П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року місто Київ

справа №759/20384/18

провадження №22-ц/824/7740/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Матвієнко Ю.О., Поливач Л.Д. за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Кредобанк"

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Олійником Олегом Станіславовичем,

на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 11 лютого 2019 року про забезпечення позову, постановлену у складі судді Шум Л.М.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 лютого 2019 року задоволено частково заяву представника позивача про забезпечення позову ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Накладено арешт на автомобілі, що належать ОСОБА_1 , а саме: 1) ГАЗ, модель 330273-388, 2013 року випуску; 2) Mitsubishi, модель Pajero sport 2.5 TD, 2013 року випуску; 3) прицеп марки ПГМФ, модель 8304, 2013 року випуску; 4) Богдан, модель НОМЕР_1 , 2013 року випуску; 5) Богдан, модель НОМЕР_1 , 2013 року випуску; 6) ГАЗ, модель 3302 - 14, 2006 року випуску; 7) Volkswagen, модель Transporter, 2002 року випуску; 8) Lada, модель НОМЕР_2 , 2016 року випуску; 9) Mersedes - Benz, модель 814D, 1995 року випуску; 10) ГАЗ, модель 2705, 2004 року випуску; 11) ГАЗ, модель 33021, 1996 року випуску.

В іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Олійник О.С. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі посилався на те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, які спростовують існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову щодо стягнення заборгованості.

Зазначив, що ціна позову становить 231 096,28 грн., а судом першої інстанції накладено арешт на 11 транспортних засобів відповідача, вартість яких у декілька разів перевищує ціну позову.

Суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи: факт укладення сторонами договору застави, яким було забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором, а також факт звернення стягнення та накладання арешту на заставлене майно, що свідчить про відсутність загрози невиконання відповідачем судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Вважає, що суд застосував до відповідача заходи забезпечення позову які є неспівмірними з заявленими позовними вимогами, та дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ "Кредобанк" просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Зазначає про те, що транспортний засіб відповідно до постанови про розшук майна боржника перебуває у розшуку з 1 червня 2018 року. За цей час транспортний засіб виявити не вдалося. На сьогоднішній день реальна вартість аналогічного транспортного засобу є значно нижчою ніж заставна. Боржник не виконує зобов`язання перед банком, на вимоги щодо сплати заборгованості не реагує, приховує заставний транспортний засіб. Ці факти підтверджують наявність реальної загрозою невиконання чи утруднення виконання рішення суду. ОСОБА_1 є одним із засновників ТОВ "Ентел Сервіс", у підприємства існує податковий борг. Тобто відповідач не виконує зобов`язання не тільки перед банком, отже невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить та унеможливить виконання рішення суду, у разі його задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Бабак В.С. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ПАТ "Кредобанк" про забезпечення позову.

Представник позивача ПАТ "Кредобанк" - адвокат Чирва В.Г. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено, що у провадженні Святошинського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ПАТ "Кредобюанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що між банком та ОСОБА_1 16 червня 2016 року укладено кредитний договір. Відповідач протягом тривалого часу не виконував умови кредитного договору, а також протягом дії договору допускав прострочення чергових платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 231 096,29 грн. Зазначені обставини дають підстави вважати, що відповідач може в майбутньому ухилятись від виконання своїх зобов`язань по сплаті коштів за кредитним договором, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідач ухиляється від виконання кредитних зобов`язань.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в повній мірі, виходячи з наступного.

Як убачається з позовної заяви та не заперечувалось в судовому засіданні учасниками справи, ПАТ "Кредобанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору за №7439.09.02.2329 від 16 червня 2016 року, ОСОБА_1 надано кредит на суму 205 401,05 грн., з кінцевим терміном повернення 15 червня 2023 року. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 29 листопада 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 231 096, 28 грн. 17 червня 2016 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави транспортного засобу. Предметом застави є автомобіль марки Lada, модель 212140, 2016 року випуску, номер шасі (кузова/рами) НОМЕР_3 , колір - зелений, тип- легковий універсал -В- об`єм двигуна 1690 куб.см., реєстраційний номер НОМЕР_4 . Заставна вартість предмета застави була визначена сторонами у 178 430, 00 грн..

Автомобілі ГАЗ, модель 330273-388, 2013 року випуску; Mitsubishi, модель Pajerosport 2.5 TD, 2013 року випуску; прицеп марки ПГМФ, модель 8304, 2013 року випуску; Богдан, модель НОМЕР_1 , 2013 року випуску; Богдан, модель 231010, 2013 року випуску; ГАЗ, модель 3302 - 14, 2006 року випуску; Volkswagen, модель Transporter, 2002 року випуску; Lada, модель НОМЕР_2 , 2016 року випуску; Mersedes - Benz, модель 814D, 1995 року випуску; ГАЗ, модель 2705, 2004 року випуску; ГАЗ, модель 33021, 1996 року випуску, належать відповідачу ОСОБА_1 , про що не заперечував в судовому засіданні і його представник.

3 січня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. здійснено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави транспортний засіб марки LADA, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

1 червня 2018 року приватним виконавцем Мілоцьким О.Л. відкрито виконавче провадження №56514497 про звернення стягнення на предмет застави. Постановою приватного виконавця від 1 червня 2018 року накладено арешт на предмет застави.

Постановою приватного виконавця від 1 червня 2018 року оголошено в розшук транспортний засіб Lada, модель НОМЕР_2 , 2016 року випуску /а.с.94/.

Встановлені обставини не заперечувались учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно п.п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Враховуючи те, що предметом позову є стягнення кредитної заборгованості в розмірі 231 096,28 грн., тобто спір між сторонами виник з приводу невиконання ОСОБА_1 грошових зобов`язань за кредитним договором №7439.09.02.2329 від 16 червня 2016 року, виконання якого забезпечено договором застави транспортного засобу з визначеною вартістю 178 430 грн., заставний транспортний засіб перебуває в розшуку за постановою приватного виконавця Мілоцьк ого О .Л. від 1 червня 2019 року, зазначені обставини можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, то судом зроблено обґрунтований висновок про необхідність накладення арешту на рухоме майно відповідача.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про накладення арешту на 11 транспортних засобів, що належать ОСОБА_1 , суд першої інстанції не врахував їх вартість та розмір заборгованості, яку просить стягнути позивач та дійшов необґрунтованого висновку, що з метою забезпечення заявленого позову необхідно накласти арешт на всі транспортні засоби, загальна вартість яких набагато перевищує розмір заборгованості.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відтак, при обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Виходячи з поданих представником відповідача даних (витяги з інтернет- ресурсу, копій договорів купівлі-продажу транспортних засобів )щодо ринкової вартості транспортних засобів, колегія суддів погоджується з тим, що вартість майна, на яке накладено арешт судом першої інстанції, значно перевищує суму заборгованості за кредитним договором, а тому вважає, що для забезпечення позовних вимог достатньо накладення арешту на два транспортні засоби, а саме заставний автомобіль Lada, модель 212140, 2016 року випуску та ГАЗ, модель 330273-388, 2013 року випуску.

Оскільки вартість предмети застави, автомобіля Lada, модель 212140, 2016 року випуску, визначена в сумі 178 430 грн., то у разі задоволення позовних вимог заявлених банком в розмірі 231 096,28 грн., предмет застави не буде виконувати функцію забезпечення.

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість транспортного засобу Lada, модель 212140, 2016 року випуску, яким забезпечено виконання кредитного договору становить 254 900 грн., а тому накладення арешту саме на цей транспортний засіб, в повному обсязі може забезпечити позов, не заслуговують на увагу, оскільки така вартість автомобіля була встановлена на момент його продажу, тобто на 13 червня 2016 року, а враховуючи тривале користування автомобілем та його амортизацію, реальна вартість транспортного засобу вже не буде відповідати вартості нового транспортного засобу.

Доводи апеляційної скарги, що накладення арешту на заставний транспортний засіб є подвійним забезпеченням не можуть бути підставою для скасування ухвали суду в цій частині, оскільки вартість заставного майна є значно меншою ніж сума заявленої ПАТ "Кредобанк" у позові заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, а тому накладення арешту постановою приватного виконавця від 1 червня 2018 року на автомобіль засобу Lada, модель 212140, 2016 року випуску, вартість якого визначена у 178430 грн. яким забезпечено виконання кредитного договору, не може забезпечувати позов у сумі 231 096,28 грн.

За таких обставин, враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст. ст. 149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно, але в межах заявлених позовних вимог, що буде забезпечувати ефективний захист порушених прав позивача.

Сам по собі факт звернення ПАТ "Кредобанк" до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, свідчить про наявність спору між сторонами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Доводи апеляційної скарги що між сторонами не існує спору, оскільки банк здійснив звернення стягнення на заставний транспортний засіб шляхом звернення до нотаріуса та вчинення виконавчого напису, що свідчить про відсутність загрози невиконання відповідачем судового рішення у разі задоволення позовних вимог, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки ці обставини підлягають з`ясуванню і оцінці при розгляді справи по суті.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині накладення арешту на транспортні засоби: Mitsubishi, модель Pajero sport 2.5 TD, 2013 року випуску; прицеп марки ПГМФ, модель 8304, 2013 року випуску; Богдан, модель НОМЕР_1 , 2013 року випуску; Богдан, модель 231010, 2013 року випуску; ГАЗ, модель 3302 - 14, 2006 року випуску; Volkswagen, модель Transporter, 2002 року випуску; Mersedes - Benz, модель 814D, 1995 року випуску; ГАЗ, модель 2705, 2004 року випуску; ГАЗ, модель 33021, 1996 року випуску.

В частині, що стосується накладення арешту на транспортні засоби: ГАЗ, модель 330273-388, 2013 року випуску та Lada, модель 212140, 2016 року випуску, ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Олійником Олегом Станіславовичем, - задовольнити частково.

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 11 лютого 2019 року в частині накладення арешту на транспортні засоби: Mitsubishi, модель Pajero sport 2.5 TD, 2013 року випуску; прицеп марки ПГМФ, модель 8304, 2013 року випуску; Богдан, модель НОМЕР_1 , 2013 року випуску; Богдан, модель 231010, 2013 року випуску; ГАЗ, модель 3302 - 14, 2006 року випуску; Volkswagen, модель Transporter, 2002 року випуску; Mersedes - Benz, модель 814D, 1995 року випуску; ГАЗ, модель 2705, 2004 року випуску; ГАЗ, модель 33021, 1996 року випуску, - скасувати.

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 11 лютого 2019 року в частині накладення арешту на транспортні засоби: ГАЗ, модель 330273-388, 2013 року випуску, та Lada, модель 212140, 2016 року випуску, - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 6 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Ю.О. Матвієнко

Л.Д. Поливач