КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
===================================================================
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Голуб С.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О.,

за участі секретаря судового засідання Сакалоша Б.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 та апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнко Юрія Петровича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнко Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) пред`явила в суді названий позов посилаючись на те, що 17 вересня 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з ринку шляхом запровадження тимчасової адміністрації, а 17 грудня 2015 року прийнято рішення про початок процедури ліквідації банку.

18 січня 2016 року позивач за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявами (кредиторськими вимогами) про задоволення вимог кредитора на загальну суму 3 644 104, 84 грн. на підставі рішень Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2014 року у справі №727/10345/14-ц, від 19 грудня 2014 року у справі №727/10702/14-ц, від 22 грудня 2014 року у справі №727/10544/14-ц та від 25 березня 2015 року у справі №727/11038/14-ц, що набрали законної сили.

Згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 07 квітня 2016 року за №488 було затверджено перелік (реєстр) вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Листом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнка Ю.П. (далі Уповноважена особа Фонду) від 26 січня 2018 року за № 3-131100/692 позивача було повідомлено про включення його кредиторської вимоги на суму 3 644 104, 84 грн. до восьмої черги вимог кредиторів.

Позивач вважає, що включення її кредиторських вимог до восьмої черги вимог кредиторів не відповідає положенням чинного законодавства України, оскільки вимоги позивача виникли на підставі наявності невиконаних обов`язків банку, грошові кошти стягнені з банку судовими рішеннями за порушення договірних умов, а отже з огляду на вимоги ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» мають бути акцептовані до четвертої черги, як вимоги вкладників - фізичних осіб, які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, тобто без урахування граничної суми відшкодування.

Відтак, позивач не згодний з зазначеним вище рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та його Уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», оскільки вони є незаконними, необґрунтованими та такими, що грубо порушують його законні права, що і стало підставою звернення позивача до суду із відповідною позовною заявою.

На підставі викладеного в позові, просила суд першої інстанції: 1) визнати неправомірним включення Уповноваженою особою Фонду, належних та заявлених позивачем ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредиторських вимог на суму 3 644 104, 84 грн. до кредиторських вимог восьмої черги; 2) зобов`язати Уповноважену особу Фонду акцептувати (визнати) кредиторські вимоги ОСОБА_1 , внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» шляхом включення акцептованих вимог ОСОБА_1 у розмірі 3 444 104, 84 грн. як таких, що підлягають задоволенню у четверту чергу та подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнка Юрія Петровича про включення вимог ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та кредит» в сумі - 3644 104 грн. 84 коп. до кредиторських вимог восьмої черги.

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнка Ю.П. включити (акцептувати) кредиторські вимоги ОСОБА_1 із внесенням змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та кредит» шляхом включення акцептованих вимог ОСОБА_1 у сумі - 3 450 485 грн. 59 коп. у четверту чергу кредиторів та подати відповідні зміни на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладників фізичних осіб.

Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнка Ю.П. на користь держави судовий збір в сумі - 768 грн. 40 коп.

Стягнуто з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнка Ю.П. на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу в сумі - 5000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, сторони подали апеляційні скарги.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд безпідставно зменшив розмір витрат на правничу допомогу. Вказує, що під час розгляду справи відповідачем не заявлялось клопотань або інших заяв щодо необґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу, поряд з тим не доведено неспівмірності витрат, які покладаються на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляла клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того вважає, що суд помилково стягнув витрати на правничу допомогу з Уповноваженої особи Фонду, оскільки такі витрати підлягають стягненню за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру судових витрат на надання правничої допомоги та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23000 грн.

В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу апеляційного суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . У відзиві зазначено, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в частині зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Крім того, в частині вимог ОСОБА_1 покласти витрати за надання правничої допомоги на Фонд гарантування вкладів зазначає, що у разі часткового задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки позовна заява ОСОБА_1 взагалі не містила позовних вимог до Фонду гарантування вкладів та резолютивна частина рішення суду не містила задоволення позовних вимог до Фонду гарантування вкладів вважає, що на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не можуть бути покладені судові витрати.

В доводах апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду зазначено, що судом першої інстанції неправильно було застосовано норми матеріального права: п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, якою визначено поняття вкладника, та п.п. 4,8 ч. 1 ст. 52 цього ж Закону якими встановлено порядок задоволення вимог до банку кредиторів четвертої та восьмої черг. Також судом не застосовано норми матеріального права: абз. 2 п.12 ч.1 р.VI, а порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами визначено Положенням «Про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами», затвердженими Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14 (зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 07 вересня 2012 року № 1548/21860).

Судом при ухваленні рішення не досліджувалось саме поняття «вкладника» та наслідки набуття особою такого статусу. Також суд не перевірив за яких обставин Уповноважена особа Фонду акцептувала кредиторські вимоги позивача в 2016 році та не встановив межі повноважень Уповноваженої особи Фонду на внесення змін до реєстру.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що позивач на 2016 рік не була вкладником банку, оскільки на її рахунках кошти не обліковувались. Саме з цієї причини, після подання ОСОБА_1 рішень судів про стягнення на її користь з банку коштів її поставили лише до 8-і черги.

Судом не було взято до уваги судове рішенні в адміністративній справі №826/16044/16 та правові наслідки набрання таким рішенням законної сили, зокрема, щодо внесення змін до реєстру кредиторів.

В 2018 році судовим рішенням в адміністративній справі № 826/16044/16 позивачу було встановлено статус вкладника та зобов`язано Уповноважену особу Фонду подати до Фонду додаткову інформацію щодо позивачів, як вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Остаточне рішення в цій справі було ухвалено Великою Палатою Верховного Суду 19 червня 2019 року, тобто лише після цієї дати у позивача виникло право звернення з кредиторською вимогою до Уповноваженої особи Фонду щодо внесення відповідних змін до реєстру кредиторів Банку. Однак позовну заяву позивача подала у квітні 2019 року, тобто до ухвалення остаточного рішення у справі.

Відзив на апеляційну скаргу Уповноваженої особи від ОСОБА_1 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надходив.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бабаджанян Г.А. в судове засідання з`явився, апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб адвокат Цуканова С.Г. в судове засідання з`явилась та просила суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду задовольнити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників справи, які з`явилися в судове засідання, доходить висновку що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга Уповноваженої особи Фонду підлягає частковому задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2014 року у справі №727/10345/14-ц, яке набрало законної сили 18 лютого 2015 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси і Кредит» на користь позивача ОСОБА_1 суму депозитного вкладу за Договором № 300131/51989/6-14 від 21 травня 2014 року в розмірі 120000 гривень та проценти за користування вкладом в розмірі 6432,32 гривень (а.с. 7-8).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 грудня 2014 року у справі №727/10702/14-ц, яке набрало законної сили 29 грудня 2014 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси і Кредит» на користь позивача ОСОБА_1 суму безпідставно набутого майна в розмірі 60000 гривень (а.с. 9).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 грудня 2014 року у справі №727/10544/14-ц, яке набрало законної сили 05 січня 2015 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 суму вкладу в розмірі 12351,96 доларів США, що до офіційного курсу валют складає 187571,92 грн., а також проценти за користування Вкладом в розмірі 784,86 доларів США, що до офіційного курсу валют складає 11918,57 грн. (а.с. 10-11).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 березня 2015 року у справі №727/11038/14-ц, яке набрало законної сили 16 липня 2015 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк» «Фінанси і Кредит» на користь позивача ОСОБА_1 суму депозитного вкладу за Договором № 2630.7.051207.004 від 21 січня 2013 року в розмірі 100000 доларів США та проценти за користування вкладом в розмірі 15843,82 доларів США (а.с. 12-13).

17 вересня 2015 року на підставі постанови Національного банку України №612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення №171 про запровадження тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року (включно).

