ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9412/19 Справа № 212/6299/19 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/6299/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони

позивачка: ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гузєв Ігор Григорович, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року, яке ухвалене суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 05 вересня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ :

У липні 2019 року позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє Гузєв І.Г. , звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання нею професійного захворювання внаслідок роботи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК у 2019 році їй первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 15% з 6 травня 2019 року до 01 червня 2020 року, з наступним переоглядом 01.05.2020 року.

Вважає, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням їй спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просила суд стягнути на її користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 62 595,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивачки, просить збільшити його розмір до заявленого нею у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Внаслідок втрати професійної працездатності позивачка не має змоги вести звичне життя, вимушена постійно проходити курси лікування, не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивачка, внаслідок отримання професійного захворювання, постійно відчуває біль в грудній клітці під час дихання, сухий кашель, головний біль, біль та обмеження рухів у шийному відділі та попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією у ліву ногу, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, затерпання рук, мерзлякуватість кистей, запаморочення, порушення сну, швидку втому. При цьому, наводить в апеляційній скарзі, як приклад, Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц, якою з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 275 000 гривень, за умови що позивачем втрачено 100 % професійної працездатності. Також посилається на постанову Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року по справі № 6-65цс11, якою визнано розумним та справедливим розмір грошової компенсації на відшкодування батькам моральної шкоди, завданої вбивством їх сина в 1 мільйон гривень.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 у період з 25.02.1997 року по 18.08.1999 року працювала гірником дільниці технічного контролю шахти «Гвардійська» ВО «Кривбасруда» ВАТ «Кривбасзалізрудком», з 18.08.1999 року по 27.04.2016 року працювала лаборантом-радіометристом підземної дільниці виробничого контролю рудо підготовки шахт «Гвардійська», «Октябрська» та «Родіна» ДП Криворізького державного залізорудного комбінату, ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником яких є ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с.24-29).

27.04.2016 року позивачка була звільнена за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 29).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 09 січня 2019 року № 17 у позивачки встановлено професійне захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня ( а.с. 19-20).

Відповідно до п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07 лютого 2019 року, причинами виникнення професійного захворювання є концентрація пилу з вмістом кристалічного кремнію діоксиду від 10% до 70 % в повітрі робочої зони - 3,2 мг/м3 при гранично допустимій 2,0 мг/м3. ( а.с. 101-14).

У пункті 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07 лютого 2019 року оцінка умов праці підземного лаборанта-радіометриста гірничої інспекції з технічного контролю якості руд ПАТ «Кривбасзалізрудком» ОСОБА_1 відносяться: - за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня ( шкідливі); за показниками мікроклімату - до 3 класу 1 ступеня ( шкідливі). Загальна оцінка умов праці відноситься до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). ( а.с. 10-14).

Відповідно до п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07 лютого 2019 року, зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи в гірничій інспекції з технічного контролю якості руд ПАТ «Кривбасзалізрудком» підземним лаборантом-радіометристом з 18.08.1999 року по 27.04.2016 року, ОСОБА_1 виконувала комплекс робіт з відбору проб гірничої маси вручну з вагонів рухомого складу дільниці ВШТ, їх розділення та підготовки до проведення аналізу на приборі, ведення звіту відібраних проб та кількості вагонів гірничої маси протягом зміни. Внаслідок порушень в роботі системи витяжної вентиляції умови праці характеризувалися впливом підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

У пункті 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 07 лютого 2019 року вказано, що осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (із зазначенням статей, пунктів законів та інших нормативно-правових актів, вимоги яких порушені), встановити неможливо, враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 16 років 8 місяців в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівників структурних підрозділів.

Висновком МСЕК від 23.05.2019 року ОСОБА_1 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в розмірі 15 %, - ХОЗЛ з 06 травня 2019 до 01 червня 2020 року (а.с.8,9).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивачки моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З Акту розслідування професійного захворювання від 07 лютого 2019 року вбачається, що причиною професійного захворювання позивачки є тривалий стаж роботи (16 років 08 місяців) на підприємстві відповідача в умовах шкідливих виробничих факторів ( а.с.10-14).

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивачки у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачці була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються її нормальні життєві зв`язки, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки відчуває постійно відчуває біль в грудній клітці під час дихання, сухий кашель, головний біль, біль та обмеження рухів у шийному відділі та попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією у ліву ногу, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, затерпання рук, мерзлякуватість кистей, запаморочення, порушення сну, швидку втому. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у її здоров`ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований нестійкий стабілізаційний стан її здоров`я, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачці ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і вона має право на її відшкодування.

З Акту розслідування професійного захворювання від 07 лютого 2019 року вбачається, що причинами професійного захворювання позивачки є тривалий стаж роботи (16 років 08 місяців) на підприємстві відповідача в умовах шкідливих виробничих факторів. Працюючи в гірничій інспекції з технічного контролю якості руд ПАТ «Кривбасзалізрудком» підземним лаборантом-радіометристом з 18.08.1999 року по 27.04.2016 року, ОСОБА_1 виконувала комплекс робіт з відбору проб гірничої маси вручну з вагонів рухомого складу дільниці ВШТ, їх розділення та підготовки до проведення аналізу на приборі, ведення звіту відібраних проб та кількості вагонів гірничої маси протягом зміни. Внаслідок порушень в роботі системи витяжної вентиляції умови праці характеризувалися впливом підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивачки, яке завдає їй фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини відповідача, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачці заподіяна моральна шкода під час її роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною її професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивачки щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивачки та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачці заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що вона, на теперішній час, втратила професійну працездатність у розмірі 15 %. Після втрати працездатності, у позивачки змінилися умови життя, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки вона постійно відчуває біль в грудній клітці під час дихання, сухий кашель, головний біль, біль та обмеження рухів у шийному відділі та попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією у ліву ногу, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, затерпання рук, мерзлякуватість кистей, запаморочення, порушення сну, швидку втому. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивачки, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, внаслідок отриманого професійного захворювання, тривалості праці позивачки в шкідливих умовах, що перевищували нормативи, тільки на ПАТ «Кривбасзалізрудком» (16 років 08 місяців), що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 15 00,00 грн. до 35 000,00 грн.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», на користь держави, підлягає стягненню судовий 1152,60 грн. за подання позивачкою апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гузєв І.Г. - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 вересня 2019 року змінити, збільшити розмір моральної шкоди, стягнутого з відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 з 15 000,00 гривень до 35 000 (тридцять п`ять) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» за подання апеляційної скарги позивачкою на користь держави судовий збір у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривень 60 копійок

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повне судове рішення складено 06 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: