06 листопада 2019 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,
при секретарі - Медведєвої Я.А.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова, Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користуванні житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21 липня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 2968, їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . Загальна площа квартири становить 65.60 кв. м, житлова площа - 44.20 кв.м. Ця квартира на сьогодні ні кому не подарована та не продана. В вищезазначеній квартирі зареєстрований окрім неї її син, відповідач по справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Повідомила, що з серпня 2017 року її син, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зібрав всі свої речі і пішов в невідомому їй напрямку. Після чого вона його не бачила в своїй квартирі. Він з нею майже не спілкується. Коли він їй подзвонив, вона його попередила про намір звернутися до суду про визнання втратившим його житлової площі, на що ОСОБА_2 не заперечував, тому що дійсно не проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Зазначила, що зараз у неї виникла необхідність зняти з реєстрації відповідача, тому що він не проживає в її квартирі з серпня 2017. Також відповідач не сплачує рахунки за комунальні послуги, станом квартири не цікавиться, а вона не може отримати субсидію через його реєстрацію. В квартирі немає абсолютно ніякого майна відповідача. Замки вона не змінювала. 3 серпня 2017 року і дотепер відповідач ніколи не звертався в будь-які правоохоронні органи, до дільничного, тощо з метою вселитися в її квартиру. Більш того, він ніколи не висловлював бажання знову поселиться в її квартирі. За всі комунальні платежі за користування квартирою оплачує позивач. Додатково зазначила, що неодноразово вона особисто і через наших спільних знайомих намагалась знайти відповідача для того, щоб попросити його добровільно знятися з реєстрації з її квартири, так як він в ній не проживає з серпня 2017 року і по теперішній час. Але дотепер вона не змогла це зробити, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. Домовленості між нею та відповідачем в частині збереження за ним права користування жилим приміщенням у зв'язку з відсутністю його проживання не було. Вважає, що оскільки відповідач в її квартирі не проживає близько 2 років, він повинен бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою).
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.09.2019 року справу призначено до судового розгляду.
Позивач в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала про винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне повідомлення відповідача. Заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи без її участі до суду не надходило.
Третя особа в судове засідання не з"явилась, повідомлялась належним чином..
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до договору купівлі-продажу ВВА № 414715 від 21.07.2006 року ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 11433523 від 03.08.2006 р. квартира за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Так, частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб.
На підставі ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Підстави для збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, визначені ст. 71 Житлового кодексу України, відсутні. Приписами ст. 72 Житлового кодексу визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що з сім"єю ОСОБА_2 знайома 20 років. Зараз мешкає у ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , тому що у неї в квартирі був пожар. Підтвердила, що з 2017 року відповідач ОСОБА_2 не мешкає за вищевказаною адресою, станом квартири не цікавиться, комунальні платежі не сплачує, а позивач у зв"язку з цим не може отримати субсидію.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що з сім"єю ОСОБА_2 знайомий 15 років. Знає, що ОСОБА_2 у 2017 році зібрав всі свої речі і пішов в невідомому їй напрямку. З того часу за адресою АДРЕСА_1 не мешкає, комунальні платежі не сплачує. Підтвердив, що позивачка має намір позбавити його права користування житловим приміщенням, у зв"язку з тим, що не може оформити субсидію.
Таким чином, судом встановлено, що у відповідача наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею немає, у спірному будинку не проживає протягом тривалого часу з 2017 року. Наявність реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 71, 72 ЖК України, ст.ст. 317, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 258, 264-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ реєстрації місця проживання у Київському районі м. Харкова, Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради - задовольнити.
Усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні, володінні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою, за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 07.11.2019 року.
Суддя І.В. Ніколаєнко