ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
У Х В А Л А

11 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 642/4234/14-ц

провадження № 22-ц/818/4294/19

Харківській апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Пилипчук Н.П.,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , треті особи Друга Харківська державна нотаріальна контора, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування,

в с т а н о в и в :

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 задоволено.

З матеріалів справи вбачається, що копія повного тексту оскаржуваного рішення ОСОБА_7 , представником ОСОБА_6 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_1 , - отримано 16 вересня 2014 року (довідковий лист до справи тому 1).

На зазначене рішення суду першої інстанції 25 липня 2019 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду Пилипчук Н.П. від 02 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Харківського апеляційного суду Пилипчук Н.П. від 02 жовтня 2019 року виправлено описку в ухвалі Харківського апеляційного суду від 02 серпня 2019 року та надано строку для усунення зазначених недоліків.

З матеріалів справи вбачається, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року, в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 діяла ОСОБА_6

26 вересня 2014 року представником ОСОБА_6 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу на зазначене рішення.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_7 відхилено, рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року та ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року, ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , подала касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 17 грудня 2014 року касаційна скарга ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , - відхилено, рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року та ухвала Апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року залишені без змін.

19 липня 2016 року представником ОСОБА_7 , який на підставі довіреностей є представником ОСОБА_6 (т.2 а.с.57) та ОСОБА_1 (т.2 а.с.58-59), подано заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 10 жовтня 2016 року, заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, 24 жовтня 2016 року ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 та на цей час вже повнолітньої ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу на ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 10 жовтня 2016 року.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м.Харкова від 10 жовтня 2016 року без змін.

21 березня 2019 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_8 , подано заяву про роз`яснення рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 23 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення по справі.

25 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року, в якій зазначила, що копію рішення отримала лише 02 липня 2019 року.

Згідно п.13 ч.1 Перехідних положень, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.294 ЦПК України (в ред.2004 року), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Матеріалами справи підтверджено, що представник ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 ОСОБА_7 отримав копію оскаржуваного рішення 16 вересня 2014 року.

Справа переглядалась в апеляційному та касаційному порядках за скаргами ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , подавала заяву про перегляд оскаржуваного рішення за нововиявленими обставинами.

Представником ОСОБА_1 оскаржувалась ухвала суду про відмову перегляду рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року за нововиявленими обставинами, а також було надано заяву про роз`яснення оскаржуваного рішення.

Отже доводи ОСОБА_1 , що отримання особисто нею копії оскаржуваного рішення є підставою для поновлення строку є необгрунтованим.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвал суду апеляційної інстанції від 02 серпня 2019 року та 02 жовтня 2019 року, ОСОБА_9 отримала 16 жовтня 2019 року, про що свідчить її підпис у зворотньому поштовому повідомленні (т.3 а.с.33). До теперішнього часу недоліки апеляційної скарги не усунуто.

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 ЦПК України, застосовуються положення ст.185 цього Кодексу.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany).

Відповідно до пунктів 6, 7 частини 2 статті 43 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами, що строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року нею пропущено з поважних причин.

Разом з тим, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження зі спливом значного періоду часу без наведення відповідних підстав, є порушенням принципу правової визначеності (res judicata).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини в контексті перевірки дотримання національними судами передбаченого у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року права на доступ до суду неодноразово зазначав, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення від 16.02.2017, справа «Каракуця проти України», заява № 18986/06). ЄСПЛ у п. 45 названого рішення зазначив, що правила, що регулюють умови прийнятності апеляційних скарг, покликані забезпечити належне здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, і що зацікавлені повинні очікувати ці правила, які слід застосовувати (див. серед інших рішення у справі Мікулова проти Словаччини, № 64001 НОМЕР_1 00, § 52, 6 грудня 2005 р.).

З огляду на те, що заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи, про що, зокрема, свідчить те, що вони протягом 1 року та 8 місяців не звертались до апеляційного суду за інформацією щодо стану розгляду їх апеляційної скарги, заявники не вживали жодних дій, щоб виступити проти примусового виконання рішення суду, яке набрало чинності або зупинили його, тобто заявники не проявляли особливу процесуальну зацікавленість під час свого розгляду справи, ЄСПЛ дійшов висновку, що відхилення на підставі чинного законодавства заяви заявників про надання дозволу на апеляційне оскарження в касаційному порядку, поданої майже через два роки після набрання апеляційним рішенням законної сили, Верховний Суд не діяв самовільно. Що не обмежувало право заявників на доступ до суду способом, несумісним зі статтею 6 Конвенції (п.п. 57-61 вказаного рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України»).

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

У п. 44 рішення від 03.102017 по справі «Віктор Назаренко проти України» (заява № 18656/13) ЄСПЛ при дослідженні питання щодо дотримання гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права заявника на доступ до апеляційного суду нагадав, що Договірні Сторони мають виявляти сумлінність для забезпечення ефективного здійснення прав, які гарантуються статтею 6 (див., наприклад, рішення у справі «Фретте проти Франції» (Frette v. France), заява № 36515/97, пункт 49, ЄСПЛ 2002-I). Дійсно обов`язок заявника також полягав у тому, щоб проявляти особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (див., наприклад, ухвалу щодо прийнятності у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Teuschler v. Germany), заява № 47636/99, від 04 жовтня 2001 року; рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвалу щодо прийнятності у справі «Гуржий проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03, від 01 квітня 2008 року; та рішення у справі «Мускат проти Мальти» (Muscat v. Malta), заява № 24197/10, пункт 44, від 17 липня 2012 року).

Більш того, за правилами ч. 2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

При цьому, передбачений у ч.2 ст.358 ЦПК України строк є пресічний, тобто не підлягає поновленню. На підставі викладеного, оскільки у даному випадку не встановлено виключення з передбаченого у ч. 2 ст. 358 ЦПК України правила про відмову у відкриття провадження у справі зі спливом річного строку з дня складення повного тексту, за відсутності добросовісної процесуальної поведінки особи , представник якої брав участь у судовому засіданні при вирішенні справи по суті та знав про його зміст, виходячи з принципу правової визначеності, який є елементом принципу верховенства права, та пропорційності (ст.ст. 10, 11 ЦПК України), - суд відмовляє ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року.

Керуючись ч. 4 ст. 357, 389 ЦПК України

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 09 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , до ОСОБА_6 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_1 , треті особи Друга Харківська державна нотаріальна контора, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту підписання, і протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Н.П. Пилипчук

Судді: С.С. Кругова

О.В. Маміна