Справа № 308/9765/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 травня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі - Вереш А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород цивільну справу за позовною заявою ТОВ «МОТОРСПОРТ ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «МОТОРСПОРТ ГРУП» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за договором безвідсоткової позики.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що 21.04.2017 року між ТОВ «Моторспорт Груп» та ОСОБА_1 був укладений договір безвідсоткової позики на суму 49500,00 грн., відповідно до якого позикодавець передав у власність позичальнику власні кошти в розмірі 49500,00 грн., а позичальник отримав суму позики у розмірі - 49500,00 гривень , та зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму позики, з кінцевим терміном повернення позики - до 22.05.2017 року включно.

Однак, взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми отриманої позики, у розмірі та строки визначені договором відповідачем не виконано. ОСОБА_1 порушував терміни повернення суми позики. Письмову вимогу ТОВ «МОТОРСПОРТ ГРУП» про виконання зобов`язань згідно умов договору безвідсоткової позики, відповідачем залишено без задоволення. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за договором безвідсоткової позики, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 02.10.2017 року перед позивачем по договору безвідсоткової позики становить 55 283,34 гривень, з яких : 49 500,00 гривень - основна сума боргу позики; 4445,50 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; 496,34 грн. - 3 % річних; 841,50 грн. - сума інфляційних втрат, яку позивач просив стягнути на його користь з відповідача ОСОБА_1

В ході судового розгляду справи, позивач скориставшись правом передбаченим ст. 31 ЦПК України ( в редакції ЦПК України чинній на час подання заяви) подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість, яка становить 45 203,34 гривень, з яких : 39420,00 гривень - основна сума боргу позики; 4445,50 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; 496,34 грн. - 3 % річних; 841,50 грн. - сума інфляційних втрат. Заява мотивована тим, що 27.10.2017 року ОСОБА_1 здійснив часткове повернення суми заборгованості по договору безвідсоткової позики в розмірі 10 080,00 грн.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, та в якій зазначила, що позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується зворотніми повідомленнями які повернулись на адресу суду з відміткою Укрпошти «за незапитом» за № 064, № 062 , за № 861 .

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

07.05.2019 року представником позивача Ландовська М . В . подано заяву про розгляд без її участі;

В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії:

10.11.2017 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 308/9765/17.

Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Згідно з ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Судом встановлено, що 21.04.2017 року між ТОВ «Моторспорт Груп» та ОСОБА_1 був укладений договір безвідсоткової позики на суму 49500,00 грн., відповідно до п.1.1. якого позикодавець передав у власність позичальнику власні кошти в розмірі 49500,00 грн., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму позики.

Відповідно до видаткового касового ордеру від 21.04.2017 р., доданого до матеріалів справи, ОСОБА_1 отримав суму позики в розмірі 49500,00 грн.

Згідно п. 3.1. договору безвідсоткової позики позика повинна була бути повернута з 22.04.2017 р. до 22.05.2017 року включно. Цей строк може бути продовжено за згодою сторін, яка оформляється додатковою угодою сторін до цього договору.

Як встановлено судом строк для повернення позики продовжений не був.

Як вбачається з договору ОСОБА_1 отримав кошти від ТОВ «Моторспорт Груп» на умовах строковості, зворотності, забезпеченості. Сторони погодили всі істотні умови кредитного договору.

Отже, встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, засновані на договорі.

Однак, як стверджує позивач, у порушення умов договору ОСОБА_1 належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню позики, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 02.10.2017 року перед позивачем по договору безвідсоткової позики становить 55 283,34 гривень, з яких : 49 500,00 гривень - основна сума боргу позики; 4445,50 гривень - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; 496,34 грн. - 3 % річних; 841,50 грн. - сума інфляційних втрат.

Відповідач не спростував вказаний розрахунок заборгованості, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України.

Відповідно до прибуткового касового ордеру № 2 від 27 жовтня 2017 р. ОСОБА_1 , здійснив часткове повернення суми заборгованості по договору безвідсоткової позики в розмірі 10080,00 грн.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Отже, внаслідок укладання договору безвідсоткової позики між сторонами виникли цивільні права та обов`язки.

Визначення поняття зобовязання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Також частиною 1 ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Верховний Суд України, який у своїй Постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики зазначив, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Як свідчать матеріали справи, відповідач всупереч умовам договору, свого зобов`язання в частині здійснення повернення боргу в повному обсязі не виконав, що не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами.

Окрім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суму пені в розмірі 4 445,50 грн. за порушення позичальником строків повернення позики установлених договором.

Згідно п.5.1 договору при порушенні позичальником строків повернення позики установлених договором, він повинен сплатити позикодавцю пеню в розмірі 0,2 від розміру неповернутої частини позики за кожен день прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі умов Договору (п. 5.1), позивач, за порушення відповідачем строків повернення позики установлених договором , нарахував пеню в розмірі 4 445,50 грн. за період з 23.05.2017р. по 19.09.2017р.

Матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання зобов`язань , а тому з нього підлягає стягненню пеня в сумі 4 445,50 грн.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з червня 2017 року по вересень 2017 року включно в розмірі 841,50 грн., та 3 проценти від простроченої суми розмір яких встановлено умовами договору за період з червня 2017 року по вересень 2017 року в розмірі 496,34 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та проценти від простроченої суми в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Враховуючи викладене, cуд, перевіривши розрахунок 3-х процентів та розрахунок щодо інфляційних втрат , визнає їх арифметично вірними та обґрунтованими, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення 841,50 грн. інфляційних втрат, 3 % проценти від простроченої суми розмір яких встановлено умовами договору в розмірі 496,34 грн. підлягають повному задоволенню. Вказаний розрахунок відповідає нормам діючого законодавства та відповідачем не оспорено, хоча такий процесуальний обов`язок передбачений ст.ст. 12, 13 ЦПК України.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що відповідачем не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «МОТОРСПОРТ ГРУП» заборгованість в сумі 45203,34 грн., яка складається з: суми позики - 39420,00 грн.; пеня - 4445,50 грн; 3 % річних в сумі 496,34 грн. та інфляційні втрати - 841,50 грн.

В порядку ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений позивачем судовий збір в сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. 525, 526, 527, 530, 536, 610, 612,625,629,1046 ЦК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ТОВ «МОТОРСПОРТ ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ТОВ «МОТОРСПОРТ ГРУП» (пл.. Ш,Петефі, 10 м. Ужгород, Код ) заборгованість в сумі 45203,34 грн., яка складається з: суми позики - 39420,00 грн.; пеня - 4445,50 грн; 3 % річних в сумі 496,34 грн. та інфляційні втрати - 841,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ТОВ «МОТОРСПОРТ ГРУП» (пл.. Ш,Петефі, 10 м. Ужгород, Код ) суму сплаченого судового збору у розмірі 1600,00 (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач - ТОВ «МОТОРСПОРТ ГРУП» (пл. Ш. Петефі, 10 м. Ужгород, Код );

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 )

Дата складання повного тексту рішення 07.05.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца