ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7576/19 Справа № 205/7521/18 Суддя у 1-й інстанції - Остапенко Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2019 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Дніпрогаз до ОСОБА_1 про стягнення коштів за необліковані об`єми природного газу,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2018 року ПАТ «Дніпрогаз» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за необліковані об`єми природного газу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу, які надаються ПАТ «Дніпрогаз» за адресою: АДРЕСА_1 , опалювальна площа 38,9 м2, де встановлені газові прилади: плита газова, двоконтурний опалювальний прилад, зареєстрованою значиться одна особа.

Споживачем своєчасно не сплачувались послуги з газопостачання, у зв`язку з чим 18 березня 2015 року за вказаною адресою було проведено відключення від газопостачання за борги, про що було складено акт № 402.

15 лютого 2016 року працівниками ПАТ «Дніпрогаз» було встановлено, що за адресою відповідача здійснено несанкціоноване відновлення газопостачання. Про фіксування цього факту, в присутності споживача, було складено акт про порушення № 24, в якому зазначено про необхідність відповідача бути присутнім на комісії з розглядів актів про порушення, та який відповідачем підписаний без зауважень.

24 лютого 2016 року складено акт-розрахунок № 209 необлікованого (донарахованого) об`єму і обсягу природного газу і його вартості, яка за період з 15 серпня 2015 року по 31 січня 2016 року склала 18 810,30 грн.

Відповідач в добровільному порядку вказану суму не сплатила.

На підставі вищезазначеного позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку вартість за необліковані об`єми природного газу в розмірі 18 810,30 грн. та понесені судові витрати в сумі 1 762,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2019 року позовні вимоги ПАТ «Дніпрогаз» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за не обліковані об`єми природного газу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ПАТ «Дніпрогаз», , грошові кошти у розмірі 18 810,30 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот десять гривень 30 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дніпрогаз» судові витрати у розмірі 1 762,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Судове рішення є незаконним, необґрунтованим й таким, що ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відзиві ПАТ «Дніпрогаз» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що апелянт не укладала договір з ПАТ «Дніпрогаз» про розподіл природного газу та не користувалась ним, зважаючи на наступне.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18 березня 2015 року за адресою споживання: АДРЕСА_1 , було відключено від газових мереж через наявність заборгованості перед ПАТ «Дніпрогаз», що підтверджується актом № 402 від 18 березня 2015 року (а.с. 12).

ОСОБА_1 є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу по об`єкту, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є власником зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.2015 року, посвідченогоприватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В., в реєстрі за № 1205, зареєстрованого в державному реєстрі 16.07.2015 року.

На ім`я ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_2 . Фактом приєднання до Типового договору є факт споживання природного газу і його оплата.

15 лютого 2016 року під час проведення представниками ПАТ «Дніпрогаз» перевірки за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено самовільне підключення після відключення та складено акт про порушення № 24 (а.с. 13).

Доводи апелянта, що станом на 18 березня 2015 року (день першого припинення газопостачання) відповідач не проживала та не була споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , а також, не користувалася природним газом з моменту придбання квартири до початку опалювального сезону 2015-2016 років, спростовується даними за картою обліку витрат газу за ПГЛ (а.с.10).

Із даної картки вбачається, що ОСОБА_2 , щонайменше з 27.01.2015 року та в подальшому особистим підписом підтверджувала покази лічильника та надавала їх контролеру. Тобто, до 18.03.2015 року моменту припинення газопостачання, відповідач по справі проживала за визначеною адресою, надавала покази лічильника та фіксувала їх особистим підписом, засвідчувала збільшення обсягів спожитого газу.

Крім того, перед припиненням газопостачання 18.03.2015 року, 27.01.2015 року покази за лічильником надала відповідач. В момент припинення газопостачання покази лічильника складали 15930 м3 газу. А 01.04.2015 року покази 15930 м3 газу надала особисто відповідач. Колегія приходить до висновку, що посилання апелянта, що порушення вчинено попереднім власником є необґрунтованими. Оскільки, ОСОБА_1 до державного оформлення права власності також була споживачем послуг з газопостачання.

За визначенням Правил надання населенню послуг з газопостачання № 2246 від 09.12.1999 року, які затверджені Постановою КМУ, побутовий споживач (населення) фізична особа, яка отримує природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень.

Крім того, самовільне відновлення газопостачання виявлено вже після набуття права власності відповідачем 15.02.2016 року, підтверджено Актом про порушення №24 від 15.02.2016 року та Актом-розрахунком від 24 лютого 2016 року (а.с.13,14).

Колегія не приймає доводи апелянта щодо незгоди із зазначеним актом про порушення № 24 від 15 лютого 2016 року, оскільки ОСОБА_1 не оскаржила його у встановленому закону порядку.

Відповідно до акту-розрахунку № 209 від 24 лютого 2016 року сума необлікованого об`єму природного газу нарахована за період з 15 серпня 2015 року по 31 січня 2016 року склала - 18 810,30 грн. (а.с. 14, 15).

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідач заперечуючи проти заявлених позовних вимог та рішення суду не надала суду будь-яких доказів що саме вона не здійснювала підключення після припинення газопостачання 18.03.2015 року, оскільки порушення було виявлено вже після набуття відповідачем права власності. А відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власність зобовязує.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовано Цивільним кодексом України та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою НКРЕ № 2494 від 30.09.2015 року.

Відповідно до п.п. 3 п. 1 гл. 2 р. XI Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належить, зокрема несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Відповідно до п. 11 гл. 5 р. XI Кодексу ГРС при задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. При складанні акта-розрахунку враховується, зокрема, таке: розрахований відповідно до вимог цього розділу необлікований (донарахований) об`єм природного газу, що припадає на період до 01 числа місяця, в якому прийнято рішення комісії щодо задоволення акта про порушення (тобто до закритого балансового періоду), не потребує коригування (включення до) закритих періодів, а його вартість в повному обсязі має бути компенсована споживачем (несанкціонованим споживачем) Оператору ГРМ. При цьому вартість природного газу визначається за цінами закупівлі природного газу Оператором ГРМ протягом періоду необлікованого природного газу.

У п. 12 гл. 5 р. XI Кодексу ГРС встановлено, що вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 не доведено факту, що вона не проживала у квартирі, не користувалася природнім газом та не здійснювала несанкційованого відновлення газопостачання.

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини перша, друга та п`ята статті 263 ЦПК України).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

У іншій частині рішення суду не оскаржувалось, а тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко