СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1813/19
Провадження № 2/306/688/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Ганчак Л.ФІ.

за участю секретаря Пайда Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІК НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання невідоме, ІПН, серія та номер паспорта громадянина України, засоби зв`язку невідомі), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Свалявська міська рада (89300, м.Свалява, вул.Духновича, 2, код ЄДРПОУ 04053884) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Свалявська міська рада про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 . Позов мотивує тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_2 . Крім неї у згаданій квартирі значиться зареєстрованою відповідач, хоча не проживає в ній, а проживає в Чеській республіці. Реєстрація відповідача позбавляє позивача повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, в зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не зявилася та надала суду заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач в судове засідання не зявилася по невідомим суду причинам, хоча були своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до ст.128 ЦПК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не з`явилась по невідомим суду причинам, відомостей про її належне повідомлення про час та місце розгляду справи відсутні.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних чи доказів у разі повторної неявки в судове засідання відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до наступного висновку.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово ч.1 ст.29 ЦК України.

Ст.47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори 27.02.1999 року за реєстром №1223 ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.7). 19.11.2005 року ОСОБА_7 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та їй присвоєно прізвище ОСОБА_9 (а.с.9).

Актом обстеження №68 від 22.08.2019року, складеного комісією КП ВУКГ м.Свалява. вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 за даною адресою не проживає, а проживає Чеська республіка (а.с.8).

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З набуттям позивачем по даній справі права власності на будинок, останній має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в будинку інших осіб.

Хоча ст.156 ЖК УРСР встановлено право особи після припинення сімейних відносин з власником користуватися займаним приміщенням, приписи ст. 405 ЦК України передбачають втрату такого права у разі відсутності особи понад один рік.

Згідно ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі …судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судом встановлено, що звернення позивача до суду за захистом свого майнового права полягає у знятті з реєстрації відповідача, реєстрація якої перешкоджає позивачу належним чином отримати субсидії на зимовий період.

Суд доходить висновку, що матеріалами позовної заяви підтверджено, що наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачу в реалізації його права як власника вищевказаного жилого приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні, позов є обгрунтованим та його слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 18, 76, 81, 128, 133, 134, 137, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, , п.15, пп.15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції 2017р.), ст. ст. 15, 29, 317, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.41 Конституцією України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_9 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_11 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання невідоме, ІПН, серія та номер паспорта громадянина України, засоби зв`язку невідомі) такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня винесення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ Л.Ф.Ганчак