Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 591/200/17 (провадження 4-с/591/20/17)

провадження № 61-23048 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - публічне акціонерне товариство «РОДОВІД БАНК»

в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «РОДОВІД БАНК»,

представник заявника (стягувача) - Присяжнюк Андрій Юрійович,

суб`єкт оскарження - державний виконавецьЗарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колесова Анжела Олексіївна,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «РОДОВІД БАНК» на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми у складі судді Кривцової Г. В.

від 23 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області у складі колегії суддів: Семеній Л. І., Кононенко О. Ю., Бойка В. Б. від 14 березня

2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України

у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст скарги

У січні 2017 року публічне акціонерне товариство (далі - ПАТ, товариство) «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «РОДОВІД БАНК» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавцяЗарічного відділу державної виконавчої служби

м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Колесової А. О. (далі - державний виконавецьЗарічного ВДВС

м. Суми ГТУЮ у Сумській області), заінтересована особа - ОСОБА_1 ,

про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

В обгрунтування скарги зазначало, що 08 грудня 2016 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулось до Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області з заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Зарічним районним судом м. Суми. 30 грудня 2016 року заявник отримав повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з підстав, зазначених у пункті 8 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

Не погоджуючись з такими діями державного виконавця, заявник посилався на те, що відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від сплати авансового внеску звільняються державні органи. Законодавством не визначено поняття «державні органи». Конституція України та закони України визначають поняття «органи державної влади» та «органи місцевого самоврядування».

Разом з тим, 99,99 відсотків акцій ПАТ «РОДОВІД БАНК» належить державі Україна в особі Міністерства фінансів України, який є центральним органом виконавчої влади і, здійснюючи право власника, формує його органи управління в повному складі із представників держави.

Крім того, відповідно до частини другої статті 22 ГК України суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів. Відповідно заявник є суб`єктом господарювання державного сектора економіки.

На підстав частин першої статті 36 та частини другої статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб набув всіх повноважень органів управління банку з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення, а його уповноваженій особи делеговані повноваження вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління банку.

Таким чином, на думку заявника, при примусовому виконанні рішення суду на підставі виконавчого документа за заявою стягувача - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач звільнений

від сплати авансового внеску, як державний орган.

У зв`язку з наведеним, товариство просило визнати незаконними дії державного виконавця Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області Колесової А. О. при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 16 грудня 2016 року

по виконавчому провадженню № 53123271 та скасувати його.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2017 року

у задоволенні скарги ПАТ «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «РОДОВІД БАНК» відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державний виконавець, повертаючи виконавчий лист заявнику, діяв згідно з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», оскільки стягувач не є державним органом, а тому пільги щодо звільнення від сплати авансового внеску на нього не поширюється.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 березня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації

в ПАТ «РОДОВІД БАНК» відхилено. Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2017 року залишено без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що Банк в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «РОДОВІД БАНК» не входить до системи органів державної влади, не наділений владними повноваженнями та його діяльність не спрямована на виконання функцій держави, тому районний суд вірно, врахувавши вказані норми права, відмовив

у задоволенні скарги.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що заявник не може бути звільнений від сплати авансового внеску відповідно до статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» як державний орган, оскільки та обставина, що 99,99 % акцій Банку належить державі, не наділяє його в установленому Конституцією України порядку державно-владними повноваженнями, правовими і матеріально-фінансовими ресурсами для реалізації завдань і функцій державної влади.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «РОДОВІД БАНК», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалите нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 06 червня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу

№ 591/200/17 із Зарічного районного суду м. Суми.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року заяву судді Верховного Суду Кривцової Г. В. про самовідвід задоволено, справу передано на автоматизований перерозподіл.

Ухвалою колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року зазначену справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню, оскільки суди неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права.

Зазначається, що ухвала районного суду постановлена з порушенням норм ЦПК України, оскільки сторони у справі належним чином не були повідомлені про дату та час судового засідання.

