РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Рівне

Справа № 560/734/18

Провадження № 22-ц/4815/1287/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Боймиструка С.В.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальний заклад охорони здоров`я "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради,

за участю позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 липня 2019 року в складі судді Сидоренко З.С., проголошене в 11год.40хв в м. Дубровиця, повний текст виготовлено - 29 липня 2019 року,

в с т а н о в и в:

21 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального закладу охорони здоров`я "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради про скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що наказом головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради №35 від 27.02.2018 року йому оголошено догану через відсутність його 21.12.2017 року на роботі та за перебування 25.01.2018року на роботі в нетверезому стані, неетичної поведінки стосовно середнього медичного персоналу, неодноразове систематичне порушення трудової дисципліни.

Цей наказ вважає незаконним з покликанням на те, що вказаних дисциплінарних проступків він не вчиняв, трудової дисципліни не порушував та належним чином виконував свої посадові обов`язки. Акти, які стали підставою для винесення оспорюваного ним наказу, складалися вказаними в них особами пізніше, з ними його ніхто не ознайомлював, пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння йому не пропонували та його не проводили. Просить наказ скасувати та стягнути моральну шкоду у розмірі 5 000грн.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнятий з дотриманням норм трудового законодавства, за доведеності фактів, що стали підставою для його видання.

У поданій апеляційній скарзі позивач вважає рішення суду незаконним та не обґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалене без належної оцінки наданим сторонами доказів.

Вказує на те, що після наданих ним пояснень з приводу відсутності його на робочому місці відповідачем службове розслідування не проводилось, а надані ним аргументи до уваги не приймались. Акт про перебування його 25.01.2018 року в стані алкогольного сп`яніння складений 2.02.2018 року, у його відсутності; доповідна складена лікарем ОСОБА_2 , яка не є його завідувачем, йому не було запропоновано пройти медосвідування на вживання алкоголю у спосіб визначений законодавством. Вказаний наказ винесений відповідачем з особистих мотивів, за відсутності для цього підстав, оскільки він не вчиняв жодних дисциплінарних проступків та не порушував трудової дисципліни.

Просить рішення суду скасувати, постановити нове-про задоволення позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає, що рішення судом першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає про надання судом правильної оцінки зібраним у справі доказам та постановлення на їх підставі законного та обґрунтованого рішення. Просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває з відповідачем у трудових відносинах, з 2006 року працює на посаді лікаря загальної практики -сімейної медицини.

Наказом головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради №35 від 27.02.2018 року позивачу оголошено догану за те, що він 21 грудня 2017 року був відсутній на робочому місці без поважних причин, а 25 січня 2018 року-перебував на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння, принижував, кричав, ображав середній медичний персонал, чим порушив трудову дисципліну, правила внутрішнього трудового розпорядку, етичні норми поведінки по відношенню до колег, вимоги посадової інструкції.

Підстава: доповідні в.о.завідувача АЗПСМ №1 ОСОБА_2 , акти фіксації відсутності на робочому місці, акт фіксації перебування на роботі у нетверезому стані, протокол засідання конференції працівників КЗОЗ «Дубровицький РЦ ПМСД».

Відсутність працівника на роботі без поважних причин та перебування його на робочому місці у нетверезому стані є дисциплінарними проступками, відповідальність за який настає відповідно до ст. 147 КЗпП України.

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до акта, складеного головним лікарем Дубровицького ЦПМСД Остаповцем, в.о. завідувача амбулаторії ЗПСМ №1 ОСОБА_2 , медичною сестрою ЗПСМ АЗПСМ №1 ОСОБА_3 , 21.12.2017 року ОСОБА_1 , лікар ЗПСМ амбулаторії ЗПСМ № 1 був відсутній на робочому місці без поважних причин з 16-00 до 16-42; час складання 16-00. (а.с.40)

Цей акт не містить дати його складання та місця, що має важливе значення, оскільки складаючи його, зокрема, 21.12.2017 року в 16 год., особи, що його підписали не могли знати на перед, що позивач буде відсутній 42 хв.

Вбачається, що згідно графіку прийому лікарів АЗПСМ №1 за грудень 2017 року лікар ОСОБА_1 21.12.2017 року з 13-42 до 16-42 год. повинен був працювати на дільниці.

Із доповідної в.о. завідувача АЗПСМ №1 ОСОБА_2 вбачається, що при перевірці фактичного виконання позивачем роботи на дільниці лікаря ОСОБА_1 біля будинку АДРЕСА_4 виявлено не було, а при його по квартирному обході, мешканці квартир, які відчиняли їх повідомляли про відсутність позивача у них 21.12.2017 року.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься 14 копій заяв від фізичних осіб, в яких повністю вказано їх прізвище, ім`я та по - батькові, а в трьох -і місце проживання, адресовані профспілці комунального закладу, із яких вбачається, що ОСОБА_1 21.12.2017 року в період часу з 14-30 до 16-50 год. запрошував їх на щеплення.

Відповідач не спростував вказаних заяв та не надав доказів на підтвердження того, що вказані особи не проживають на території дільниці, яку обслуговує позивач та, за необхідності, не клопотав про їх допит у якості свідків. Висновок суду про неналежність цих доказів є помилковим, оскільки у трудових спорах обов`язок доведення законності застосування дисциплінарних стягнень має довести роботодавець, тому він має надати відповідні докази.

Відповідно до акта, складеного ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , 25.01.2018 року ОСОБА_1 , лікар ЗПСМ амбулаторії ЗПСМ №1 був відсутній на робочому місці без поважних причин з 16-20 до 16-42; час складання 16-20.(а.с.43)

У зазначеному акті також відсутня дата його складання та місце.

Також в цей же день, 25.01.2018 року, головний лікар ОСОБА_4 , зав. амбулаторією ЗПСМ №1 ОСОБА_2 , юрисконсульт ОСОБА_6 склали акт фіксації появи (перебування) ОСОБА_1 , лікаря ОПСМ, 25.01.2018 року в 16год.20 хв. на роботі у нетверезому стані. Висновки зроблено клінічно: гіперемія шкіри обличчя, запах алкоголю з рота, нерівна хода, нецензурно лаявся, кричав, обзивав колег по роботі, виганяв з кабінету ОСОБА_5 (а.с. 45).

Таким чином вбачається, що роботодавцем було складено два акти про те, що 25 січня 2018 року в 16-20год. ОСОБА_1 одночасно був відсутній на робочому місці, і перебував на роботі у нетверезому стані, неетично себе повидив, що суперечить та виключає одне одного.

Інформація про те, що даний акт складався в присутності ОСОБА_1 в ньому відсутня та докази пропонування останньому пройти огляд на предмет вживання ним алкоголю 25 січня 2018 року не надані.

У порушення ст. ст. 265,265 ЦПК України суд першої інстанції не дав належної оцінки актові про стан алкогольного сп`яніння позивача на робочому місці, у якому зазначено, що відповідні висновки зроблено клінічно; не з`ясував і не мотивував, чи є цей доказ, за наявності вказаних вище суперечностей, достатнім і безспірним для висновку про відповідний стан ОСОБА_1

Не є таким доказом і доповідна ОСОБА_2 від 25.01.2018 року.

Апеляційний суд вважає, що за встановлених обставин, зазначені вище акти не можуть бути прийняті як доказ порушення позивачем трудової дисципліни 21.12.2017 року та 25.01.2018 року, а тому, виданий роботодавцем наказ від 25.02.2018 року підлягає скасуванню, як такий що порушує права ОСОБА_1

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 5 000грн., то апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно роз`яснень, що містяться у пп. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями), згідно яких під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Також судам необхідно враховувати,що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя,обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Передумовою для відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст.237-1 КЗпП України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин, з урахуванням специфіки об`єкту яких, завдана моральна шкода може бути відшкодована працівнику у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі (постанова Верховного Суду України у справі № 6-54цс11).

Безпідставним притягненням позивача до дисциплінарної відповідальності останньому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у втраті душевного спокою та рівноваги, зважаючи на принцип розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 у сумі 500грн., вважаючи таку суму грошових коштів достатньою для компенсації моральних страждань останнього.

Позивачем при подачі позову та апеляційної скарги сплачено 3524грн. судового збору. Із врахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідно до ч.1 та ч.13 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесенні по оплаті судового збору в розмірі 2643грн. (704,8+1057,2+881)

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ч.3 ст.38, ст.ст.147-149,237-1 КЗпП України, , апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 липня 2019 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ головного лікаря Комунального закладу охорони здоров`я "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради №35 від 27.02.2018 року «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Стягнути з Комунального закладу охорони здоров`я "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 500 (п`ятсот)грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2643(дві тисячі шістсот сорок три)грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 (місцезнаходження АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер).

Боржник: Комунальний заклад охорони здоров`я "Дубровицький районний центр первинної медико-санітарної допомоги" Дубровицької районної ради (місцезнаходження м.Дубровиця вул.Воробинська,180, )

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 6 листопада 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Боймиструк С.В.