ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 643/10426/17-ц

провадження № 22ц/818/4801/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Маміної О.В., Яцини В.Б.

перевіривши відповідність вимогам закону апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2017 року в складі судді Єрмак Н.В. по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2017 року позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» - задоволено.

На вказане заочне рішення суду поштою 23 травня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву про його перегляд.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду поштою 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 02 вересня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору - залишено без задоволення; апеляційну скаргуОСОБА_1 - залишено без руху та апелянту надано строк 10 днів для приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог статті 356 ЦПК України, а саме зазначення третьої особи ОСОБА_2 та надання для неї копії апеляційної скарги, сплати судового збору в сумі 2400,00 грн. або надання доказів щодо наявності підстав для відстрочення сплати судового збору з дня отримання копії цієї ухвали.

Зокрема, в ухвалі зазначено, що апелянтом не наведено підстав для відстрочення сплати судового збору та не надано до суду відповідних доказів свого скрутного майнового стану, тому його клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Разом з тим, ОСОБА_1 роз`яснено, що він не позбавлений права звернутися до суду із заявою про відстрочення сплати судового збору, надавши відповідні докази, які б свідчили про наявність підстав для відстрочення сплати судового збору.

Копію вказаної ухвали судді направлено на адресу ОСОБА_1 02 вересня 2019 року та повторно 07 жовтня 2019 року.

21 жовтня 2019 року ОСОБА_1 отримано копію вказаної ухвали судді, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 147).

Проте, апелянтом вказані недоліки до теперішнього часу не усунуто.

Будь-яких клопотань, пов`язаних з апеляційною скаргою, або квитанції про сплату судового збору від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Частиною 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.

Принцип юридичної визначеності як складова частина конституційного принципу верховенства права зобов`язує апелянта самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

Частиною 2 статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, вважаємо за необхідне визнати апеляційну скаргу ОСОБА_1 неподаною та повернути її апелянту, а справу направити до суду першої інстанції.

Апелянту роз`яснюється, що відповідно до ч.2 ст.357, ч.7 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення (а саме, в разі приведення апеляційної скарги у відповідність до вимог статті 356 ЦПК України, зокрема, зазначення третьої особи ОСОБА_2 та надання для неї копії апеляційної скарги, сплати судового збору в сумі 2400,00 грн. або надання доказів щодо наявності підстав для відстрочення сплати судового збору та подання апеляційної скарги в передбаченому законом порядку).

Керуючись ч.3 ст.185, ст.357 ЦПК України

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2017 року в складі судді Єрмак Н.В. по справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування вважати неподаною та повернути апелянту, а справу направити до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина