Справа № 372/2215/18
Провадження № 2-182/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року Обухівський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Тиханського О.Б.

за участю секретаря Авсюкевич Н.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи ОСОБА_5 ,

третьої особи ОСОБА_7.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішень, треті особи - ОСОБА_7 , Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2018 позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визнати недійсним та скасувати рішення Підгірцівської сільської ради щодо надання у довічне користування ОСОБА_8 земельної ділянки, державний акт на його ім`я, свідоцтво про право на спадщину та договір купівлі продажу та скасувати рішення про державну реєстрації права власності і запис у Державному земельному кадастрі відносно земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_1 . На обґрунтування позовних вимог, позивач вказала, що право власності на спірну земельну ділянку було передано рішенням Підгірцівської сільської ради її батьку ОСОБА_9 29.06.1999, та ним в подальшому був отриманий державний акт. Таким чином, ОСОБА_8 набув право власності на спірну земельну ділянку незаконно. В подальшому третя особа ОСОБА_7 успадкувала дану земельну ділянку та продала ОСОБА_2 В зв`язку з цим, просить позов задовольнити в повному обсязі. Також відповідачем подану заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідач направив відзив на позовну заяву, де вказав, що позов не визнає в повному обсязі, оскільки набув право власності на спірну земельну ділянку законно шляхом укладення договору купівлі-продажу, під час його було перевірені правовстановлюючі документи на землю, тому відповідач є добросовісним набувачем. Крім того, позивач не надала належних доказів, щодо набуття її батьком спірної земельної ділянки, а також не надано доказів місця розташування земельної ділянки, яку позивач вважає належить їй.

Представник третьої особи Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області надав пояснення по справі, та просив відмовити від задоволення позову, оскільки в державному акті, який виданий на ім`я ОСОБА_9 адреса земельної ділянки не відповідає адресу земельної ділянки відповідача, крім того, позивачем не надано правовстановлюючого документа на будівлі, які як вказано належали ОСОБА_9 та були розташовані на земельній ділянці. Також позивачем не надано доказів самого місця розташування земельної ділянки, яка належала ОСОБА_9

Представник відповідача Підгірцівської сільської ради направив відзив на позовну заяву, вказав, що позов не визнають в повному обсязі, вказав, що у спадковому реєстрі відсутнє майно щодо якого подано позов, тому позивач не могла прийняти вказане майно, сільська рада при надані земельної ділянки ОСОБА_8 діяла законно, а тому відсутні підстави визнати такі рішення незаконними, позивач не надала доказів щодо розташування земельної ділянки яка належала ОСОБА_9 , тому суду не надано доказів, що одна і та сама земельна ділянка була видана різним особам.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказав, що позивач прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_12 , до складу якої входила земельна ділянка, яка розташована в АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними рішеннями та державним актом на право власності на землю, тому рішення про давання у власність даної земельної ділянки ОСОБА_8 є незаконним та підлягає скасування як і свідоцтв про спадщину на ім`я відповідача та договір купівлі - продажу. Позивач як і її батьки користувалась спірної земельної ділянкою, були встановлена огорожа та побудовані допоміжні приміщення, проте після смерті батьків не відвідувала земельні ділянку тому і не знала про порушення своїх прав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник проти позову заперечили в повному обсязі, вказали, що суду не надано доказів щодо накладення земельних ділянок, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 знаходитися в іншому місці, крім того, суду не надано доказів, що позивач прийняла спадкове майно, також просили застосувати строк позовної давності. Відповідач вказав, що жодного разу не бачив позивача чи інших осіб на спірній земельній ділянці і там не було жодних будівель.

Представник Підгірцівської сільської ради в судовому засіданні проти позову заперечив аходиться в іншому місці, рішення про надання у власність земельну ділянку ОСОБА_9 прийнято з порушеннями, позивачем не вірно визначено процесуальний статус ОСОБА_13 . Просили застосувати строки позовної давності. На спірній земельній ділянці перед її купівлею відповідач не бачив сторонніх осіб, зокрема позивача і там не було жодних будівель. Перед купівлею він перевірив всі документи на землю і вони були належні

Представник Підгірцівської сільської ради в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що позивач не успадкувала спірну земельну ділянку, відсутні докази накладення спірних земельних ділянок, рішення про надання у власність земельну ділянку ОСОБА_9 прийнято з порушеннями

Представник Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області в судовому засіданні проти позову заперечив, вказав, що другий примірник державного акту на ім`я ОСОБА_9 зберігається у них, проте в зв`язку з відсутністю кадастрового номеру не можливо перевірити місце розташування земельної ділянки.

В судовому засіданні ОСОБА_7 проти позову заперечила в повному обсязі, вказала, що її чоловік належним чином набув право власності на земельну ділянку, вона набула її у власність як спадкове майно, позивача і інших осіб на земельній ділянці не бачила і там не було жодних будівель.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представників, допитавши свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 дослідивши матеріали справи та письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради народних депутатів Обухівського району від 05.11.1998, протокол № 7 та додатку №1, ОСОБА_9 у довічне користування надано земельну ділянку з земель сільської забудови в АДРЕСА_1 , площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку.

