ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6398/19 Справа № 203/4475/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»

на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2019 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 , про звернення стягнення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2019 року

накладено арешт на приміщення АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) на підставі договору купівлі-продажу серії ВСТ та номеру 555670 (реєстр 1737 від 16.05.2006 року посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Козіною А.В.).

Не погодившись з такою ухвалою в частині задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, позивач - АТ КБ «ПриватБанк», звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про забезпечення позову в повному обсязі.

Апелянт в обґрунтування своєї скарги зазначає, що забезпечення позову є безпідставним, відсутні підстави вважати, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду.

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 лютого 2019 року адвокатом Осиповим С.О. в інтересах ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення, а саме магазин, що розташований у АДРЕСА_3 приміщення, 101, заборони Чечелівському відділу державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області дії щодо зазначеного приміщення та заборони АТ КБ «ПриватБанк» вчиняти будь-які дії щодо спірного приміщення до розгляду справи по суті. Дана заява мотивована тим, що позивач за первісним позовом, з одного боку, звернувся до суду з позовом про стягнення на предмет іпотеки зазначеного приміщення, а з іншого боку проводить активні дії щодо продажу спірного майна та приховує той факт, що з боку Чечелівсської ВДВС м.Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області плануються дії з реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , адже невчинення заходів забезпечення може ускладнити виконання рішення унаслідок продажу приміщення.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно відповідача, що знаходиться в нього чи інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.149 153 ЦПК України, дійшов обґрунтованих висновків про доцільність забезпечення позову шляхом арешту нерухомого майна.

Доводи апеляційної скарги позивача АТ КБ «ПриватБанк» про те, що вжиті заходи забезпечення позову є безпідставними, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки між сторонами наявний спір щодо приміщення АДРЕСА_1 , а позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України», право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав вважати, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду, підлягають відхиленню, оскільки судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» здійснює дії щодо реалізації спірного майна за виконавчим написом нотаріуса.

Тому, враховуючи, що майно, щодо якого вжито заходів забезпечення позову, є предметом спору, судом першої інстанції у відповідності з положеннями ст.150 ЦПК України правомірно забезпечено позовні вимоги для захисту матеріально-правових інтересів ОСОБА_1 від можливих недобросовісних дій з боку банку з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь ОСОБА_1 , в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Таким чином, передбачених ст.376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 березня 2019 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова