У Х В А Л А

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 640/15222/14-ц

провадження № 61-17973ск 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хлопова Андрія Володимировича,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хлопова Андрія Володимировича.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року скаргу задоволено частково.

Визнано бездіяльність державного виконавця заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хлопова Андрія Володимировича, щодо не закінчення виконавчих проваджень №47024816, 47024822, 47024830 неправомірною.

Зобов`язано державного виконавця заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хлопова Андрія Володимировича прийняти рішення про закінчення виконавчих проваджень №47024816, 47024822, 47024830. В решті скарги відмовлено.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду на підставі якого видані виконавчі листи та відкриті виконавчі провадження №№ 47024816, 47024822, 47024830 , скасоване, вказані виконавчі провадження підлягають закінченню.

Районний суд вважав, що наявність не закінчених виконавчих проваджень порушує принцип правової визначеності ОСОБА_1 , як складової принципу верховенства права.

Постановою Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року апеляційну скаргу заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хлопова А. В. задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 червня 2019 року скасовано.

Відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хлопова А. В..

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області судовий збір у розмірі 1921 грн., сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Скасовуючи ухвалу районного суду, апеляційної інстанції, виходив з того, що суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про те, що наявність постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві не є перешкодою для закінчення виконавчого провадження.

Апеляційний суд посилався на положення Закону України «Про виконавче провадження» та вказував, що після повернення виконавчого документу стягувачеві виконавче провадження завершується. Тому, відсутні підстави для закінчення вже завершеного виконавчого провадження, оскільки на виконанні у державного виконавця відсутній сам виконавчий лист.

03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року, в якій просив скасувати це судове рішення, посилаючись на те, що апеляційний суд неправильно застосували норми Закону України «Про виконавче провадження» та просив залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 75 617,97 доларів США, суму заборгованості за пенею та штрафом по кредитному договору у розмірі 96 869,46 грн. та судовий збір (а.с.8-9).

Постановами державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хлопова Андрія Володимировича від 25 березня 2015 року відкриті виконавчі провадження №47024816, 47024822, 47024830 на виконання вищевказаного рішення суду (а.с.11,20).

Державним виконавцем вчинено ряд виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду (а.с.26-31).

29 листопада 2017 року виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» суми заборгованості за кредитним договором по виконавчим провадженням №47024816, 47024822, повернуто стягувачу, з посиланням на те, що законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Виконавчий документ за провадженням № 47024830 повернуто стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.50).

З інформації про виконавче провадження станом на 24 травня 2019 року вбачалось, що стан виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 визначено як «завершені» (а.с.15-24).

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30 січня 2019 року задоволена заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2014 року. Заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 04 листопада 2014 року скасовано.(а.с.10-11).

Згідно статті 18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв на час відкриття виконавчих проваджень, передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, в тому числі якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Підстави закінчення виконавчого провадження передбачені статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до п.5 вказаної статті, виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачені такі два окремих процесуальних рішення державного виконавця як повернення виконавчого документу стягувачеві, так і закінчення виконавчого провадження.

При цьому Закон не містить посилання на те, що державний виконавець після повернення виконавчого документу стягувачеві може винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Суд встановив, що 29 листопада 2017 року виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» суми заборгованості за кредитним договором по виконавчим провадженням №47024816, 47024822, 47024830 повернуто стягувачу (а.с.37). Повторно виконавчий документ на примусове виконання до ВДВС з 2017 року не надходив.

Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанцій про те, що після повернення виконавчого документу стягувачеві виконавче провадження завершується, тому відсутні підстави для закінчення вже завершеного виконавчого провадження, оскільки на виконанні у державного виконавця відсутній сам виконавчий лист.

Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Доводи касаційної скарги про порушення норм процесуального та матеріального права не встановлено та не спростовують висновків суду.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись абзацом 3 частини 4 статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 03 вересня 2019 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Хлопова Андрія Володимировича.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров