Провадження №22-ц/812/1724/19
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2019 року м. Миколаїв

справа № 487/474/18

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, ухвалене 30 липня 2019 року під головуванням судді Щербини С.В. у приміщенні цього суду, дата складання повного тексту судового рішення не зазначена,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство «СБЕРБАНК» правонаступником якого є Акціонерне товариство «СБЕРБАНК» (далі -АТ «СБЕРБАНК»), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 06 лютого 2013 року між ПАТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», правонаступником якого є АТ «СБЕРБАНК», та ОСОБА_1 , був укладений договір № 9190/980 про відкриття і обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної картки в рамках договору щодо банківського обслуговування, відповідно до якого Банк відкрив картковий рахунок № НОМЕР_1 , видав відповідачу кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 250 000 грн., строком дії до 06 лютого 2015 року, зі сплатою відсотків відповідно до п. 9 Договору.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачем своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, що станом на 19 серпня 2017 року складає 137 975 грн. 87 коп., з яких: 54 000 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом; 83 155 грн. 03 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 418 грн. 23 коп. - заборгованість за несанкціонованим овердрафтом, 0,83 грн. - проценти за несанкціонований овердрафт, 401 грн. 78 коп. - проценти за прострочений несанкціонований овердрафт.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2019 року позов ПАТ «СБЕРБАНК» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» заборгованість за Договором № 9190/980 про відкриття і обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної картки в рамках договору щодо банківського обслуговування від 06.02.2013 року у розмірі 137 975 грн. 87 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СБЕРБАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2444 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2019 року, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що Банк звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, про що ним було заявлено у суді першої інстанції, що виключає можливість задоволення позову. Також апелянт не погоджується з розміром нарахованих Банком процентів, що були стягнуті з нього судовим рішенням. Так, за твердженням ОСОБА_1 , умовами договору не передбачено право Банку здійснювати самостійне списання коштів з карткового рахунку на погашення заборгованості, проте Банк неодноразово здійснював такі дії, збільшуючи тіло кредиту та нараховуючи на кожну списану суму проценти. Крім того, згідно умов кредитного договору Банком встановлено кредитну лінію строком на два роки, до 06.02.2015 року, проте Банк продовжував нараховувати відсотки і після 06.02.2015 року. Також, всупереч умовам кредитного договору, яким встановлена процентна ставка за користування кредитними коштами - 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, Банк нараховував проценти: в період з 08.01.2015 року по 11.06.2015 року - у розмірі 38%, в період з 12.06.2015 року по 18.08.2017 року - 45% річних.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «СБЕРБАНК» просило залишити скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду. Позивач вказував на правильність висновків суду щодо доведеності матеріалами справи розміру існуючої у відповідача перед Банком кредитної заборгованості. Також Банк вважав безпідставними твердження відповідача про пропуск позовної давності, оскільки право вимагати повернення всієї суми кредиту виникло у Банку з 06 лютого 2015 року - кінцевого строку дії ліміту кредитної лінії, тоді як до суду Банк звернувся 19 січня 2018 року, тобто, до спливу трирічного строку позовної давності. Крім того, позивач зазначав про безпідставність доводів апеляційної скарги щодо неправильного нарахування процентів, оскільки підвищення розміру процентної ставки відбувалося відповідно до умов договору. До того ж, оскільки зобов`язання позичальника з повернення кредитних коштів дотепер не виконано, то він зобов`язаний сплачувати проценти до повного фактичного повернення кредиту.

У судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Представник АТ «СБЕРБАНК» - адвокат Бондар О.Б - вважала апеляційну скаргу необґрунтованою з викладених у відзиві на апеляційну скаргу підстав, а тому просила залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки за укладеним з АТ «СБЕРБАНК» кредитним договором, в зв`язку з чим утворилась зазначена позивачем заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Банку в повному обсязі. При цьому суд вважав, що позивачем не пропущений строк позовної давності за усіма складовими цієї заборгованості.

Проте, не з усіма висновками суду можна погодитися з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 06 лютого 2013 року між ПАТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», правонаступником якого є АТ «СБЕРБАНК», та ОСОБА_1 , був укладений договір № 9190/980 про відкриття і обслуговування карткового рахунку з лімітом кредитної лінії та випуском платіжної картки в рамках договору щодо банківського обслуговування, відповідно до якого Банк відкрив картковий рахунок № НОМЕР_1 , видав відповідачу кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 250 000 грн., строком дії до 06 лютого 2015 року.

Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1 зобов`язався повернути Банку кредит не пізніше кінцевого строку дії ліміту кредитної лінії, в т.ч. несанкційований овердрафт, а також сплачувати Банку мінімальний платіж, проценти за користування кредитом та інші передбачені цим договором платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором.

Факт користування кредитними коштами ОСОБА_1 не заперечував та таке підтверджується виписками по особовим рахункам позивача.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості та виписок по особовим рахункам ОСОБА_1 в порушення взятих на себе зобов`язань відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредитну заборгованість.

Належним чином оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність у відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 54 000 грн. 00 коп. та заборгованості за несанкціонованим овердрафтом в розмірі 418 грн. 23 коп.

Даний розмір заборгованості відповідачем належними та достатніми доказами не було спростовано, а тому колегія суддів вважає обґрунтованими та доведеними наявність у відповідача перед позивачем вказаної суми боргу за кредитом, яка відповідно до ст.ст. 526, 1054 ЦК України підлягає стягненню на користь кредитора.

Доводи апеляційної скарги про неправомірність дій Банку щодо самостійного списання коштів з карткового рахунку відповідача на погашення заборгованості не можуть бути прийняті до уваги. Так, пунктом 5.1. укладеного сторонами договору сторони Позичальник ОСОБА_1 доручає Банку здійснювати протягом дії цього Договору договірне списання регулярних платежів з карткового рахунку, відкритого Банком на ім`я Позичальника, для погашення заборгованості за карткою в розмірі та у строк, що визначені у п. 5 цього договору, шляхом перерахування мінімального платежу на рахунок, що зазначений у п. 1 цього Договору.

Відповідно до п. 2 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язався повернути Банку кредит не пізніше кінцевого строку дії ліміту кредитної лінії, в т.ч. несанкційований овердрафт. Отже, перебіг позовної давності починається з 07 лютого 2015 року.

Згідно поштовому штемпелю на конверті Банк звернувся до суду з даним позовом 23 січня 2018 року. Таким чином, АТ «Сбербанк» звернулося до суду з вищевказаними вимогами у межах встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

З огляду на викладене колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості визначеного судом розміру вказаної заборгованості та незастосування позовної давності за даними вимогами.

Що стосується висновків суду першої інстанції про стягнення процентів, то слід зазначити наступне.

За умовами укладеного сторонами кредитного договору (пункт 9) тип процентної ставки, що встановлюється за цим договором - фіксована процентна ставка. Позичальник зобов`язується сплачувати Банку за користування Кредитом проценти протягом строку дії ліміту кредитної лінії щомісячно протягом 15 календарних днів (включно) з дати закінчення розрахункового періоду, які нараховуються:

- за пільговою процентною ставкою у розмірі 0,00000,1 річних, яка нараховується протягом пільгового періоду на суму Кредиту, отриманого в Розрахунковому періоді, в якому почався відповідний пільговий період для такого Кредиту;

- за процентною ставкою у розмірі 36% річних, яка нараховується на загальну суму заборгованості за Кредитом починаючи з наступного календарного дня за днем закінчення пільгового періоду;

- за підвищеною процентною ставкою у розмірі 54% (п`ятдесят чотири відсотків) річних, яка нараховується на суму заборгованості, за несанкціонованим овердрафтом, починаючи з дня його виникнення до дня погашення такої заборгованості.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 процентів за користування кредитом та процентами за несанкціонований овердрафт, нарахованих Банком за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, тобто, починаючи з 07 лютого 2015 року - є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення вимог Банку про стягнення процентів за користування кредитом та процентів за несанкціонований овердрафт, нарахованих після 06 лютого 2015 року.

Також суд першої інстанції помилково вважав, що наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором за підвищеною процентною ставкою є правомірним, оскільки відповідає умовам укладеного сторонами договору, викладеним у пункті 13 договору.

Так, зазначеним пунктом договору передбачено право Банку запропонувати новий розмір процентних ставок, який вступає в дію з дати, вказаної Банком у повідомленні, але не раніше ніж через 30 календарних днів від дня повідомлення позичальника про такі зміни шляхом надсилання відповідного sms-повідомлення на номер засобу мобільного зв`язку, вказаний в Заяві Позичальника та/або шляхом розміщення відповідної інформації на Сайті Банку. При цьому, днем повідомлення Позичальника вважається відповідно день надсилання Банком sms-повідомлення на номер засобу мобільного зв`язку, та/або день розміщення відповідної інформації на Сайті Банку, в залежності від обраного Банком способу повідомлення. Така зміна процентної ставки не потребує укладання між Сторонами будь-якої додаткової угоди за умови, що Позичальник погодився з запропонованими змінами.

08 грудня 2014 року на Сайті позивача було опубліковано оголошення для клієнтів Банку про зміну розміру процентної ставки до 38 % річних починаючи з 08.01.2015 року, а 08 травня 2015 року оголошення про зміну процентної ставки до 45 % річних починаючи з 12.06.2015 року.

Між тим, вважаючи, що за таких обставин підвищення Банком процентної ставки є правомірним, суд першої інстанції не врахував положення статті 1056-1 ЦК України в редакції, яка була чинною на час укладання кредтного договору, про нікчемність умови договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Тоді як пунктом 9 укладеного сторонами кредитного договору тип процентної ставки за цим договором встановлений як фіксована процентна ставка.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 739/533/17-ц.

Умовами укладеного сторонами договору передбачене щомісячне погашення позичальником процентів за користування кредитом. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

Банк звернувся до суду з позовом 23 січня 2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За такого, враховуючи заяву ОСОБА_1 у суді першої інстанції про застосування позовної давності, вимоги Банку про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими в межах строку кредитування, але до 23 січня 2015 року - заявлені з пропуском строку позовної давності, а тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, розмір заборгованості по процентам за користування кредитом (за ставкою 36 %) та процентам за несанкціонованим овердрафтом (за ставкою 54%) слід рахувати з 23 січня 2015 року по 06 лютого 2015 року.

Таким чином загальний розмір заборгованості по процентам, що підлягає стягненню з відповідача, становить 846грн. (843грн.28коп. + 0грн.22коп. + 2грн.50коп.)

З огляду на викладене всього з ОСОБА_1 на користь АТ «Сбербанк» підлягає стягненню 55 264грн. 23коп. (54000грн. + 418грн.23коп. + 846грн.).

Враховуючи викладене, відповідно до п. 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України оскаржуване рішення суду підлягає зміні, а саме - зменшенню розміру кредитної заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , з 137 975грн. 87коп. до 55 264грн. 23коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладені вимоги закону, пропорційно до частини задоволених позовних вимог (40%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування судового збору за позовну заяву у розмірі 828грн.00коп., а тому оскаржуване судове рішення в частині розміру відшкодування судових витрат також підлягає зміні.

Крім того, пропорційно до частини задоволених вимог апеляційної скарги (60%) з АТ «Сбербанк» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню відшкодування судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 1862 грн. 67коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2019 року змінити, зменшивши розмір кредитної заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 , з 137 975грн. 87коп. до 55 264грн. 23коп. (п`ятдесят п`ять тисяч двісті шістдесят чотири гривні двадцять три копійки) та розмір витрат по сплаті судового збору - з 2444грн. 50коп. до 828 грн. 00коп. (вісімсот двадцять вісім гривень).

Стягнути з Акціонерного Товариства "Сбербанк"на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за апеляційну скаргу в розмірі 1862 грн. 67коп. (одна тисяча вісімсот шістдесят дві гривні шістдесят сім копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В Коломієць

Судді: О.О. Данилова

Н.О. Шаманська

Повний текст судового рішення складено 12 листопада 2019 року