17 грудня 2015 року правлінням Національного банку України прийнято Постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», а 18 грудня 2015 року на підставі рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 230 у відповідача розпочато процедуру ліквідації з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фону гарантування вкладів фізичних осіб №5175 продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» на два роки до 17 грудня 2019 року включно.

ОСОБА_1 звернулася до Уповноваженої особи із кредиторськими вимогами від 18 січня 2016 року та 20 січня 2016 року, у яких просила визнати її кредитором АТ «Банк «Фінанси та кредит» за заборгованістю, що виникла на підставі судових рішень (а.с. 14-17).

Як вбачається із довідки (станом на 24 січня 2018 року) від 26 січня 2018 року №3-131100/692, у Переліку (реєстрі) вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та кредит» міститься інформація про включення кредиторської вимоги ОСОБА_1 на суму 3 644 104,84 грн. до восьмої черги вимог кредиторів (а.с. 18)

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року у справі №826/16044/16 зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнка Юрія Петровича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема щодо ОСОБА_1 в сумі 193 619,25 грн. (а.с. 19-25).

Вказане рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 20 листопада 2018 року та постановою Верховного суду від 19 червня 2019 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Розділом 7 Положення про порядок складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, яке затверджено Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21 серпня 2017 року №3711, підставами для внесення до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів змін, які підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду, є рішення суду, яке набрало законної сили. Внесення змін до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється на підставі заяви кредитора про кредиторські вимоги до банку, додатком до якої в обов`язковому порядку має бути копія рішення суду, належним чином засвідчена, з відміткою суду про дату набрання рішенням суду законної сили.

Так, кредиторської вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» складають суму 3 644 104,84 грн. У той час, як рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 серпня 2018 року залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 20 листопада 2018 року та постановою Верховного суду від 19 червня 2019 року, зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнка Юрія Петровича подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, зокрема щодо ОСОБА_1 в сумі 193 619,25 грн. Отже, сума вимог позивача, яка підлягає включенню до четвертої черги кредиторів, становить 3 450 485, 59 грн. (3 644 104,84 грн. - 193 619,25 грн.).

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню і вимоги позивача у розмірі 3 450 485,59 підлягають включенню до четвертої черги акцептованих вимог кредиторів.

Судова колегія не в повній мірі погоджується із такими висновками суду виходячи з такого.

Суд першої інстанції при вирішенні спору правильно застосував наведені нижче норми матеріального права.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон). Також цим Законом регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч.2-5 ст. 45 Закону фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення Уповноваженої особи Фонду повинні містити, зокрема, інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Статтями 48, 49 Закону визначені повноваження уповноваженої особи Фонду, які вона здійснює з дня свого призначення, до яких, зокрема, відноситься складання реєстру акцептованих вимог кредиторів (внесення змін до нього) та здійснення заходів щодо задоволення вимог кредиторів.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Таким чином, з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов`язань банку вважається таким, що настав. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Як встановлено судом, відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, у відповідності до ч. 2 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", опубліковані в газеті "Голос України" 23 грудня 2015 року.

Позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» із кредиторськими вимогами від 18 січня 2016 року та 20 січня 2016 року, тобто у межах встановленого ч. 5 ст. 45 вказаного Закону 30-тиденного строку.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 48 Закону уповноважена особа Фонду з дня свого призначення складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону, кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування, а також для забезпечення повернення банкнот і монет, переданих Національним банком України на зберігання та для проведення операцій з ними;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Пунктом 1 частини 1 розділу VII Порядку складання і ведення реєстру акцептованих вимог кредиторів та задоволення вимог кредиторів банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 21 серпня 2017 року № 3711 ( далі - Порядок № 3711) встановлено, що підставами для внесення до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів змін, які підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Внесення змін до затвердженого реєстру акцептованих вимог кредиторів на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється на підставі заяви кредитора про кредиторські вимоги до банку, додатком до якої в обов`язковому порядку має бути копія рішення суду, належним чином засвідчена, з відміткою суду про дату набрання рішенням суду законної сили.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання вимог закону та з дотриманням Порядку № 3711 заяву про кредиторські вимоги до банку ОСОБА_1 подавала від 18 січня 2016 року та 20 січня 2016 року та додавала до заяви належним чином засвідчені рішення. (а.с.14-17) Однак ці заяви не були взяті до уваги, оскільки Уповноважена особа не вважала ОСОБА_1 вкладником банку.