Також вважає, що при примусовому виконанні рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача - уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, згідно з частиною другою статті

26 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач звільнений

від сплати авансового внеску, як державний орган, оскільки 99,99 відсотків акцій ПАТ «РОДОВІД БАНК» належить державі Україна в особі Міністерства фінансів України, який є центральним органом виконавчої влади і, здійснюючи право власника, формує його органи управління в повному складі із представників держави.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу до суду не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

30 вересня 2016 року Зарічним районним судом м. Суми на підставі рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» кредитної заборгованості видано виконавчий лист про стягнення на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 судові витрати по 73,08 грн з кожного

(а. с. 8-9).

08 грудня 2016 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулося до Зарічного ВДВС

міста Суми ГТУЮ у Сумській області із заявою про відкриття виконавчого провадження та стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у розмірі

73,08 грн і надав оригінал вказаного виконавчого листа (а. с. 6-7).

Повідомленням державного виконавця від 16 грудня 2016 року виконавчий документ повернуто ПАТ «РОДОВІД БАНК» без прийняття до виконання,

у зв`язку з ненаданням підтвердження сплати авансового внеску, на підставі пункту 8 частини четвертої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 5).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПАТ «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації

в ПАТ «РОДОВІД БАНК» підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України 2004 року сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відповідно до пункту 8 частини четвертої статті 4 Закону України

«Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції на час вчинення виконавчих дій)виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження»

виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше

10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються, зокрема, державні органи,

у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі

за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» (щодо забезпечення державою виконання судового рішення) від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження»

від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зі змінами.

Положення частини другої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII зі змінами, що визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення.

Рішення Конституційного Суду України мотивовано тим, що визначенням положеннями частини другої статті 26 вказаного Закону обов`язкової сплати авансового внеску особою, на користь якої ухвалене судове рішення, як необхідної умови початку примусового виконання цього рішення органом державної виконавчої служби, покладено на цю особу фінансовий тягар забезпечувати функціонування впровадженої державою системи виконання судових рішень, що не гарантує доступу для кожної такої особи до вказаної системи, отже, не забезпечує в усіх випадках і за будь-яких умов повного та своєчасного виконання цього рішення, його обов`язковості. Конституційний Суд України зазначив, що держава має позитивний обов`язок забезпечувати виконання судового рішення, проте визначеним положеннями частини другої статті 26 Закону правовим регулюванням щодо обов`язкового авансування початку примусового виконання судового рішення особою, на користь якої ухвалене це рішення, такий обов`язок держави перекладено на вказану особу, що нівелює сутність її конституційного права на судовий захист та суперечить положенням статей 3, 8, частин першої, другої статті 55, частин першої, другої статті 129-1 Конституції України.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що враховуючи гарантії, закріплені у статтях 55, 129, 129-1 Конституції України, статті 6 Конвенції

про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 ЦПК України,

дії державного виконавця щодо повернення без виконання з мотивів несплати авансового внеску виконавчого документа від 16 грудня

2016 року у справі №591/5499/15-ц по виконавчому провадженню

№ 53123271 стягувачу, не можуть вважатись правомірними.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

від 05 вересня 2019 року у справі № 638/9278/16-ц, провадження

№ 61-33331 сво18.

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, оскаржувані судові рішення з підстав, передбачених статтею 412 ЦПК України, необхідно скасувати, задовольнивши скаргу повністю.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК»

в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «РОДОВІД БАНК» задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 23 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 14 березня 2017 року скасувати.

Скаргу публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в публічному акціонерному товаристві «РОДОВІД БАНК» задовольнити.

Визнати незаконними дії державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції

у Сумській області Колесової Анжели Олексіївни при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття

до виконання від 16 грудня 2016 року у справі №591/5499/15-ц

по виконавчому провадженню № 53123271.

Скасувати повідомлення державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції

у Сумській області Колесової Анжели Олексіївни від 16 грудня 2016 року

у справі №591/5499/15-ц по виконавчому провадженню № 53123271.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк