КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 759/8914/18
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6756/2019
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 назаочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року, ухваленого під головуванням судді Величко Т.О.,-

встановила:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суд із названим позовом.

В обґрунтування позову зазначила, що з 01 березня 2008 року до 28 травня 2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час син проживає разом із позивачем, однак зареєстрований за адресою батька. Для того щоб змінити адресу реєстрації сина необхідна згода батька, однак сторони не спілкуються більше року, відповідач не цікавиться життям сина.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2008 року до 28 травня 2014 року.

Від шлюбу сторони мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи поданий позов ОСОБА_1 зазначила, що син проживає разом із нею, однак зареєстрований за адресою батька. З метою реєстрації дитини за адресою матері, позивач просить визначити місце проживання дитини в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Листом від 15 листопада 2018 року Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, зазначила, що не вбачає підстав для надання висновку до суду відповідно до статті 19 СК України, оскільки не встановлено спір між батьками щодо визначення місяця проживання дитини.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначає частина друга вказаної статті. В абзаці дванадцятому цієї частини передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права, має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу.

Із змісту пред`явленого позову вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю. В свою чергу, позивач має намір зареєструвати дитину за своїм місцем проживання, а для цього просить суд вирішити спір про визначення місця проживання дитини.

Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207, визначений порядок реєстрації дитини за адресою одного з батьків.

Тому, обраний позивачем спосіб реєстрації дитини за своєю адресою на підставі ч. 1 ст. 161 СК України, є неправильним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що фактично дитина проживає разом із матір`ю, а зареєстрована за адресою батька, у зв`язку з чим виникають обмеження прав дитини, зокрема: щодо отримання медичних послуг за місцем проживання дитини; питання щодо можливості дитини відвідувати школу за адресою місця проживання матері; відсутня можливість оформити субсидію; за місцем реєстрації дитини, родичі колишнього чоловіка вимагають оплату частини комунальних послуг, колегія суддів відхиляє з вищенаведених підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення суду від 14 лютого 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 14 лютого 2019року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 06 листопада 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко