Справа № 477/854/19
Провадження № 2/477/593/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

31 жовтня 2019 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі: головуючої у справі судді Полішко В.В., з секретарем - Хлибовою Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей Вітовської райдержадміністрації Миколаївської області, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 24 вересня 2016 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 687. Крім цього, просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним в приватному будинку, що належить його матері ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями, в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Він разом із дитиною проживає в будинку матері за адресою: АДРЕСА_1 . Примирення та збереження сім`ї неможливе. В добровільному порядку відповідач через органи ДРАЦС розлучатися не бажає.

Вказав, що з ініціативи відповідача між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко була їх дитина, що впливало на її психологічний стан, а також призводило до душевних страждань. ОСОБА_2 взагалі усунулася від виховання дитини. В березні 2019 року забрала речі та поїхала, покинувши його та дитину. Він займається вихованням сина, піклується про нього, забезпечує всім необхідним для розвитку.

Позивач вважає, що проживання дитини з відповідачем суперечить інтересам сина та ставить під загрозу його здоров`я, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України, вважається такою, що повідомлена судомпро дату, час і місце судового засідання належним чином. Крім цього, виклик відповідача судом здійснений в порядку частини 11 статті 128 ЦПК України. Відзив відповідачем не подано.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Вітовської райдержадміністрації Миколаївської області в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, проти задоволення прозову не заперечує.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне.

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , сторони уклали шлюб 24 вересня 2016 року, який зареєстрований Центрально-Міський районний у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 687. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач дошлюбне прізвище не змінювала (а.с.9) .

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження від 04 листопада 2016 року серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

Проте шлюбні стосунки між сторонами не склалися та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна на час розгляду справи не заявлено.

Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В своїй позовній заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в судове засідання не з`явилася без поважних причин, що є свідченням того, що вона також втратила будь-який інтерес до шлюбу з позивачем.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 є таким, що підлягає задоволенню.

Вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом із позивачем підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з довідки Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області від 21 березня 2019 року № 535 разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 проживає його син - ОСОБА_3 (а.с. 12).

Житловий будинок АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю матері позивача - ОСОБА_4 , якийй належить їй на підставі договору дарування від 20 жовтня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М., зареєстрованого в реєстрі № 936 (а.с. 61).

Зазначене також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24 жовтня 2005 року № 8729052 (а.с. 62).

ОСОБА_4 направлені до суду письмові пояснення, в яких вона вказала, що не заперечує проти проживання в належному їй будинку онука - ОСОБА_3 (а.с. 59).

З огляду на акт обстеження умов проживання від 05 квітня 2019 року будинок в якому проживає дитина газифікований, підключений до електромережі, водопостачання. Для дитини створені всі необхідні умови для проживання та здорового розвитку. Хлопчик має окрему кімнату. Перешкод для перебування та проживання дитини не має (а.с. 16).

Також судом встановлено, що позивач позитивно характеризується на території селищної ради, проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_4 та сином - ОСОБА_3 . Скарг та заяв з боку сусідів від односельців не надходило (а.с. 13).

Зареєстрований ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із заяви ОСОБА_5 , які належить 1/5 частина будинку, за адресою: АДРЕСА_2 , остання не заперечує проти того, щоб дитина була зареєстрована разом із батьком, в належній їй частці житлового будинку.

Відповідно до довідки дитячого садка від 01 вересня 2019 року № 2 дитина з 01 жовтня 2018 року відвідує Горохівський дошкільний навчальний заклад «Вишенька» (а.с. 14). Вихованням дитини займається батько - ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_4 (а.с. 15).

Відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до інформації наданій відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області та Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради (а.с. 25, 27). За вказаною адресою розташований Миколаївський обласний центр обліку бездомних громадян.

Відповідно до частин 2, 8-10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно з частинами 1, 2 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Як встановлено судом малолітній ОСОБА_3 , після припинення сумісного проживання сторін залишився проживати разом із позивачем, яким для дитини створені відповідні для здорового розвитку умови.

Вітовською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування наданий висновок, відповідно до якого з метою захисту прав, свобод та законних інтересів малолітньої дитини, вважає за доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).

У висновку зазначено, що позивач працює, має мінімальний дохід, утримувати дитину йому допомагають його батьки. Він та бабуся піклуються про дитину, приділяють багато уваги його вихованню, здоров`ю та розвитку. Мати - ОСОБА_2 , постійно змінює місце проживання, на телефонні дзвінки не відповідає, повідомити своє місце знаходження чоловіку відмовляється. До Воскресенської селищної ради Вітовського району щодо визначення місця проживання малолітнього сина разом із нею не зверталася.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, беручи до уваги байдуже ставлення ОСОБА_2 до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, суд вважає позовні вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом із позивачем обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Проживання разом з батьком- ОСОБА_1 відповідає інтересам дитини, її нормальному розвитку та повноцінному життя.

Статтею 430 ЦПК України встановлений вичерпний перелік вимог за якими допускається негайне виконання. Перелік є вичерпним, водночас, не містить вимогу щодо визначення місця проживання дитини. З урахуванням викладеного заявлена вимога позивача щодо допущення до негайного виконання рішення суду в частині визначення місця проживання дитини не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 768,40 грн.

Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 24 вересня 2016 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 687, - розірвати.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

У задоволенні вимог щодо допущення до негайного виконання рішення суду в частині визначення місця проживання дитини - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_3 , судовий збір у сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ;

третя особа - служба у справах дітей Вітовської райдержадміністрації Миколаївської області, пр. Богоявленський, 306, м. Миколаїв.

Повний текст рішення складений та підписаний 11 листопада 2019 року.

Суддя В.В. Полішко