Головуючий у І інстанції Черков В.Г. Єдиний унікальний номер 227/5357/18
Номер провадження 22-ц/804/2838/19
Доповідач Барков В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Маріуполь

Донецький апеляційний суд в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Биліни Т.І.,

Мальцевої Є.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 09 квітня 2019 року, ухвалене в м. Селидово Донецької області та повний текст якого складено 09 квітня 2019 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2018 року позивач приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська страхова компанія») звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.

Позов обґрунтовано тим, що 03 березня 2014 року Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» (далі - КС «Українська кредитна спілка») на підставі договору № 12409с надала ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 000 грн. строком на 24 місяці до 03 березня 2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8 % річних.

25 березня 2014 року між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» був укладений договір добровільного страхування кредитів № 02-01, за яким були застраховані страхові ризики за кредитним договором № 12409с від 03 березня 2014 року. Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, позивачем на підставі заяви КС «Українська кредитна спілка» 08 жовтня 2018 року було складено страховий акт № 211кр та 09 жовтня 2018 року сплачено страхове відшкодування в розмірі 6 944 грн. 96 коп., яке і просив стягнути з відповідача разом із судовими витратами у справі в розмірі 1 762 грн. пов`язаними зі сплатою судового збору за подачу позовної заяви.

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 09 квітня 2019 року позовні вимоги ПрАТ «Українська страхова компанія» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська страхова компанія» в порядку регресу матеріальну шкоду за виплачене страхове відшкодування в розмірі 6 944 грн. 96 коп. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 762 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що його не було повідомлено про наявність договірних відносин між кредитною спілкою та страховиком, а відтак він не може нести відповідальність за невиконання кредитного договору перед третіми особами. Суд не звернув уваги на те, що позивач не перереєстрований на підконтрольній Україні території, а тому його документи не можуть вважатися дійсними. Крім того, суд не перевірив розмір страхового відшкодування і не зазначив з чого вона складається і за який період. Оскільки останній платіж за кредитним договором було здійснено у листопаді 2014 року вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, який сплив у листопаді 2017 року.

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 06 серпня 2019 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ст. 376 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 03 березня 2014 року між КС «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 12409с. На виконання умов Договору КС «Українська кредитна спілка» надала, а відповідач отримав у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки в розмірі 4 000 грн. строком на 24 місяці до 03 березня 2016 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних (а.с. 16).

Додатком №1 до кредитного договору № 12409с від 03 березня 2014 року ОСОБА_1 повідомлено графік повернення кредиту з встановленням щомісячної фіксованої суми платежу у розмірі 263 грн. (а.с.17).

25 березня 2014 року між ПрАТ «Українська страхова компанія» та КС «Українська кредитна спілка» було укладено договір добровільного страхування кредитів № 02-01, предметом якого є майнові інтереси КС «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені терміни у відповідності до Кредитних договорів (а.с. 24).

У відповідності до Додатку № 1 до Договору добровільного страхування кредитів № 02-01 від 25 березня 2014 року, кредитний договір № 12409с від 03 березня 2014 року, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем на загальну суму 7 760 грн. (а.с 26).

Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором № 12409с від 03 березня 2014 року, належним чином не виконував.

Згідно з виписки з рахунку позичальника ОСОБА_1 , останньому надано кредит в розмірі 4 000 грн. за процентною ставкою 28,8 % річних на строк 24 місяці. Заборгованість за кредитом та процентами була частково погашена ОСОБА_1 на загальну суму 2 367 грн., з яких: 1 561 грн. 20 коп. - тіло кредиту та 805 грн. 80 коп. - проценти. Останній платіж проведено позичальником 13 листопада 2014 року (а.с. 29).

01 жовтня 2018 року КС «Українська кредитна спілка» направила ПрАТ «Українська страхова компанія» заяву про виплату страхового відшкодування в сумі 6 944 грн. 96 коп. внаслідок невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 12409с від 03 березня 2014 року (а.с. 27).

08 жовтня 2018 року ПрАТ «Українська страхова компанія» складено страховий акт № 211кр про страхову подію з прийняттям рішення про страхову виплату за договором страхування кредитного договору № 0201 УКС 2014 (а.с. 28).

09 жовтня 2018 року ПрАТ «Українська страхова компанія» здійснено виплату страхового відшкодування на користь КС «Українська кредитна спілка» в сумі 6 944 грн. 96 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 489 від 09 жовтня 2018 року (а.с. 30).

На виконання вимог п. 5.8 Договору добровільного страхування кредитів № 02-01 від 25 березня 2014 року КС «Українська кредитна спілка» надала позивачу довідку за вих. №2362 від 10 жовтня 2018 року про сплату ПрАТ «Українська страхова компанія» страхового відшкодування за кредитним договором № 12409с від 03 березня 2014 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 в сумі 6 944 грн. 96 коп. (а.с. 31).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем виконані умови договору добровільного страхування, а тому до нього перейшло право вимоги в порядку регресу на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Проте з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що кредитний договір укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою КС «Українська кредитна спілка» та особисто ОСОБА_1 , зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов`язковим для виконання.

З матеріалів справи вбачається, що кредитна спілка повністю виконала умови кредитного договору, перерахувавши на зазначений у кредитному договорі рахунок відповідача грошові кошти в сумі 4 000 грн. В свою чергу відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, останній платіж на погашення кредиту згідно наданої виписки здійснив 13 листопад 2014 року.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи відповідальної за заподіяний збиток.

Тобто, в таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість страхувальника у договірному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора договірне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за заподіяний збиток особа свій обов`язок із його відшкодування не виконала.

Таким чином, оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» виконало обов`язки покладені Законом України «Про страхування» та умовами Договору добровільного страхування кредитів № 02-01 від 25 березня 2014 року, до позивача перейшло право вимоги у порядку суброгації на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування.

У своїх відзивах на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач не заперечує проти укладання кредитного договору, проте зазначає, що останній платіж за кредитом він здійснив у листопаді 2014 року, просив застосувати строк позовної давності, який сплив на його думку в листопаді 2017 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або з настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Доводи відповідача про сплив строку позовної давності для звернення до суду є необґрунтованими, оскільки відповідно до п.п. 2.1, 2.1.1., 2.1.2. договору добровільного страхування № 02-01 від 25 березня 2014 року страховим випадком по відношенню до конкретного Кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань перед кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачені укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій («з відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом десяти днів після настання строку сплати третього платежу або якщо кредитор не одержав обумовлений Кредитним договором останній за графіком платіж протягом 3 днів після настання строку сплати останнього платежу, передбаченого Кредитним договором.

Згідно з укладеним кредитним договором № 12409с від 03 березня 2014 року строк оплати останнього платежу встановлено 03 березня 2016 року (а.с.17), тому відповідно до п.2.1.2. договору добровільного страхування страховий випадок настав 07 березня 2016 року.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 04 грудня 2018 року, позов пред`явлено в межах строку позовної давності, а тому апеляційний суд вважає обґрунтованими вимоги ПрАТ «Українська страхова компанія» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом в сумі 2 438 грн. 80 коп.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Додатком № 1 до кредитного договору № 12409с від 03 березня 2014 року встановлено обов`язок відповідача повертати кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними платежами) до 03 числа кожного місяця продовж 24 місяців. Строк останнього платежу встановлено - 03 березня 2016 року.

Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12).

Крім того, згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в п. 91 постанови від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

На підставі викладеного та враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом 04 грудня 2018 року, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за процентами за період з 04 грудня 2015 року по 03 березня 2016 року (строк останнього платежу за кредитним договором), яка складає 384 грн., що підтверджується додатком № 1 до кредитного договору № 12409с від 03 березня 2014 року.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 2 822 грн. 80 коп., яка складається із заборгованості по поверненню кредиту в сумі 2 438 грн. 80 коп. та заборгованості за процентами всумі 384 грн. Відомості про нарахування кредитною спілкою штрафних санкцій відповідно до умов кредитного договору у матеріалах справи відсутні. Окрім того, неустойка, штрафні санкції та інші непрямі збитки та витрати не підлягають відшкодуванню згідно з умовами договору добровільного страхування кредитів № 02-01 від 25 березня 2014 року (п.2.3.4 договору).

Оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія» набуло право вимоги лише на ту суму заборгованості, на яку мав право кредитор КС «Українська кредитна спілка», тобто на суму заборгованості 2 822 грн. 80 коп., тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь ПрАТ «Українська страхова компанія» слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 2 822 грн. 80 коп.

Що стосується заперечень відповідача щодо перереєстрації юридичної особи, то згідно з ч.2 ст.5 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» установлено, що проведення реєстраційних дій щодо зміни місцезнаходження юридичних осіб та місця проживання фізичних осіб - підприємців, місцезнаходженням/місцем проживання яких є територія проведення антитерористичної операції, здійснюється щодо юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців державними реєстраторами реєстраційних служб територіальних органів Міністерства юстиції України в областях та місті Києві.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит від 25 вересня 2018 року № , з 26 травня 2015 року підтвердження відомостей про юридичну особу ПАТ «Українська страхова компанія», ПрАТ «Українська страхова компанія» - було проведено Управлінням реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади Краматорської міської ради Донецької області (зміна додаткової інформації) (а.с.10-12).

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання до суду першої інстанції позовної заяви, позивач сплатив судовий збір в розмірі 1 762 грн. (а.с. 9). За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 2 643 грн. (а.с. 91).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (заявлено вимоги на 6 944 грн. 96 коп., задоволено в розмірі 2 822 грн. 80 коп., що складає 40,65% від суми заявлених вимог), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути частину сплаченого судового збору за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 716 грн. 25 коп. (1 762 грн. х 40,65%).

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути частину сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1 568 грн. 62 коп. (2 643 грн. х 59,35%).

Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні.

З урахуванням положень ч. 10 ст. 141 ЦПК України, з позивача на користь відповідача слід стягнути 852 грн. 37 коп. (1 568,62 грн. - 716,25 грн.) в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 09 квітня 2019 року - скасувати.

Позов приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» заборгованість за кредитним договором № 12409с від 03 березня 2014 року, укладеним між кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та ОСОБА_1 в сумі 2 822 (дві тисячі вісімсот двадцять дві) гривень 80 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 2 438 грн. 80 коп. та заборгованості за процентами в розмірі 384 грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 852 грн. 37 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2019 року.

Судді В.М. Барков

Т.І. Биліна

Є.Є. Мальцева