Справа № 204/4260/19
Провадження № 4-с/204/24/19
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Мащук В.Ю.,

при секретарі Голушко В.В.,

державного виконавця

Дніпровського районного відділу державної

виконавчої служби Головного територіального

управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинської М.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро справу за скаргою Приватного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на дії державного виконавця Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинської Марини Миколаївни, -

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2019 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга Приватного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на дії державного виконавця Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинської Марини Миколаївни, у якій скаржник просив:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - Ващинської Марини Миколаївни за виконавчим провадженням № 45440311 щодо винесення постанови від 05.06.2019 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2- 415/2011 від 17.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» суми боргу за кредитним договором в розмірі 889 120 грн. 44 коп.;

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 05.06.2019 року за виконавчим провадженням № 45440311 з примусового виконання виконавчого листа № 2-415/2011 від 17.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» суми боргу за кредитним договором в розмірі 889 120 грн. 44 коп. та зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - Ващинську Марину Миколаївну або іншу уповноважену особу, що має право здійснювати виконавчі дії в цьому виконавчому провадженні відновити виконавче провадження № 45440311 в порядку та строках визначених ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування поданої скарги, заявник посилався на те, що 10.06.2019 року Приватним акціонерним товариством «Банк Фамільний» (відповідно до рішення загальних Зборів акціонерів від 27.04.2018 року змінено тип товариства з публічного на приватне, та перейменовано у Приватне акціонерне товариство «Банк Фамільний») отримано постанову від 05.06. 2019 року про закінчення виконавчого провадження щодо виконання рішення суду № 2-415/2011 про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ПАТ «Банк Фамільний» суми боргу за кредитним договором в сумі 889 120 грн. 44 коп. Підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження державний виконавець зазначила: «згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, стягувач отримав постанову про відновлення виконавчого провадження, однак станом на 05.06.2019 року, відповідно до ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» до відділу ДВС виконавчий документ стягувачем не пред`явлено». У зв`язку з цим, на підставі п. 13 ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець Ващинська М.М. прийшла до висновку, що виконавче провадження № 45440311 про стягнення суми боргу в розмірі 889 120 грн. 44 коп. підлягає закінченню.

01.06.2018 року представником скаржника отримано відповідь на адвокатський запит щодо стану виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу на корить скаржника. Згідно наданої відповіді вбачалось, що 25.02.2015 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу, однак доказів направлення, як того вимагає ст. 28 Закону України (зворотне поштове повідомлення про вручення) не надано. 13.06.2018 року скаржник звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії державного виконавця. Ухвалою суду від 19 липня 2018 року скаргу задоволено частково та ухвалено постанову державного виконавця від 25.02.2015 про повернення виконавчого документа стягувачеві - скасувати. 24 січня 2019 року постановою Дніпровського апеляційного суду відмовлено в задоволенні апеляційної скарги Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області в повному обсязі та залишено без змін ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпра від 19 липня 2018 року. Ухвалою Верховного суду від 22 квітня 2019 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби.

Незважаючи на те, що постанова Дніпровського апеляційного суду набрала законної сили 24.01.2019 року, тільки після звернення скаржника до начальника Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області з листом від 21.02.2019 року щодо відновлення виконавчого провадження, державним виконавцем тільки 05.03.2019 року винесено постанову про відновлення виконавчого провадження. 05.06.2019 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинською Мариною Миколаївною за виконавчим провадженням № 45440311 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2- 415/2011 від 17.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» суми боргу за кредитним договором в розмірі 889 120 грн. 44 коп. Такі висновки державного виконавця скаржник вважає надуманими та хибними, у зв`язку з чим звернувся до суду з зазначеною скаргою.

В судове засідання представник скаржника ПАТ «Банк Фамільний» не з`явився, надавши через канцелярію суду письмову заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги викладені у сказі підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Державний виконавець Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинська Марина Миколаївна заперечувала проти задоволення скарги, у зв`язку з її необґрунтованістю.

Боржник в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду скарги був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч.2 ст.450 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що постановою ВП №45440311 від 14.11.2014 старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Циганенко Г.І. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-415/2011, виданого 17.05.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фамільний» заборгованості за кредитним договором; стягнення судових витрат на загальну суму 889120,44 грн. (арк.с.63).

Згідно постанови ВП №34813511 від 28.01.2013 старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Корчемкіною М.В. винесено постанову про розшук майна боржника (арк.с.68).

Згідно постанови ВП №34813511 від 16.10.2012 державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Корчемкіною М.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження (арк.с.78).

Відповідно до Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців, накладено обтяження на все нерухоме майно боржника ОСОБА_1 (арк.с.60-62).

Відповідно до акту про опис та арешт майна від 25.06.2013, описано та накладено арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 , що АДРЕСА_1 Надія» АДРЕСА_2 с АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 (арк.с.64-67).

Постановою ВП №45440311 від 25.02.2015 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Балковою М.Ю. на підставі п.9 ч.1 ст.47, статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повернутий стягувачеві (арк.с.80).

Постановою Дніпровського апеляційного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2019 року Ухвала Красногвардійського районного суду від 19 липня 2018 року, якою постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Балкової М.Ю. від 25.02.2015 про повернення виконавчого документа стягувачеві скасована, залишена без змін (арк.с.7-13).

21.02.2019 року заступник Голови Правління ПрАТ «Банк Фамільний» звернувся до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області з заявою про відновлення виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 (арк.с.16).

Відповідно до постанови ВП №45440311 від 05.03.2019 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинською М.М. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження (арк.с.19).

Підтвердження отримання скаржником вказаної постанови матеріали справи не містять, державним виконавцем в судове засідання не надано.

Відповідно до постанови ВП №45440311 від 05.06.2019 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинською М.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-415/2011, виданого 17.05.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська на підставі п. 13 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (арк.с.22).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У рішенні ЄСПЛ по справі Горнсбі проти Греції, Суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час здійснення виконавчого провадження, серед іншого, з метою захисту інтересів стягувача, державний виконавець має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Так, судом встановлено, що при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-415/2011, виданого 17.05.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, підставою для закінчення виконавчого провадження виконавцем зазначено п. 13 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме непред`явлення стягувачем виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені ст. 41 цього ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак, відповідно до матеріалів скарги не підтверджено отримання постанови про відновлення виконавчого провадження від 05.03.2019 року ПрАТ «Банк Фамільний».

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому, дана скарга розглянута судом на підставі наданих сторонами доказів.

Отже, дії державного виконавця з винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є неправомірними, а постанова про закінчення виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

За таких обставин, відновлення виконавчого провадження є наслідком скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, а відтак не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання судовим рішенням державного виконавця вчинити відновити виконавче провадження.

Крім того, суд не має права зобов`язувати посадових осіб органів державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, інакше це буде втручанням суду у дискреційні повноваження державного виконавця.

Суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз`яснення надане судам в п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012, яке зводиться до того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Європейський суд з прав людини у п. 43 рішення від 20 липня 2004 року по справі "Шмалько проти України" наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97 р., Reports of Judgments and Decisions 1997-II, с. 510, п. 40).

Таким чином, вимоги заявника в частині зобов`язання державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області провадження відновити, є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки суд не має права зобов`язувати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби до вчинення тих дій, які згідно з Законом про виконавче провадження можуть здійснюватись лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,4,5,11,47 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 11, 12, 13, 76, 77, 81, 263, 264, 447-453 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Приватного акціонерного товариства «Банк Фамільний» на дії державного виконавця Дніпропетровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ващинської Марини Миколаївни задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - Ващинської Марини Миколаївни за виконавчим провадженням № 45440311 щодо винесення постанови від 05.06.2019 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2- 415/2011 від 17.05.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Фамільний» суми боргу за кредитним договором в розмірі 889 120 грн. 44 коп. неправомірними.

Постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №45440311 від 05.06.2019 року за виконавчим провадженням № 45440311 з примусового виконання виконавчого листа № 2-415/2011 від 17.05.2012 року скасувати.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Ю. Мащук