Справа №672/1786/18
Провадження №2/672/172/19
РІШЕННЯ
06 листопада 2019 р. м. Городок
Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: судді Шинкоренка С.В., за участю секретаря Терещук Н.А., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городка цивільну справу №672/1786/18 за позовом Городоцької місцевої прокуратури Хмельницької області в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2
про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки,
Ухвалою суду від 05.07.2019 року було зупинено провадження у справі до розгляду Великою Палатою Верховного суду справи №587/430/16-ц ( а.с.182).
Ухвалою суду від 24.09.2019 року було поновлено провадження у справі ( а.с.212).
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте подав на адресу суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.219).
Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Понедзялок Т.В. в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності. Щодо позиції по суті спору, вказала, що підтримує раніше поданий відзив, де зазначено що відповідач заперечує проти задоволення позову, в їх діях немає жодних порушень чинного законодавства, оскільки відсутні бази даних, за якими б вони могли перевірити чи зверталась вже особа із заявами про отримання земельних ділянок раніше. Крім того, такого їх обов`язку законодавством не передбачено, а при поданні заяви особа вказує чи вона скористалась вже даним правом. (а.с.103-111, 217).
Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), перевіривши матеріали справи в межах наданих суду доказів, вважає що позовна заява підлягає задоволенню виходячи із такого.
Судом об`єктивно встановлено, що згідно поданої заяви ОСОБА_1 21.12.2016 р. звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Остапковецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області. Також, у поданій заяві ОСОБА_1 вказав, що правом на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не скористався (а.с.67).
В той же час, як вбачається із копії доданої до матеріалів справи заяви, 04.08.2016 р. ОСОБА_1 вже звертався до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області з проханням надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів Остапковецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області (а.с.62).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара.
П. (г) ч.3 ст.152 ЗК України визначено спосіб захисту прав на земельні ділянки у спосіб визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
За таких обставин, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ст.ст. 13-14 Конституції України, земля, її надра атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської ) економічної зони з об`єктами права власності Українського народу. Від Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним багатством, що перебуває під охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою включно відповідно до закону.
Чинним законодавством України визначено способи захисту порушеного права власності на землю.
Так, за змістом ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
Згідно зі ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Право власності дійсного власника презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна, відтак право держави на спірну земельну ділянку підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову.
Водночас на наявність прав власника на майно не впливає і та обставина, що воно було предметом угоди щодо відчуження, укладеної іншими способами, оскільки дійсний власник не був стороною такої угоди.
При цьому ст. 346 ЦК України не передбачено підстав припинення права власності дійсного власника у зв`язку із передачею земельної ділянки, реєстрацію права власності на неї за іншими особами, у тому числі після її продажу, що відбулося без участі та поза волею дійсного власника.
У таких випадках чинність таких правочинів, державної реєстрації прав на його майно за іншими особами чи наявність у них правовстановлюючих документів не є перешкодою для витребування власником свого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України, що є належним способом захисту.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, яка викладена у постановах від 21.02.2018 року у справі №363/2936/15-ц, від 12.06.2018 року у справі №916/3727/15, від 09.07.2018 року у справі №910/3513/17.
При цьому для застосування віндикації не має самостійного правового значення наявність «ланцюжка» правочинів, за яким річ послідовно передавалася від однієї особи до іншої, що в кінцевому результаті призвело до перебування речі у володінні набувача. Визнання недійсними всіх правочинів щодо відчуження речі не вимагається. Аналогічна позиція висловлена Верховним судом України у постановах від 05.10.2016 року у справі 916/2129/15 та від 17.12.2014 року у справі №6-140цс.
Крім того, суд не погоджується із твердженнями відповідача ОСОБА_2 в тій частині, що суд не вправі витребувати у неї вказані ділянки, оскільки набувалась нею у ОСОБА_1 зовсім інша земельна ділянка (за площею та кадастровим номером).
Верховний Суд роз`яснив у своїй постанові від 10.05.2018 у справі № 29/5005/6381/2011, що створені внаслідок формального поділу об`єкти не можуть вважатися новоствореними у розмінні норм ЦК України. Отже, внаслідок такого поділу об`єкта майна попередній власник не позбавлений права звернутися з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, навіть якщо майно зазнало тих чи інших перетворень. Відчужене поза волею власника майно може бути витребуване з чужого незаконного володіння навіть у разі закриття відповідного розділу в Державному реєстрі та скасування індивідуального номера об`єкта нерухомого майна.
Положення Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не можуть братися до уваги для визначення того, чи є об`єкт новоствореним. Ці питання врегульовує виключно Цивільний кодекс України. Дія зазначеного Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а не на відносини набуття чи припинення цих прав. Сама по собі реєстраційна дія по поділу об`єкта не може слугувати підставою припинення права власності його законного власника.
Щодо підставності представництва інтересів держави прокурором в даному випадку, суд вважає його належним та обґрунтованим і виходить із такого.
Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;
- у разі відсутності такого органу.
При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення земельних ділянок у державну власність, що незаперечно становить суспільний інтерес.
Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також те, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є відповідачем у справі.
Судові витрати підлягають пропорційному розподілу відповідно до частини задоволених позовних вимог в порядку, передбаченому ч.1,2 ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 264-265 ЦПК України, суд
Стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області судовий збір на користь прокуратури Хмельницької області в сумі по 881 грн. 00 коп. з кожного, а також з ОСОБА_2 на користь прокуратури Хмельницької області в сумі 1762 грн. 00 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження. якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через місцевий суд, який ухвалив рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Городоцька місцева прокуратура Хмельницької області, , інд.32000, вул. Грушевського 80 м. Городок, Хмельницької області.

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, інд.29016, вул. Інститутська 4/1 м. Хмельницький.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 інд. АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 інд. АДРЕСА_2 с. Райківці Хмельницького району Хмельницької АДРЕСА_3 .

Суддя: