Справа №345/4397/19
Провадження № 2/345/1633/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2019 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого - судді Миговича О.М.

секретаря - Бабійчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші в порядку спрощеного позовного провадженнясправу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування та зняття з реєстрації за місцем проживання, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 та зобов`язати зняти його з реєстраційного обліку.

Позовні вимоги мотивує тим, що він являється власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . За вказаною адресою окрім нього, зареєстрований ОСОБА_2 Відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але більше двох років не проживає. Жодних особистих речей відповідача в будинку немає, витрати на утримання будинку не несе.

Тому з даним позовом змушений звернутися до суду.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.10.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

Позивач подав до суду заяву в якій вказав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити.

Відповідач подав заяву в якій вказав, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення, розгляд справи проводити у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, ОСОБА_1 являється власником житлового будинку з господарськми будівлями та спорудами, що знаходиться АДРЕСА_1 - (а.с.4).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої ЦНАП Калуської міської ради відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 - (а.с.7)

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов від 24.09.2019 року, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1 , однак з серпня 2017 року не проживає - (а.с.8).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово.

Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним.

Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку /квартири/ визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Разом з тим, вимога щодо зняття з реєстрації ОСОБА_2 з житлового будинку по АДРЕСА_1 , не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Виходячи з того, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім`ї власника такими, що втратили право користування житловим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин.

Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Жодних належних та допустимих доказів на спростування вказаних вище обставин, відповідач суду не подала.

Враховуючи вище наведене, оскільки відповідач не проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1 понад строки встановлені законодавством, тому його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у вказаному житловму будинку.

В задоволенні решти позову відмовити.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до оригіналу квитанції №406 від 01.10.2019 року, ОСОБА_1 проведено оплату адвокату Перегінець Д.М. за надання правничої допомоги в розмірі 1000,00 грн. (а.с. 16).

А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1000,00 витрат за надання правової допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», відповідно до ст. 150,156 ЖК України, ст. ст. 29, 383, 405 ЦК України, ст.ст. 12,13, 81 ЦПК України, керуючись ст.ст. 76, 259, 263, 265, 273, 289 ЦПК України, суд,

р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 в користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 - 1768,40 грн. судових витрат.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий :