Постанова

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 310/7045/13-ц

провадження № 61-17577св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,

учасники справи:

позивач - фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ,

відповідачі: Виконавчий комітет Бердянської міської ради, Реєстраційна служба Виконавчого комітету Бердянської міської ради, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2016 року у складі судді Троценко Т. А. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Спас О. В., Полякова О. З., Онищенка Е. А.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2013 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Бердянської міської ради, Реєстраційної служби Виконавчого комітету Бердянської міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, скасування свідоцтва про право власності та рішення про реєстрацію.

Позов мотивований тим, що 27 грудня 2006 року між ним та Бердянською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0151 га, розташованої біля квіткового магазину «Клумба» вздовж пр. Праці в м. Бердянську Запорізької області.

Призначення земельної ділянки - для розміщення майданчику відпочинку та благоустрою території строком до 01 грудня 2011 року, який 22 листопада 2011 року було продовжено до 01 грудня 2016 року.

Договір оренди укладено на підставі пункту 2.5 рішення одинадцятої сесії 5 скликання Бердянської міської ради від 07 грудня 2006 року «Про передачу в оренду земельних ділянок», та зареєстровано у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр ДЗК при Держкомзему України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 березня 2007 року № 94.

Позивач зазначав, що 02 вересня 2009 року Виконавчим комітетом Бердянської міської ради було прийнято рішення № 459, яким ОСОБА_2 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю на АДРЕСА_1 .

Підставою для прийняття цього рішення стало рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2008 року та розпорядження міського голови від 31 липня 2009 року № 385-р «Про присвоєння поштової адреси».

Позивач вважав, що рішення № 459 порушує його права як орендаря земельної ділянки, оскільки власність ОСОБА_2 розташована на земельній ділянці площею 63 кв. м, яка виділена йому в оренду.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 06 грудня 2011 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2008 року про визнання права власності за ОСОБА_2 на нерухоме майно скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні її позову відмовлено. Таким чином, рішення Виконавчого комітету Бердянської міської ради № 459 прийнято на підставі рішення суду, яке скасовано.

Позивач зазначав, що Виконавчим комітетом Бердянської міської ради було перевищено свої повноваження при прийнятті цього рішення, оскільки державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили, проте виконком Бердянської міської ради у порушення пункту 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 видав ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю на пр . АДРЕСА_1 .

Посилаючись на викладені обставини, просив суд визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Бердянської міської ради від 02 вересня 2009 року № 459 в частині видачі ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на нерухоме майно, розташоване на АДРЕСА_1 ; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно, та скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби виконкому Бердянської міської ради про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 1229024 від 29 березня 2013 року. Поновити пропущений строк позовної давності, оскільки дізнався про існування спірного рішення суду та рішення № 459 виконкому Бердянської міської ради тільки у вересні 2011 році з іншої цивільної справи, відразу став звертатися до суду з позовами, які спочатку розглядалися в порядку адміністративного судочинства, а в подальшому було визначено, що справа повинна розглядатися в порядку ЦПК.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правомірність користування ФОП ОСОБА_1 земельною ділянкою у зв`язку з відсутністю підстав для укладання договору оренди ним не доведена, і у цих правовідносинах він не може вважатися належним позивачем, тобто особою, права якої порушені незаконними рішеннями органу виконавчої влади. Сам факт того, що продовжує діяти договір оренди земельної ділянки, не дає ОСОБА_1 права на звернення до суду з вказаним позовом, оскільки похідність його права оренди земельної ділянки залежить від правомірності його набуття, а в цій частині наявні рішення суду про незаконність набуття земельної ділянки в оренду, тому підстав для судового захисту права, набутого протизаконно, останній не має.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2017 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою та просить, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ФОП ОСОБА_1 є орендарем земельної ділянки на підставі договору оренди, який було поновлено до 01 жовтня 2021 року та презумпцію правомірності цього договору не спростовано; орган місцевого самоврядування своїм рішенням повторно оформив право власності на той самий об`єкт, на який право власності вже визнано рішенням суду.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 02 вересня 2009 року Виконавчим комітетом Бердянської міської ради винесено рішення № 459, пунктом 4.1 якого вирішено оформити право власності за ОСОБА_2 право власності на будівлю на АДРЕСА_1, що складається з основної будівлі «А», замощення І.

01 жовтня 2009 року видане свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Бердянської міської ради від 02 вересня 2009 року № 459.

27 грудня 2006 року між ФОП ОСОБА_1 та Бердянською міською радою укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,0151 га, розташованої біля квіткового магазину «Клумба» вздовж пр. Праці в м. Бердянську Запорізької області.

Призначення земельної ділянки - для розміщення майданчику відпочинку та благоустрою території строком до 01 грудня 2011 року, який 22 листопада 2011 року було продовжено до 01 грудня 2016 року.

Державний інспектор з контролю за використанням та охороною земель Управління Держкомзему у м. Бердянську склавакт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 25 листопада 2011 року, де вказано, що рішенням від 24 лютого 2011 року № 62 «Про передачу в оренду земельних ділянок» частина земельної ділянки, яку використовує ОСОБА_1 , надана в оренду ОСОБА_2 , і на ній розташована мала архітектурна форма - торгівельний павільйон.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2008 року за ОСОБА_2 визнано право власності на магазин, який розташований на земельній ділянці площею 63 кв. м в м. Бердянську без зазначення поштової адреси.

За заявою ОСОБА_2 від 13 липня 2009 року розпорядженням міського голови від 31 липня 2009 року № 385-р магазину, що належить ОСОБА_2 , присвоєно поштову адресу - пр. Праці, 31-л, м. Бердянськ.

На підставі заяви ОСОБА_2 , рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2008 року та розпорядження міського голови від 31 липня 2009 року винесене спірне рішення № 459, пунктом 4.1 якого вирішено оформити право власності ОСОБА_2 на будівлю на пр. Праці, 31-л, що складається з основної будівлі «А», замощення І.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2014 року, позов Бердянського міжрайонного прокурора до Бердянської міської ради, за участю третіх осіб: ОСОБА_1 , Головного управління Держкомзему у Запорізькій області, ОСОБА_2 , про скасування окремого пункту рішення, задоволено, скасовано пункт 2.5 рішення № 8 Бердянської міської ради Запорізької області від 07 грудня 2006 року «Про передачу в оренду земельних ділянок».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частинами першою і другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання у користування.

Згідно до статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з статтею 52 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради.

Встановивши, що судовими рішеннями встановлена незаконність та безпідставність набуття ОСОБА_3 права оренди земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно відповідача, зокрема те, що проект відводу земельної ділянки ФОП ОСОБА_1 містить підроблені підписи, а тому є незаконним та скасовано пункт 2.5 рішення № 8 Бердянської міської ради Запорізької області від 07 грудня 2006 року «Про передачу в оренду земельних ділянок», який стосується безпосередньо спірної земельної ділянки на захист прав орендаря якої спрямований цей позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги про те, що ФОП ОСОБА_1 є орендарем земельної ділянки на підставі договору оренди, який було поновлено до 01 жовтня 2021 року та презумпцію правомірності цього договору є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України 2004 року обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Оскільки постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2012 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2014 року,скасовано пункт 2.5 рішення № 8 Бердянської міської ради Запорізької області від 07 грудня 2006 року «Про передачу в оренду земельних ділянок», а тому не можна поновити те, що визнано недійсним.

Доводи касаційної скарги про те, що орган місцевого самоврядування своїм рішенням повторно оформив право власності на той самий об`єкт, на який право власності вже визнано рішенням суду, висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

При вирішенні справи суди правильно визначили характер правовідносин між сторонами, вірно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надали належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

В. М. Сімоненко