Справа № 303/3915/19
номер рядка стат. звіту - 39
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2019 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючої - судді Курах Л.В.

за участю секретаря судових засідань Багин Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Мукачівської РДА та висновку Служби у справах дітей Мукачівської РДА, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Мукачівської районної адміністрації Закарпатської області №199 та висновку служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації №501/01-08 від 29.04.2019 року «Про підтвердження місця проживання дітей».

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що він є батьком ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачами порушено вимоги п.72-1 Постанови Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» , а саме заява, яка була подана містила прохання про виїзд за кордон дітей без згоди батька, а також не було надано довідку про реєстрацію місця проживання дітей та відповідача, не надано підтвердження про відправлення рекомендованого листа у відповідності до вимог ст..157 СК України

З поданого відзиву в.о. Голови Державної адміністрації Данканич А. вбачається, що із заявленими вимогами не погоджуються повністю, при цьому зазначає що до органу опіки та піклування Мукачівської РДА звернулася ОСОБА_3 з заявою про надання дозволу на виїзд дітей, а також додано копії документів, які є необхідні у відповідності до вимог закону для прийняття відповідного рішення і службою у справах дітей за результатами розгляду зазначених документів, відвідування та спілкування з дітьми було підготовлено висновок від 29.05.2019 року про підтвердження проживання дітей з їх матір`ю для їх тимчасового виїзду за межі України, в подальшому висновок служби у справах дітей Мукачівської райдержадміністраціях про підтвердження місця проживання дітей ухвалили затвердити.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, натомість подала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, при цьому позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився натомість подав заяву про розгляд справи без його участі, при цьому просить врахувати заперечення , які наявні в матеріалах справи і в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

Як вбачається зі ст. 3 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

За пп. 3 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється зокрема: без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 (справа № 712/10623/17) вказала на те, що положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, а тимчасовий виїзд дитини за кордон (із визначенням конкретного періоду) у супроводі того з батьків, з ким визначено її місце проживання та який здійснює забезпечення дитині рівня життя, необхідного для всебічного розвитку, не може беззаперечно свідчити про позбавлення іншого з батьків дитини передбаченої законодавством можливості брати участь у її вихованні та спілкуванні з нею. У такій категорії справ узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність в одного з батьків права відмовити в наданні згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон з іншим з батьків є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є сторони по справі дані обставини не заперечували.

Відповідно до рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2011 року шлюб між сторонами розірвано, Дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено на вихованні ОСОБА_3 ..

Як вбачається з матеріалів справи 23.04.2019 року ОСОБА_3 звернулась до голови Мукачівської районної державної адміністрації про надання дозволу на виїзд за кордон малолітніх дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без згоди батька ОСОБА_2 з метою навчання та надала відповідний перелік документів, а саме: копію свідоцтва про народження ОСОБА_8 , копію свідоцтва про народження ОСОБА_7 , рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11.10.2011 року про розірвання шлюбу, довідку виконкому Чинадіївської селищної ради про склад сім`ї ОСОБА_3 від 22.04.2019 року, копію листа батькові дитини від 16.05.2019 року, квитанцію про направлення рекомендованого листа батькові дитини від 20.05.2019 року, характеристику ОСОБА_3 , акт обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_3 від 22.04.2019 року, підтвердження початкової школи ОСОБА_6 про прийом учнів до свого закладу.

У відповідності до ч. 5 ст. 157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Згідно п. 72-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для підтвердження місця проживання дитини під час вирішення питання її тимчасового виїзду за межі України з метою, визначеною частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України (лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей), той з батьків, з ким проживає дитина, подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини такі документи:

заяву;

копію паспорта заявника;

копію паспорта дитини (у разі наявності);

довідку про реєстрацію місця проживання заявника (у разі коли в паспорті відсутні дані про реєстрацію місця проживання);

довідку про реєстрацію місця проживання дитини;

копію свідоцтва про народження дитини; копію рішення суду про розірвання шлюбу (у разі наявності);

підтвердження про відправлення рекомендованого листа згідно з вимогами, передбаченими абзацом першим частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України (у разі наявності).

Обґрунтовуючи неправомірність висновку та рішення про підтвердження місця проживання дитини, відповідач вказує на невиконання матір`ю дитини вимог п. 72-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» , а саме заява, яка була подана містила прохання про виїзд за кордон дітей без згоди батька, а не підтвердження місця проживання дітей, а також не було надано довідку про реєстрацію місця проживання дітей та заявниці, не надано підтвердження про відправлення рекомендованого листа у відповідності до вимог ст..157 СК України про повідомлення його про намір вивезти дітей за межі України.

Згідно п. 72-1 Постанови Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року служба у справах дітей за результатами розгляду зазначених документів, відвідування дитини за місцем її проживання, проведення бесіди з тим із батьків, хто проживає окремо від дитини (у разі можливості її проведення), або бесіди з дитиною, яка досягла 14 років, готує висновок про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України за формою згідно додатком 13 та один з таких проектів рішень/розпоряджень районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади:

про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України;

про відмову у затвердженні такого висновку.

Підставами для відмови у затвердженні висновку про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України є:

неподання заявником документів, передбачених цим пунктом;

наявність рішення суду, в якому визначено місце проживання дитини з іншим із батьків або відкриття провадження у справі щодо визначення місця проживання дитини.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що замість довідки про реєстрацію дітей та заявника було надано довідку про склад сім`ї.

Звертаючись з позовом до суду ОСОБА_2 ставить питання про скасування розпорядження голови Мукачівської районної адміністрації Закарпатської області від 05.06.2019 року №199 та висновку служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації №501/01-08 від 29.04.2019 року про підтвердження місця проживання дітей.

Стосовно вищезгаданого висновку слід зазначити що в матеріалах справи такий відсутній, а поданий висновок позивачем датований 29.05.2019 року. Оскільки, позивачем під час підготовчого судового засідання не ставилося питання про уточнення позовних вимог в частині дати його винесення , то в задоволенні в цій частині позову слід відмовити.

Розпорядженням голови Мукачівської районної адміністрації Закарпатської області від 05.06.2019 року №199 було затверджено висновок служби у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації №227/01-08 від 20.03.2019 року, хоча висновок , який наданий відповідачем до відзиву датований 29.05.2019 року, який саме висновок було розглянуто та затверджено є незрозумілим.

Виходячи з наведеного, затвердження розпорядженням голови Мукачівської районної адміністрації Закарпатської області висновку служби у справах дітей Мукачівської районної адміністрації про підтвердження місця проживання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.06.2019 року №199 не відповідає вимогам закону, за таких обставин позовні вимоги в цій частині слід задоволити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10-13, 28, 76, 77, 79-81, 209, 214-215, 224-226, 268 ЦПК України, СУД -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Органу опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації, Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування розпорядження голови Мукачівської РДА та висновку Служби у справах дітей Мукачівської РДА - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Мукачівської районної адміністрації Закарпатської області № 199 «Про затвердження висновку служби у справах дітей Мукачівської районної адміністрації про підтвердження місця проживання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для їх тимчасового виїзду за межі України».

В задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасування висновку служби у справах дітей Мукачівської районної адміністрації № 501/01-08 від 29.04.2019 року «Про підтвердження місця проживання дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , для їх тимчасового виїзду за межі України» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5. Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 р.) через Мукачівський міськрайонний суд.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканець АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач 1: Орган опіки та піклування Мукачівської районної державної адміністрації, м.Мукачево, вул.Штефана Августина, 21, Закарпатської області, .

Відповідач 2: Служба у справах дітей Мукачівської районної державної адміністрації, м.Мукачево, вул.Штефана Августина, 21, Закарпатської області, .

Повний текст рішення виготовлено 07 листопада 2019 року.

Головуюча Л.В. Курах