Відповідно до протоколу №7 від 05.11.1998 виконавчого комітету Підгірцівської сільської ради ОСОБА_9 надано земельну ділянку площею 0,12 га по АДРЕСА_1 .

25.01.1999 ОСОБА_9 подав до Підгірцівської сільської ради заяву про передачу у приватну власність земельну ділянку в с. Романків.

25.04.1999 на підставі вказаного рішення був виготовлений акт про відведення в натуру земельної ділянки ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 .

22.06.1999 рішенням Підгірцівської сільської ради Обухівського району, протокол№6 відповідно до додатку № 1 від 29.06.1999 пр.№6 ОСОБА_9 надано та передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

15.12.1999 ОСОБА_9 отримав державний акт на право приватної власності на землю, на підставі рішення Підгірцівської сільської ради від 29.06.1999 № 6, площею 0,12 га, що розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, запис в Книзі записів №300. Відповідно до опису межі земельної ділянки: від Адо Б -зем.діл. ОСОБА_14 , від Б до В - землі с/ради, від В до А- зем. діл. с/ради (вулиця).

28.01.1999 ОСОБА_9 видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 12.08.1986 ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками вказано ОСОБА_9 та ОСОБА_17 .

Відповідно до свідоцтва про смерть від 11.11.2008 ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до довідки від 19.02.2019 спадкоємицею майна ОСОБА_9 є його донька ОСОБА_18

В 2016 році за запитом нотаріуса була виготовлена технічна документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ОСОБА_9 до якої надано схему розташування земельної ділянки, кадастровий план з описом меж, абрис земельної ділянки, акт прийому - передачі межових знаків.

При дослідженні даної технічної документації встановлено, що кадастровий номер земельній ділянці, яка передана у власність ОСОБА_9 не присвоювався.

29.05.2018 Підгірцівська сільська рада надала ОСОБА_6 інформацію, відповідно до якої повідомила про наявну інформацію про передачу ОСОБА_9 земельної ділянки у власність від 29.06.1999 площею 0,12 га по АДРЕСА_1 .

Відповідно до державного акту на земельну ділянку ОСОБА_14 від 03.07.2002 що розташована за адресою АДРЕСА_2 , по опису меж визначено, що від Б до В знаходиться земельна ділянка ОСОБА_9

04.11.2005 ОСОБА_8 отримав державний акт на право приватної власності на землю, на підставі рішення Підгірцівської сільської ради від 20.01.2005, площею 0,12 га, що розташована в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель і споруд, запис в Книзі записів №0785, кадастровий номер :02:002:0062, опис меж від А до Б - землевласник, від Б до В - землі загального користування (АДРЕСА_1 ), від В до Г - землевласник, від Г до Д - землевласник, від Д до Е - землевласник ОСОБА_22 , від Е до А землевласник.

Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки :02:002:0062 встановлені наступні межі земельної ділянки А до Б - землі ОСОБА_25 , від Б до В - землі загального користування (вулиця), від В до Г - землі ОСОБА_26 , від Г до Д - землі ОСОБА_2 , від Д до Е - землі ОСОБА_22 , від Е до А - землі ОСОБА_28

23.02.2018 між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га, кадастровий номер :02:002:0062 по АДРЕСА_1 , що належала продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2017.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.07.2018 земельна ділянка площею 0,12 га, кадастровий номер :02:002:0062 по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 23.02.2018 належить ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з державного земельного кадастру земельній ділянці по АДРЕСА_1 присвоєно кадастровий номер :02:004:0052, власник ОСОБА_30

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 що він разом з ОСОБА_9 писали заяви в Підгірцівській сільській раді на отримання земельних ділянок, які їх надали в селі Романків, вони отримати державні акти. Після смерті ОСОБА_9 на спірну земельну ділянку приїжджала донька, невідомих осіб там не бачив. В подальшому сідоку продав свою земельну ділянку яка була за адресою АДРЕСА_2 , вони були сусідами. Цьомка там побував деякі прибудови.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що в 1997 році отримав земельну ділянку в АДРЕСА_1. В 1999 році він познайомився в ОСОБА_9 та його сім`єю, які мали по сусідству земельну ділянку, земельні ділянки у них були суміжні. Після смерті ОСОБА_9 на спірну земельну ділянку приїжджала донька. Лук`янчикових він там не бачив.

Згідно ст.22 ЗК України в редакції 1991 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і

одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно ст.23 ЗК України в редакції 1991 року право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються

сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних

депутатів . Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до п.1.4. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» від 04.05.1999, державний акт на право приватної власності на землю, на право колективної власності на землю або право постійного користування землею видається на підставі рішення Верховної Ради

України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, районної, міської, селищної, сільської ради, а на право власності на землю - на підставі рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської

міських державних адміністрацій, міської, селищної, сільської ради.

Відповідно до п.1.12 Інструкції, складання державного акта на право приватної власності на землю, право власності на землю або право постійного користування землею при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та товариствам громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим проектом відведення цієї ділянки.

Відповідно до п.1.14 Інструкції, довгострокові межові знаки встановленого зразка

передаються під охорону та зберігання органу, яким було видано державний акт на право приватної власності на землю, на право власності на землю і на право постійного користування землею, про що складається відповідний акт. Акт складається у чотирьох примірниках, підписується виконавцем робіт, представником органу, яким було видано державний акт на право приватної власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею, і представником районного (міського) відділу (управління) земельних ресурсів. Один екземпляр додається до технічного звіту зі складання відповідного державного акта, другий передається органу, якому передано під охорону межові знаки, третій передається виконавцю робіт, четвертий видається разом з державним актом на землю власнику або користувачу земельної ділянки. Власник або користувач земельної ділянки попереджається про відповідальність за порушення чи знищення вказаних знаків.

Відповідно до п.1.15 Інструкції, розробку технічної документації зі складання державного акта на право приватної власності на землю, на право колективної

власності на землю, на право власності на землю або на право постійного користування землею здійснюють державні та інші землевпорядні організації на підставі технічного завдання, яке видається районним (міським) відділом (управлінням) земельних

ресурсів Держкомзему України.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_9 15.12.1999 отримав державний акт державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,12 га, що розташована в АДРЕСА_1 . Другий примірний вказаного державного акту, відповідно до листа ГУ Держгеокадастру у Київській області зберігається архіві Відділу.

Разом з тим, суду не надано доказів, місця розташування вказаної земельної ділянки, зокрема, документів щодо перенесення земельної ділянки в натуру, акту встановлення межових знаків, технічної документації щодо виготовлення державного акту на земельну ділянку,

Вказані обставини унеможливлюють визначення конкретного місця розташування земельної ділянки, що відповідно до державного акту від 15.12.1999 належала ОСОБА_9 .

Відповідно до ст.126 Земельного Кодексу України в редакції 2001 року, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Київській області, в місцевому фонді зберігається технічна документація із землеустрою щодо виготовлення державного акту на земельну ділянку ОСОБА_8 .

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_8 04.11.2005

отримав державний акт на право приватної власності на землю, площею 0,12 га, що розташована в АДРЕСА_1 , та отримав кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0062.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України, передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю . Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту >порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України).

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним рішення про передачу земельної ділянки, державного акту на право власності на земельну ділянку серії виданого на ім`я ОСОБА_8 позивач обґрунтовувала свої вимоги тим, що межі переданої ОСОБА_8 земельної ділянки накладаються на межі належної ОСОБА_9 на праві власності земельної ділянки, чим порушується право власності.

Відповідно до пункту 2 розділу VІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом.

Встановивши, що у архівному відділі в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області не обліковується документація із землеустрою, розроблена на ім`я ОСОБА_9 щодо земельної ділянки в АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку про недоведеність порушення права власності позивача на земельну ділянку, з огляду на відсутність документів, що встановлюють дійсне фактичне розташування земельної ділянки ОСОБА_9 , а саме відсутність планово-картографічних матеріалів або інших зображень, які б дозволили ідентифікувати конфігурацію і місце розташування земельної ділянки, що передана йому у власність, відсутність погодження проекту відведення земельної ділянки, акту встановлення межових знаків.

Покази свідків щодо користування земельної ділянкою, яка орієнтовно розташована там де і земельна ділянка яка надана у власність ОСОБА_8 та наявність іншого державного акту, де вказаний суміжний землевласник ОСОБА_9 не є належними та достатніми доказами, щодо місця розташування земельної ділянки, що надавалась ОСОБА_9 .

Крім того, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 в іншому місці, має інший кадастровий номер, власником якої є інші особи, до яких відсутні позовні вимоги.

Таким чином, позовні вимоги не підлягають до задоволення в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено порушення при наданні у власність земеленої ділянки ОСОБА_8 , також не надано доказів, що оспорюваних рішенням порушення права позивача по справі, тому позовні вимоги щодо визнання недійсним рішення про передачу к користування земельної ділянки, державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Також не підлягають до задоволення похідні позовні вимоги, щодо визнання недійним свідоцтва про право на спадщину, договір купівлі - продажу, запис про державну реєстрацію і запис в Державному земельному кадастрі, оскільки задоволення вказаних позовних вимог прямо залежні від вирішення первісних позовних вимог про правомочність набуття ОСОБА_8 права власності на спірну земельну ділянку.

Підстав для застосування судом строку позовної давності судом не встановлено.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 10, 15, 57, 60,61, 209, 212-214,292,294 ЦПК України, ст.ст. 22, 23 ЗК України в редакції 1991 року, ст.ст.116-118, 126,152,155,158, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Підгірцівської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішень, треті особи - ОСОБА_7 , Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 11.11.2019.

Суддя О.Б. Тиханський