Дата документу 30.10.2019
Справа № 334/5077/19
Провадження № 2-к/334/9/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Мінадзе Д.Ю.,

розглянув матеріалами клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Совєтського районного суду м. Тули від 09.08.2018 року про стягнення коштів з ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Совєтського районного суду м. Тули від 09.08.2018 року про стягнення коштів з ОСОБА_2 .

Про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Совєтського районного суду м. Тули від 09.08.2018 року, Ленінський районний суд м. Запоріжжя у відповідності до ст. 467 ЦПК України повідомив ОСОБА_2 про надходження до суду клопотання про примусове виконання на території України рішення іноземного суду та запропонував ОСОБА_2 надати свої заперечення та докази або відмовитися від подання заперечень.

ОСОБА_2 своїх заперечень до суду не надав, тому на підставі частини 2 статті 395 ЦПК України, а саме якщо після подання боржником заперечень у письмовій формі або у разі його відмови від подання заперечень, а так само коли у місячний строк з часу повідомлення боржника про одержане судом клопотання заперечення не подано, суддя постановляє ухвалу, в якій визначає час і місце судового розгляду клопотання, про що сторони повідомляються письмово не пізніше ніж за десять днів до його розгляду.

Ухвалою суду від 27 вересня 2019 року було призначено судовий розгляд клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Совєтського районного суду м. Тули від 09.08.2018 року у відкритому судовому засіданні на 30 жовтня 2019 року.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації. З заявою про перенесення розгляду клопотання до суду не звертався.

Згідно частини 5 статті 467 ЦПК України, неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне клопотання задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 462 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У відповідності до ч. 1 ст. 463 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 466 ЦПК України, до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.ст.81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Пленум Верховного Суду України у п.1 своєї Постанови від 24.12.1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» роз`яснив, що розгляд судами клопотань про визнання і виконання рішень іноземних судів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами учасницями відповідних міжнародних договорів.

Судом встановлено, що рішенням Совєтського районного суду м. Тули від 09 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 18 вересня 2018 року, задоволено частково позов ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ОСОБА_2 , відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 141 529 рублів, судові витрати за послуги представника в розмірі 15000 рублів, за оформлення нотаріальної довіреності в розмірі 1600 рублів, витрати по проведенню оцінки в розмірі 4000 рублів, по проведенню дефектовки транспортного засобу в розмірі 1500 рублів. В іншій частині позову відмовлено.

Як вбачається з доданих до клопотання документів, відповідач по справі ОСОБА_2 повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток.

Також вбачається, що рішення Совєтського районного суду м. Тули від 09 серпня 2018 року по вказаній справі на території Російської Федерації не виконувалось і підлягає виконанню.

Строк пред`явлення рішення іноземного суду до примусового виконання не порушено, клопотання про визнання та виконання рішення іноземного суду подано у відповідності до вимог ст. 463 ЦПК України.

Згідно ч.6 ст.467 ЦПК України, розглянувши подані документи, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Враховуючи, що при розгляді даного клопотання про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення суду не встановлені обставини, передбачені статтею 55 Мінської Конвенції та ст.463 ЦПК України, які б перешкоджали виконанню рішення суду на території України, а також те, що при розгляді клопотання суд обмежується лише встановленням того, що передбачені Мінською Конвенцією умови додержано, суд вважає клопотання обґрунтованим, а вказане рішення таким, що підлягає примусовому виконанню на території України.

Зважаючи на вимоги ст. 467 ч.8 ЦПК України, оскільки в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, то суд визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тобто станом на 30.10.2019 року, що складає 163 629 х 0,4 = 65 451 (шістдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят одна) гривня 60 копійок.

Розглянувши подані документи суд вважає, що за таких обставин клопотання підлягає задоволенню і за результатами його розгляду можливо постановити ухвалу, якою визнати в Україні рішення іноземного суду, оскільки таке визнання та виконання рішення іноземного суду передбачено Конвенцією «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 22.01.1993 року і умови, передбачені нею, дотримані.

На підставі викладеного, керуючись статтями 51-55 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам» від 22.01.1993 року, статтями 462-467 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на виконання на території України рішення Совєтського районного суду м. Тули від 09.08.2018 року про стягнення коштів з ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Совєтського районного суду м. Тули від 09.08.2018 року (справа 2-1818/2018) за позовом ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ОСОБА_2 , відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 141 529 рублів, судові витрати за послуги представника в розмірі 15000 рублів, за оформлення нотаріальної довіреності в розмірі 1600 рублів, витрати по проведенню оцінки в розмірі 4000 рублів, по проведенню дефектовки транспортного засобу в розмірі 1500 рублів.

Видати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 141 529 рублів, судові витрати за послуги представника в розмірі 15000 рублів, за оформлення нотаріальної довіреності в розмірі 1600 рублів, витрати по проведенню оцінки в розмірі 4000 рублів, по проведенню дефектовки транспортного засобу в розмірі 1500 рублів, а всього 163 629 рублів, що за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали складає 65 451 (шістдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят одна) гривня 60 копійок.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Козлова Н. Ю.