В судовому засіданні при розгляді апеляційних скарг представник Уповноваженої особи Фондк також наголошувала на доводах своєї апеляційної скарги щодо правомірності дій Уповноваженої особи Фонду, оскільки ОСОБА_1 не являлась вкладником банку відповідно до вимог ст. 2 Закону.

Однак судова колегія не може погодитись із такими доводами Уповноваженої особи виходячи з такого.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 2 Закону вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти;

вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 грудня 2014 року у справі № 727/10345/14-ц встановлено, що 21 травня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено депозитний договір № 300131/51989/6-14, відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а Банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в сумі 120000 грн.(а.с.7-8)

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22 грудня 2014 року у справі № 727/10544/14-ц встановлено, що 02 червня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено депозитний договір № 300131/58003/3-14, відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а Банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 12351,96 доларів США (а.с.10-11).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25 березня 2015 року у справі № 727/1038/14-ц встановлено, що 21 січня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено депозитний договір № 2630.7.051207.004, відповідно до якого ОСОБА_1 передала, а Банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 100000 доларів США. (а.с.12-13)

Таким чином оскільки наведеними рішеннями судів встановлено, що ОСОБА_1 укладала з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» депозитні договори, отже вона є вкладником банку в розумінні п.3,4 ст. 2 Закону, а тому рішення Уповноваженої особи щодо віднесення її до восьмої черги кредиторів є неправомірним.

При цьому судова колегія також не може погодитись із доводами апеляційної скарги Уповноваженої особи в тій частині, що ОСОБА_1 визнана вкладником лише рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 3 серпня 2018 року у справі № 826/16044/16, яке набрало законної сили 20 листопада 2018 року, оскільки лише після встановлення права вкладника на отримання гарантованого суми вкладу, виникає право на зарахування акцептованих вимог кредитора до четвертої черги.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачами не визнавався сам факт укладення між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» договору банківського вкладу. Відповідачі вважали, що договірні відносини між сторонами відсутні, оскільки договір не був зареєстрований у Банку.

Пунктами 1-8 розд. 2 Порядку № 3711 передбачено, що кредиторські вимоги заявляються кредиторами банку, що ліквідується, виключно в письмовій формі шляхом:

направлення письмової заяви до Фонду або через відділення поштового зв`язку за адресою, вказаною в оголошенні про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду;

подання письмової заяви безпосередньо за місцезнаходженням банку/відокремленого підрозділу банку (відділення, філії, представництва).

Вимоги вкладників банку у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

У разі якщо вимоги кредитора в загальному обсязі складаються з кредиторських вимог, що згідно з вимогами статті 52 Закону відносяться до різних черг, таке віднесення здійснюється відповідальним структурним підрозділом Фонду або уповноваженою особою Фонду (у разі делегування їй відповідних повноважень) на підставі однієї заяви кредитора (оформлення кредитором різних заяв окремо для кожної з черг не вимагається).

Кредиторські вимоги можуть заявлятись кредиторами банку як з визначенням обсягу (суми) кредиторських вимог, так і без визначення такого обсягу (суми).

Акцептування обсягу кредиторських вимог здійснюється Фондом за поданням банку відповідно до вимог законодавства України та в порядку, визначеному у розділі ІІІ цього Положення.

Заявлення кредиторами своїх вимог здійснюється протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку.

