справа №619/2341/19
провадження №2/619/1055/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2019 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді Якименко Л.О.
за участю: секретаря судового засідання Мєщан І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном (житловим будинком).
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном (житловим будинком).
В підтвердження позову ОСОБА_1 посилається на те, що 24 листопада 2010 року Дергачівським районним судом Харківської області справа № 2-38/2010 було розглянуто позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Зазначеним рішенням суду за позивачем по даній справі було визнано право власності на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 . Право приватної власності на ј частину зазначеного будинку також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2015 індексний номер 44368475. За ОСОБА_3 було визнано рішенням суду право власності на ѕ частини зазначеного будинку.
24 квітня 2014 року було укладено договір дарування частини жилого будинку ( НОМЕР_7 ) між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2014 індексний номер 20924328, власником ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . Відповідач систематично перешкоджає у користуванні житловим будинком. Відповідач там проживає, користується усіма наявними благами, проте кожного разу чинить позивачу опір в користуванні житловим будинком. Відповідач не реагує жодним чином на прохання надати можливість користуватися, розпоряджатися та володіти належним чином тим майном, яке належить позивачу на праві власності.
Таким чином відповідач порушує конституційне право відповідача володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, в адресованій суду заяві підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити, а справу розглядати за її відсутністю.
Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повідомлялася про час і місце розгляду справи належним чином, згідно розміщення оголошення на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України» в розділі «Громадянам» під назвою «Інформація для громадян, які викликані до суду через веб-портал «Судова влада України», що автоматично дублюється з можливістю швидкого знаходження на головній сторінці суду 15.10.2019. Про поважні причини неявки відповідач суду не повідомила, відзив на позов не подала. Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від явки в суд, тому справу можливо розглянути за її відсутності в заочному судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання та не подала відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, як докази, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню.
Судом було достовірно встановлено, що 24 листопада 2010 року Дергачівським районним судом Харківської області справа № 2-38/2010 було розглянуто позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Зазначеним рішенням суду за позивачем по даній справі було визнано право власності на ј частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 . Право приватної власності на ј частину зазначеного будинку також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2015 індексний номер 44368475. За ОСОБА_3 було визнано рішенням суду право власності на ѕ частини зазначеного будинку.
24 квітня 2014 року було укладено договір дарування частини жилого будинку ( НОМЕР_1 № НОМЕР_2 ) між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2014 індексний номер 20924328, власником ѕ частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .
Відповідач систематично перешкоджає у користуванні житловим будинком позивачеві. Відповідач там проживає, користується нерухомим майном і не реагує жодним чином на прохання позивача надати можливість користуватися, розпоряджатися та володіти належним чином тим майном, яке належить позивачу на праві власності.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідачем не доведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що він не проживає за місцем реєстрації з поважних причин.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частинами 1, 2 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частини 2 статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, № 4, №7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З наданих суду доказів вбачається, що відповідач чинить позивачу перешкоди у доступі до належної їй частини житлового будинку та у користуванні нею, чим порушує охоронювані законом права останньої.
Отже, позивач, як власник частини житлового будинку має право вимагати від відповідача, усунути перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном.
Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності, користування та розпорядження нерухомим майном (житловим будинком) підлягає задоволенню.
У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 286-289, 354 ЦПК України, ст.ст. 4, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Зобов`язати ОСОБА_2 , паспорт Серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає АДРЕСА_2 , не чинити перешкоди у здійсненні права власності, володіння та користування ОСОБА_1 , паспорт Серія НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , проживає АДРЕСА_1 , щодо ј частини житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 , паспорт Серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , паспорт Серія НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , проживає АДРЕСА_1 , судові витрати: судовий збір у сумі 768, 40 грн.
Заочне рішення може бути скасоване Дергачівським районним судом Харківської області шляхом подачі відповідачем письмової заяви про його перегляд в 30-денний термін з дня отримання копії рішення, а позивачем в загальному порядку шляхом подачі в 30-денний термін до Харківського апеляційного суду апеляції з моменту оголошення рішення, а в разі відсутності особи, яка бере участь у справі при оголошенні рішення, у той же строк з моменту отримання копії рішення.
Суддя Л. О. Якименко