів ФГ «Хлібодар», надана ГУ ДФС у Кіровоградській області у 2019 році на запит представника позивача, не спростовує доводи відповідачів про те, що грошові зобов?язання зі сплати податків були сплачені у серпні 2018 року після проведення податковим органом перевірки.

Випискою по рахунку ФГ «Хлібодар» про сплату грошових зобов?язань підтверджується інформація надана бухгалтером Малотомишівської сільської ради ОСОБА_7 Н ОСОБА_17 . у статті газети про сплату податків за результатами перевірки.

Інформація, поширена відповідачами щодо позивача, не є недостовірною, оскільки існує перелік конкретних фактів, які відбулися. Відповідачі надали докази про те, що така інформація відповідає дійсності, що підтверджується матеріалами справи.

Суд вважає, що поширена відповідачами інформація про позивача мала достатнє фактичне підґрунтя, а суспільство має законне право на отримання такої інформації.

За таких обставин суд першої інстанції безпідставно визнав інформацію викладену у спірній статті, як недостовірну, безпідставно визнав її наклепом, такою, що ображає, принижує ділову репутацію ФГ «Хлібодар».

Обгрунтованими є доводи апеляційних скарг ТзОВ РВО «Новоукраїнські новини» та ОСОБА_2 про те, що спірна інформація отримана журналісткою ОСОБА_11 з офіційного джерела від посадової особи сільської ради, а саме бухгалтера сільської ради ОСОБА_2 , ця інформація дослівно процитована у публікації, що підтверджено ОСОБА_2 , не є висновками самого журналіста.

Новини, які базуються на інтерв?ю або відтворенні висловлювань інших осіб, є одним з найважливіших способів інформування громадськості.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» та пункті 46 рішення цього суду від 15 липня 2010 року в справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (заява № 16695/04) наголошено, що свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання пункту 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Пункт 2 статті 10 Конвенції майже не надає можливостей для обмеження свободи вираження поглядів, коли йдеться про питання, які становлять суспільний інтерес.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення в частині задоволення позовних вимог про визнання недостовірної інформації та спростування вказаної інформації з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, відповідно до ст.376 ЦПК України рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ст.141 ЦПК України у зв?язку із скасуванням рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відмовою у позові, з ФГ «Хлібодар» на користь ТзОВ РВО «Новоукраїнські новини» підлягає до стягнення сплачений ними судовий збір у зв?язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в сумі 2305 грн.20 коп. та на користь ОСОБА_2 судовий збір у зв?язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в сумі 2305 грн.20 коп. ..

Керуючись ст.268, п.2 ч.1ст. 374, ст.376, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакційно видавниче об`єднання «Новоукраїнські новини» та апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 15 липня 2019 року в частині задоволених позовних вимог, розподілу судових витрат.

В задоволенні позову Фермерського господарства «Хлібодар» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакційно видавниче об`єднання «Новоукраїнські новини», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про захист ділової репутації, спростування недостовірної інформації, відмовити.

Стягнути з Фермерського господарства «Хлібодар»(27142, с. Мала Тимошівка, Новоукраїнський район Кіровоградської області, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Редакційно видавниче об`єднання «Новоукраїнські новини» (27100, вул. Соборна,32/22,кв. АДРЕСА_1 .Новоукраїнка, Кіровоградська область, ) судовий збір в сумі 2 305 грн.20 коп..

Стягнути з Фермерського господарства «Хлібодар» на користь ОСОБА_2 (( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 2 305 грн.20 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2019 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді

Т. М. Авраменко

В. В. Черненко