У разі якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону, днем закінчення строку для заявлення кредиторами своїх вимог є перший за ним робочий день.

Вимоги, що надійшли після закінчення визначеного Законом строку для пред`явлення кредиторських вимог, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування коштів за вкладами.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів, що надійшли після визначеного Законом строку, підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу процедури ліквідації.

Судова колегія вважає, що оскільки вимоги вкладників банку у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються, після отримання кредиторських вимог ОСОБА_1 у розмірі 3 644 104,84 грн. з наданням рішень судів, якими встановлювалось, що ОСОБА_1 є вкладником банку, до повноважень Уповноваженої особи відносилось визначення частини кредиторської заборгованості яка буде задоволена шляхом гарантованої виплати з включенням їх до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, а частина шляхом зарахування до кредиторських вимог 4-ї черги. Однак Уповноважена особа цього не зробила, змусивши ОСОБА_1 звертатись до судів за захистом свого порушеного права як на отримання гарантованої виплати, так я на акцептування її кредиторських вимог до четвертої черги.

Таким чином, беручи до уваги ту обставину, що вимоги позивача виникли на підставі наявності невиконаних обов`язків банку, грошові кошти стягнені з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» судовими рішеннями за порушення прав вкладника, а отже з огляду на вимоги ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що вони мають бути акцептовані до четвертої черги, як вимоги вкладників - фізичних осіб, які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Разом із тим, встановлюючи обставини, що мають значення для справи, а саме досліджуючи рішення судів, на підставі яких позивач визначила розмір своїх акцептованих вимог вкладника,суд першої інстанції не звернув уваги на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 19 грудня 2014 року у справі № 727/10702/14-ц задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення безпідставно набутого майна, а не банківського вкладу. Вказаним рішенням суду стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 600 000 грн., які вона перерахувала банку для конвертації в іноземну валюту.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно визначив розмір акцептованих вимог ОСОБА_1 , які мають бути включені до четвертої черги, тобто не правильно встановив обставини, які мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення суду.

З врахуванням встановлених обставин, судова колегія вважає, що розмір вимог позивача, яка підлягає включенню до четвертої черги кредиторів, становить 2 850 485 грн. (3 644 104,84 грн. - 193 619,25 - 600000 грн.).

Ухвалюючи рішення в частині зменшення витрат на надання професійної правничої допомоги, суд виходив з того, що звернення до суду вкладників банку, в тому числі з аналогічними позовами носить масовий характер. З цих підстав суд вважав, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 23 000 гривень за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт. Крім того, суд враховував, що Уповноважена особа Фонду виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та ліквідації банку, а тому вважав за можливе зменшити розмір таких витрат до 5000 грн.

Судова колегія не погоджується із такими висновками суду.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача адвокатом Бабаджаняном Г.А. був наданий договір про надання правничої допомоги, додатковий договір , рахунок № 13/2019 на 23 000 грн., детальний опис робіт (наданих послуг) , а також квитанція від 29.03.2019 року про перерахування ОСОБА_1 на рахунок АБ «Арсена Маринушкіна» 23000 грн.

В детальному описі робіт зазначено вартість усної консультації 1000 грн., судовий збір 708 грн., вартість адвокатського запиту 2000 грн., складання позовної заяви 15000 грн. а також участь у судовому засіданні 4231,6 грн. (а.с.68-72)

Зменшуючи розмір витрат на надання правничої допомоги, суд погодився із доводами представника Уповноваженої особи, що такі справи носять масовий характер, отже вони не є складними. Однак на підтвердження цих обставин, суд не навів жодного доказу, який міститься в матеріалах справи. Тобто цей висновок суду є голослівним . Крім того, суд не мотивував чому саме розмір зменшений до 5000 грн., при цьому не вказав вартість яких наданих адвокатом послуг є явно завищеною.

Як вбачається із детального опису робіт ці роботи пов`язані з розглядом справи, позивач своїми діями не затягував розгляд справи і не сприяв збільшенню витрат на надання правничої допомоги, позивач намагалась вирішити спір без суду, подавши Уповноваженій особі заяви про визнання кредиторської заборгованості. За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив витрати на правничу допомогу, оскільки вони не є явно завищеними.

Разом із тим, судова колегія погоджується із доводами представника Уповноваженої особи Фонду щодо безпідставності включення до витрат на правничу допомогу судового збору, який був сплачений ОСОБА_1 Судовий збір входить до судових витрат і стягується з відповідача на користь ОСОБА_1 окремо. Тому на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 22231 грн.

Вирішуючи питання щодо того, на кого з відповідачів покласти судові витрати, судова колегія виходить з такого.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 2 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

У статті 47 Закону № 4452-VI зазначено, що уповноважена особа Фонду визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов`язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Відповідно до частини першої статті 35 Закону № 4452-VI Фонд може делегувати рішенням виконавчої дирекції Фонду частину або всі свої повноваження як тимчасового адміністратора або ліквідатора уповноваженій особі (уповноваженим особам) Фонду.

Уповноважена особа Фонду у своїй діяльності підзвітна Фонду, який несе відповідальність за дії уповноваженої особи Фонду щодо процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку (частина восьма статті 35 Закону № 4452-VI).

Уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду (частина третя статті 37 Закону № 4452-VI).

Частиною третьою статті 34Закону № 4452-VI визначено, що здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

Разом з тим у частині першій статті 27 Закону № 4452-VI передбачені повноваження Фонду, які він може делегувати уповноваженій особі.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що уповноважена особа Фонду за рішенням останнього виконує повноваження органу управління Банку, у якому введено тимчасову адміністрацію чи який перебуває у стадії ліквідації. Уповноважена особа Фонду здійснює і повноваження Фонду при реалізації повноважень Фонду, пов`язаних з ліквідацією неплатоспроможного банку, одним з яких є формування реєстру акцептованих вимог кредиторів та формування реєстру вкладників.

Оскільки уповноважена особа Фонду у правовідносинах з іншими особами виступає або як представник Фонду, або як представник банку, то вона як самостійна особа не може бути стороною у справі.

Така правова позиція міститься в постанові Великої Палати від 15 травня 2019 року у справі № 727/1561/16ц.

Тобто Уповноважена особа Фонду в судовому процесі не має самостійної процесуальної дієздатності, а діє або як представник Банку, або як представник Фонду. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 були пред`явлені до Уповноваженої особи фонду на виконання нею саме повноважень Фонду (формування реєстру акцептованих кредиторів та формування реєстру вкладників), то судові витрати підлягають стягненню з Фонду гарантування вкладів Фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду з підстав, що зазначені в апеляційних скаргах, таким чином апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі, а апеляційна скарга Уповноваженої особи Фонду - частковому задоволенню, відповідно рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на здійснення ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Ірклієнко Юрія Петровича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2019 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнко Юрія Петровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії щодо внесення змін до реєстру акцептованих вимог кредиторів задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнко Юрія Петровича про включення вимог ОСОБА_1 до АТ «Банк «Фінанси та кредит» в сумі - 2 850 485 грн. 59 коп. до кредиторських вимог восьмої черги.

Зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Ірклієнко Ю.П. включити (акцептувати) кредиторські вимоги ОСОБА_1 із внесенням змін до Реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Банк «Фінанси та кредит» шляхом включення акцептованих вимог ОСОБА_1 у сумі - 2 850 485 грн. 59 коп. у четверту чергу кредиторів та подати відповідні зміни на затвердження до виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладників фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу в розмірі 22231 грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення в порядку та з підстав, що визначені ст. 389 ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2019 року.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, місце знаходження: вул. Січових Стрільців, 17, м. Київ, 04053,

Суддя-доповідач

Судді: