ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 689/1995/17
Провадження № 22-ц/4820/451/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі суддів судової колегії з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т.В.,

секретар - Дубова М.В.,

з участю представника апелянта,

представника відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 грудня 2018 року, суддя Баськов М.М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У жовтні 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк», (далі - Банк), звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору від 04.05.2007 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник не виконав свого обов`язку щодо своєчасної та повної оплати коштів за користування кредитом, в зв`язку з чим станом на 31.08.2017 року розмір заборгованості складав 41989,26 грн., у тому числі 3910,02 грн. - заборгованість за кредитом, 32557,20 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3046,36 грн. - пеня і комісія, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1975,68 грн. - штраф (процентна складова).

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06.12.2018 року в задоволенні позову було відмовлено.

Стягнуто з Банку на користь ОСОБА_1 3432 грн. судових витрат на проведення судової експертизи.

В апеляційній скарзі Банк просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги вказав на те, що суд, відмовляючи в позові не звернув уваги на ту обставину, що тривалий проміжок часу позичальник користувався кредитними коштами, сплачував кредиті кошти, що свідчить про його обізнаність з умовами кредитного договору. Також не було враховано недоліки проведеної судової експертизи, оскільки експертом не було досліджено в достатній кількості вільні та умовно-вільні зразки підпису ОСОБА_1 .

В судовому засіданні представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в суді проти апеляційної скарги заперечила, підтримала рішення суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частинами 1, 2 і 5 ст. 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В силу ст. ст. 12, 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода.

Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі заяви від 23.04.2007 року, поданої від імені ОСОБА_1 про ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг у Банку, відкриття рахунку та видачу кредиту, було надано кредит в розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 36 процентів річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії кредиту. На виконання умов договору було відкрито рахунок та видано платіжну картку № НОМЕР_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що висновком судової експертизи було встановлено, що ОСОБА_1 не підписував заяви від 23.04.2007 року, що свідчить про відсутність між сторонами договірних відносин з приводу кредиту та, відповідно, відсутність правових підстав для стягнення кредитних коштів.

Такий висновок суду відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивовано в судовому рішенні.

Частинами 1, 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновком комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи №3823/3824/18-26 від 18.10.2018 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 в графах «підпис» заяви ОСОБА_1 від 23.04.2007 року про ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку, відкриття рахунку та видачу кредиту від імені клієнта ймовірно виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 .

В процесі проведення експертизи судовим експертом Хмельницького відділення КНДІСЕ було досліджено вільні зразки почерку з паспорту громадянина України ОСОБА_1 та копія посвідчення; умовно-вільні зразки з копії довіреності та експериментальні зразки підпису на 4 аркушах.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3., р. 1 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом МЮ України від 08.10.1998 року, №53/5, у редакції Наказу МЮ України від 26.12.2012 року, №1950/5, для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються оригінали документів. Для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив (ла) експертизу, повинен надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.

Пунктом 1.8. вказаних Рекомендацій встановлено, що як вільні, так і експериментальні зразки буквеного або цифрового письма бажано надавати не менш ніж на 15 аркушах. Чим коротший досліджуваний текст (запис), тим більша потреба у вільних зразках. Вільні зразки підпису подаються по змозі не менше ніж на 15 документах, експериментальні - у кількості не менше 5-8 аркушів.

Внаслідок недостатньої кількості об`єктів, які підлягали експертному дослідженню та їх невідповідності вимогам Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (копії документів замість оригіналів), судовий експерт надав висновок про ймовірність виконання підпису на заяві не ОСОБА_1 , а іншою особою, що є припущенням і не могло бути прийнято судом в якості належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу (ст.ст. 77-80 ЦПК України).

З метою усунення вищевказаних недоліків судової експертизи в суді апеляційної інстанції було проведено повторну технічну та почеркознавчу експертизи. Висновком судового експерта від 18.09.2019 року, № 5537/5538/21-19, зокрема, було встановлено, що підписи у заяві (а.с. 151) в графі «клієнт» біля дати «23.04.07.» та дати «7.05.07.» виконані не ОСОБА_1 або іншою особою.

Таким чином вищевказаний висновок експерта за результатами проведення технічної та почеркознавчої експертизи вказав на те, що відповідач не підписував заяву, яка, як стверджує в позовній заяві Банк, є складовою кредитного договору, укладеного між банківською установою та позичальником ОСОБА_1 і саме на підставі цього договору відповідачу було нараховану кредитну заборгованість, яка є предметом позовних вимог.

Справа не містить також і інших доказів на підтвердження обставин щодо укладення кредитного договору, ознайомлення ОСОБА_1 з Умовами та правилами надання банківських послуг у Банку, відкриття рахунку та видачу кредиту.

Наданий Банком розрахунок кредитної заборгованості не може бути доказом існування між сторонами договірних кредитних відносин, враховуючи відсутність у справі доказів на підтвердження факту укладення кредитного договору. За цих же обставин не може бути доказом укладення кредитного договору також і виписка по картковому рахунку, надана позивачем.

Необхідно зазначити також, що Банком в якості доказу укладення кредитного договору 04.05.2007 року надано фотокопію паспорта ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого Ярмолинецьким РВ УМВСУ в Хмельницькій області 14.01.1999 року. Однак існує відмінність між реквізитами паспорту позичальника, які значаться в умовах заяви про отримання кредиту від 23.04.2007 року і даними паспорту, фотокопія якого додана до позовної заяви. Причини такої відмінності у реквізитах документів представник апелянта пояснити не зміг.

В довідці Банку від 27.02.2019 року зазначено про те, що за кредитним договором ОСОБА_1 було видано наступні кредитні картки: НОМЕР_1 , дата відкриття - 23.04.2007 року, термін дії - до квітня 2011 року; НОМЕР_3 , дата відкриття - 16.03.2011 року, термін дії - до квітня 2015 року. Однак вказана довідка також не може бути доказом підтвердження обставин, зазначених у позовній заяві, оскільки не спростовує наведених вище доказів, які вказують на неукладення між сторонами кредитного договору.

Оскільки висновки суду першої інстанції щодо необхідності відмови у позові у зв`язку з недоведеністю обставин, зазначених позивачем є правильними, були підтверджені судом апеляційної інстанції шляхом дослідження доказів, зокрема, експертного висновку, тому, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 375, ч. ч. 2, 3 ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає залишенню без змін.

Розподіл судових витрат між сторонами проводиться в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з квитанції №26 від 25.07.2019 року ОСОБА_1 сплатив 4710 грн. за проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Хмельницького апеляційного суду. Враховуючи висновок суду апеляційної інстанції про необхідність залишення без змін рішення суду першої інстанції, зазначені судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» залишити без задоволення. Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 грудня 2018 рокузалишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 4710 грн. судових витрат по оплаті судової експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 08 листопада 2019 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова