ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8260/19 Справа № 211/981/19 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що 28 лютого 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 46,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку кредитну заборгованість 18927,00 грн.. Позивач зазначає, що вказане рішення суду не виконане. А тому, просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3 % річних по відсоткам за користування грошовими коштами.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк відмовлено в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог. При цьому, суд вказав, що в матеріалах справи відсутній належним чином обґрунтований розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором № б/н від 28 лютого 2008 року, який би підтверджував факт невиконання ним судового рішення від 15 листопада 2011 року та наявність підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України. Крім того, суд зазначив, що позивач не надав інформації щодо наявності взагалі заборгованості за кредитним договором, а розмір інфляційних збитків та 3% річних просто нараховано на суму заборгованості, вказану в судовому рішенні від 15 листопада 2011 року станом на 28 квітня 2011 року. В матеріалах справи лише наявний розрахунок інфляційних збитків на суму заборгованості 18927,00 грн..

В апеляційній скарзі акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань відповідач станом на 22 лютого 2019 року має заборгованість, яка складається з інфляційних збитків 8388,45 грн. та 3% річних по відсоткам за користування грошовими коштами в розмірі 1 703,43 грн..

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості заявлених позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 листопада 2011 року, з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк стягнуто заборгованість за кредитним договором від 18 лютого 2008 року станом на 28 квітня 2011 року в сумі 18927,00 грн..

В позовній заяві, Банк зазначає, що вказане рішення суду не виконане, борг не погашено, а тому зобов`язання не припинено.

Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 613 ЦК України боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора, тобто у випадку, якщо кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають iз суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку ( частина перша цієї статті).

Якщо боржник доведе, що не виконав грошового зобов`язання через прострочення кредитора, він звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України, оскільки порушення грошового зобов`язання у вигляді його прострочення боржником не настало i в такому разі вважається, що виконання зобов`язання відстрочено на час прострочення кредитора (ч. 2 ст. 613 цього Кодексу).

На підтвердження своїх позовних вимог, Банк надав розрахунок заборгованості, яка станом на 22 лютого 2019 року складає 10 091,88 грн., з яких: 8 388,45 грн. - інфляційні збитки (березень 2016-січень 2019 рр.) та 3 % річних по відсоткам за користування грошовими коштами 1 703,43 грн. (18 927,00*0,03*3).

Доказів того, що позивач вжив заходів щодо реального виконання рішення суду, зокрема отримав виконавчий лист та звернувся до виконавчої служби з метою виконання рішення суду, тим самим сприяв ненастанню правових наслідків прострочення зобов`язання, - позивач ні суду першої інстанції, ні апеляційній інстанції не надав.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач вказав, що невиконання зобов`язання, встановленого вказаним заочним рішенням зумовлено бездіяльністю Банку. При цьому, ОСОБА_1 зазначив, що він має декілька кредитів та частково деякі з них погашав.

Згідно Акту №24 від 10 квітня 2019року про вилучення та знищення цивільних справ позовного провадження за 2011 рік, цивільна справа № 2-2054/2011 за позовом ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - знищена.

Встановивши відсутність належних доказів отримання банком виконавчого листа, наявності виконавчого провадження по вказаній справі, відсутність чи наявність часткового чи повного погашення заборгованості, тощо, а також те, що розмір інфляційних збитків та 3% річних банком нараховано на суму заборгованості, вказану в судовому рішенні від 15 листопада 2011 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог.

Доводи апелянта в скарзі про те, що у зв`язку із порушенням кредитних зобов`язань відповідач станом на 22 лютого 2019 року має заборгованість, яка складається з інфляційних збитків 8388,45 грн. та 3% річних по відсоткам за користування грошовими коштами в розмірі 1 703,43 грн., - колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ухилення кредитора від виконання рішення суду від 15 листопада 2011 року свідчить про невжиття Банком заходів щодо зменшення збитків, завданих порушенням зобов`язання та є свідченням бездіяльності позивача та підставою для застосування правових наслідків прострочення кредитора в зобов`язані.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

Зважаючи, що позивачем є юридична особа банківська установа, яка має в своєму підпорядкуванні юридичний відділ,- зазначене вказує лише на те, що представники позивача були обізнані із нормами процесуального права, які регламентують принципи цивільного судочинства, в тому числі й такий принцип як змагальність сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність цивільного судочинства, за яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмету спору на власний розсуд та знає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Банку.

Оскаржуване рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко