КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752 /8977/18 Головуючий у 1 інстанції - Плахотнюк К.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2019 р. Київський Апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду

цивільних справ :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Заришняк Г.М., Рубан С.М.

При секретарі - Діденко А.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного

суду в порядку спрощеного позовного провадження

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,

3-особа: орган опіки та піклування Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації

про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 квітня 2019 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-особа: орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 03.05.2018 р. і до досягнення дитиною повноліття або ж зміни матеріального стану сторін. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 18 квітня 2019 р. в частині позбавлення його батьківських прав, та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог у частині позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відмовити, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

В частині стягнення аліментів рішення суду не оскаржено.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони по страві перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 року, мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10).

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва ухваленим 19.10.2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 11).

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 17.10.2014 р. було зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с 21).

Позивачка ОСОБА_2 разом із малолітнім сином ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи та довідкою виданою головою правління ОСББ «Домашній затишок»(а.с.18, 19).

Згідно довідки ліцею «Голосіївський» № 241 м.Києва малолітній ОСОБА_3 , 2007 р.н. навчається в ліцеї «Голосіївський» № 241 м.Києва з 2013 року в 5-Д класі.

За час навчання дитини в ліцеї, вихованям займалась мати ОСОБА_2 , яка приводить та забирає дитину з ліцею, цікавиться навчанкям дитини, приймає участь в житті ліцею, відвідує батьківські збори. Крім того, приводить та забирає з ліцею дитину ОСОБА_4 чоловік ОСОБА_2 - ОСОБА_6 . За час перебування дитини в ліцеї батько, ОСОБА_3 жодного разу не відвідував шкільний, заклад, не цікавився життям дитини (а.с.20).

Згідно ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральной Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року, приділяється першочергова увага якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Так, обґрунтовуючи позов ОСОБА_2 зазначала, що з моменту розірвання їх з відповідачем шлюбу відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні та вихованні їхнього сина, взагалі не цікавиться його життям та розвитком.

Згідно висновку виконавчого органу Київської міської ради служби у справах дітей та сім`ї №214 від 19.10.2018 р. та психологічного обстеження малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено надійну форму прив`язаності до матері та вітчима, яку вони повноцінно підтримують. У дитини визначено відсутність емоційної прив`язаності до батька, за рахунок його довготривалої відсутності та небажання приймати повноцінну участь в його житті. У разі відсутності активної участі ОСОБА_1 у житті сина та регулярного спілкування з ним, позбавлення батьківських прав батька не чинитиме травматичного впливу на психіку дитини.

Суд правильно вважав, що зазначені обставини є підставою для висновку суду, що відповідач ОСОБА_1 це цікавиться життям та здоров`ям малолітнього ОСОБА_3 , не надає матеріальної допомоги на його утримання, тривалий час, не спілкується з сином, не цікавиться його життям, розвитком і вихованням.

Згідно ст.164 СК України, п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення; і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з некр, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування; слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному (для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Згідно висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 3.12.2018 р. №100-19318 орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.85-90).

Заперечуючи проти позбавлення батьківських прав відносно сина представник відповідача стверджував, що позивачка перешкоджає ОСОБА_1 у спілкуванні з сином, у зв`язку із чим останній не може приймати участь у вихованні дитини, однак доказів на підтвердження цих заперечень не суду надано. Також відсутні і докази того, що відповідач звертався до відповідного органу опіки з приводу встановлення часу для можливого відвідування дитини, для спілкування та можливості відповідачу брати участь у вихованні дитини.

Оскільки, судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконує своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина ОСОБА_3 без поважних причин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.04.2019 р. - залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 6.11.2019 р.

Головуючий : Судді :