Справа № 681/559/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Горщар А.Г.

за участю секретаря судових засідань Салюк Т.М.

представника позивача СВК "Лабунський" - Вістяка Ю.О.

відповідача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Куровського О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лабунський» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лабунський» про визнання дійсними істотних умов договору оренди землі,-

встановив:

У квітні 2019 року сільськогосподарський виробничий кооператив «Лабунський» (далі СВК) звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути із ОСОБА_1 10486 грн. 80 коп. завданих збитків (упущену вигоду).

Позов мотивовано тим, що 23.06.2008 року відповідач уклав із СВК договір оренди належних для нього земельних ділянок загальною площею 3,35 га, які розташовані на території Новолабунської сільської ради, строком на 10 років. Даний договір зареєстровано у Полонському відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 10.07.2009 року за № 09, а відтак строк його дії закінчувався 10.07.2019 року. В той же час ОСОБА_1 , достовірно знаючи про наявність договору оренди, а також про строк його дії, восени 2018 року здійснив самозахват земельної ділянки площею 0,7558 га, яка є його власністю, та сусідньої земельної ділянки площею 0,0241 га, внаслідок чого були знищені посіви багаторічних трав, чим заподіяв для кооперативу матеріальний збиток в загальній сумі 10688,57 грн., який складається із витрат понесених на вирощування цих посівів, а також упущеної вигоди, котру СВК міг би отримати, якби його право не було порушено, а саме: боронування - (трактор МТЗ-80 і С-11) 0,7798 га х 1950 грн. = 1520,60 грн.; підживлення аміачною селітрою агрегатом МТЗ-80 і UNІА-900 з розрахунку 2 цнт/га, 0,7798 га х 1650 грн. = 1286,70 грн. витрати на роботу вказаних агрегатів, 1,6 цнт х 1037,67 грн. = 1660,30 грн. вартість аміачної селітри, а разом - 2947 грн.; підсів багаторічних трав агрегатами МТЗ-80 і СЗ-3,6, 0,7798 га х 1650 грн. = 1286,70 грн. та 15 кг насіння трави х 36 грн. = 540 грн., а разом 1826,70 грн.; збір урожаю сіна 1-го і 2-го укосів: 0,7798 га х 25 цнт/га = 19,50 цнт х 2 = 39,00 цнт х 107,50 грн. = 4192,50 грн.

02.05.2019 року СВК подав заяву про збільшення позовних вимог (а.с.28), в якій просив стягнути з ОСОБА_1 більший розмір збитків в загальній сумі 12694 грн. 73 коп., проте 03.07.2019 року позивач подав заяву про зменшення позовних вимог (а.с.86) та остаточно просив стягнути з відповідача збитки в загальній сумі 10834,68 грн.

13.05.2019 року ОСОБА_1 подав зустрічний позов (а.с.35), в якому просив визнати дійсними істотні умови вищезгаданого договору оренди землі з терміном його дій до 23.06.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що він уклав договір оренди землі 23.06.2018 року та цього ж дня фактично передав земельні ділянки у користування СВК, а тому вважає, що саме з цієї дати слід обчислювати десятирічний строк дії договору, який закінчився 23.06.2018 року, а тому він правомірно у жовтні 2018 року став користуватись належною для нього земельною ділянкою.

В судовому засіданні представник позивача заявлений СВК позов підтримав, а зустрічний позов заперечив, про що подав відзив (а.с.73) та зазначив, що спірний договір оренди землі укладений 23.06.2018 року між ОСОБА_1 та кооперативом зі строком його дії 10 років, зареєстрований 10.07.2009 року, а тому цей договір дійсний до 10.07.2019 року, про що орендодавець був достовірно обізнаний, однак ОСОБА_1 у жовтні 2018 року переорав земельну ділянку площею 0,7558 га, яка є його власністю, та сусідню земельну ділянку площею 0,0265 га, внаслідок чого були знищені посіви багаторічних трав, чим заподіяв для кооперативу матеріальний збиток, оскільки СВК восени 2018 року здійснив на вказаних земельних ділянках боронування, підживлення аміачною селітрою, підсів багаторічних трав та кооператив не отримав урожай сіна із 1-го та 2-го укосів в 2019 році, до закінчення строку дії договору оренди.

ОСОБА_1 позов СВК не визнав, зустрічний позов підтримав та пояснив, що ним дійсно 23.06.2008 року було укладено з кооперативом договір оренди належних для нього земельних ділянок строком на 10 років, та цього ж дня земля була передана орендарю і останній став нею користуватись, а тому він вважав що строк дії договору закінчується 23.06.2018 року, відтак, дочекавшись коли СВК здійснить збір урожаю сіна та завчасно попередивши орендаря про свій намір самостійно користуватись належною для нього земельною ділянкою, він у жовтня 2018 року дійсно переорав належну для нього земельну ділянку площею 0,7558 га. При цьому ОСОБА_1 заперечив, що він захватив частину сусідньої земельної ділянки, а також що СВК восени 2018 року здійснював на спірній земельній ділянці боронування, вносив аміачну селітру, підсівав траву.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке.

Встановлено, що ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки, зокрема площею 0,76 га, що знаходиться на території бувшої Новолабунської сільської ради Полонського району Хмельницької області, кадастровий номер :07:005:0159, про що свідчать дані виданого для нього Державного акту на право власності на земельну ділянку серії (а.с.14).

23.06.2008 року між ОСОБА_1 та СВК «Лабунський» було укладено договір оренди, згідно якого орендодавець передав для кооперативу в оренду вищевказану земельну ділянку та цього ж дня орендар прийняв у володіння та користування цю земельну ділянку (а.с.6-9).

Даний договір зареєстровано у Полонському відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» 10.07.2009 року за № 09.

Відповідно до пункту 8 договір укладено на десять років, а згідно пункту 43 - договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

07.03.2018 року ОСОБА_1 направив для СВК письмове попередження про те, що договір оренди закінчується 23.06.2018 року та що новий договір ним укладатись не буде, на яке 19.03.2018 року орендар направив для орендодавця лист, в якому повідомив останнього, зокрема, що договір оренди землі припиняється 10.07.2019 року (а.с.47-48).

У жовтні 2018 року, після збору СВК урожаю сіна, ОСОБА_1 самовільно переорав належну для нього земельну ділянку площею 0,7558 га, чим знищив наявні на ній посіви багаторічних трав.

Дана обставина визнається самим орендодавцем, а також підтверджується показами свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , та даними: акту обстеження земельної ділянки від 18.11.2018 року (а.с.16), листа ТОВ «Геобуд-Проект» без дати (а.с.18), актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 14.05.2019 року та від 26.06.2019 року (а.с.57, 88).

Вирішуючи питання щодо законності заявлених сторонами позовів, суд виходить із такого.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1 ст.629 ЦК України).

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

За положеннями статей 17, 18, 20 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла на час укладення договору оренди земельної ділянки від 23.06.2008 року, передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, та з цього моменту набирає чинності.

Отже, укладення договору оренди земельної ділянки 23.06.2008 року між ОСОБА_1 та СВК «Лабунський» відбулось у відповідності до вимог вищенаведених статей Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», а тому вважається, що вказаний договір оренди земельної ділянки набув чинності 10.07.2009 року (день державної реєстрації), а строк його дії становив 10 років та закінчувався 10.07.2019 року.

При цьому, суд не приймає до уваги позицію ОСОБА_1 та його представника адвоката Куровського О.О. про те, що строк дії договору оренди земельної ділянки від 23.06.2008 року повинен починатись з дати його укладення, а не з дати державної реєстрації договору, та його дія припинилась 23.06.2018 року, у зв`язку з чим зустрічний позов задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд визнає, що ОСОБА_1 переоравши у жовтні 2018 року належну для нього земельну ділянку площею 0,7558 га, яка на той час перебувала в оренді СВК, порушив умови вищезазначеного договору оренди землі.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про оренду землі», а також умов пунктів 24, 25 договору оренди землі, укладеного між сторонами, орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі.

Збитками вважаються:

фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права;

доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

В той же час, статті 12 та 81 ЦПК України встановлюють, зокрема, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За положеннями статей 77 - 80 ЦПК України докази мають бути: належними, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими, одержані у порядку встановленого законом; достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи; та достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В той же час, позивач, на підтвердження виду та розміру завданих для нього діями ОСОБА_1 збитків, надав суду як докази: розрахунок (а.с.15), видаткову накладну № ОГ-09/01002 від 09.01.2019 року про купівлю СВК «Лабунський» у ТОВ «Органік Грейн» аміачної селітри в кількості 59 тон на загальну суму 612 224,59 грн.

Зазначена видаткова накладна не може бути визнана належним та достовірним доказом, оскільки за позицією представника СВК, внесення кооперативом на спірну земельну ділянку аміачної селітри мало місце восени 2018 року, в той час як за даними зазначеної накладної аміачна селітра була придбана СВК 09.01.2019 року.

Крім цього, стаття 28 Закону України «Про оренду землі», а також умови пунктів 24 - 25 договору оренди землі від 23.06.2008 року встановлюють, що розмір фактичних витрат орендаря, у разі порушення орендодавцем умов договору, визначається лише на підставі документально підтверджених даних, а неотримані доходи мають бути реальними.

Як вбачається із матеріалів справи СВК не надав будь-яких доказів, в тому числі і документів, які би свідчили, що восени 2018 року кооператив здійснював боронування на орендованій у ОСОБА_1 земельній ділянці, здійснював підживлення аміачною селітрою та підсівав багаторічні трави.

Також, СВК не довів належними і достовірними доказами про те, яка була врожайність сіна на спірній земельній ділянці, та коли саме і скільки разів на рік здійснювалось косіння трави, а відтак наданий кооперативом розрахунок неотриманого в 2019 році кількості сіна ґрунтується на припущеннях та не носить реального характеру, як того вимагає закон.

Позивачем за первісним позовом не доведений факт, що саме ОСОБА_1 здійснив захват сусідньої земельної ділянки, яку орендує СВК, площею 0,0265 га, оскільки надані докази, зокрема вищезгадані акти з достовірністю не вказують на особу яка здійснила переорювання зазначеної частини земельної ділянки.

Суд не вирішує подану представником СВК заяву про застосування до вимог зустрічного позову позовної давності із мотивів, що в задоволенні зустрічного позову відмовлено за його безпідставністю.

Керуючись наведеним, ст.ст.13, 81, 263-265, 268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В позові сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лабунський» до ОСОБА_1 та у зустрічному позові ОСОБА_1 до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Лабунський» - відмовити.

Рішення набирає законної сили після тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення, якщо на нього не буде подано апеляційну скаргу учасниками справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Повне судове рішення виготовлено 08 листопада 2019 року.

Позивач - сільськогосподарський виробничий кооператив «Лабунський», що знаходиться в с. Новолабунь, Полонського району, Хмельницької області, , поштовий індекс 30522,

Відповідач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 поштовий АДРЕСА_2 .

Головуючий