Провадження №: 8/755/30/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

за участі секретаря - Міроненко С.П.,

позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_1 ,

представника позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

відповідача за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,

третьої особи у зустрічному позові - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд в частині вирішення зустрічного позову за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року у справі №755/15375/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

у с т а н о в и в:

28.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами в частині вирішення зустрічного позову рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року у справі №755/15375/17, у якому просить суд: скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про поділ майна подружжя; ухвалити нове рішення, яким задовольнити зустрічний позов у повному обсязі; поділити кв. АДРЕСА_1 , яка є об`єктом спільної сумісної власності, та визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину вказаної квартири; в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Вимоги заяви мотивовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2018 року та постановою Верховного Суду від 01.08.2019 року, відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про поділ майна подружжя. Однак, приймаючи відповідні рішення суди не звернули увагу, що кв. АДРЕСА_1 була придбана сторонами спору у 2012 році в рамках державної програми змішаного фінансування 70х30 і придбання цієї квартири стало можливим завдяки довголітній роботі позивача за зустрічним позовом на різних підприємствах з шкідливими та важкими умовами праці. На виробництві вирішили надати позивачу за зустрічним позовом квартиру, як сім`янину, сім`я якого складається з чотирьох осіб (чоловік, дружина та двоє дітей) та у зв`язку із тим, що він, як «ветеран виробництва» підпадав під категорію осіб, які мають відповідні пільги та підстави. На момент вирішення питання про надання квартири позивач за зустрічним позовом був «ветераном виробництва», інвалідом 2-ї групи, онкохворим та у зв`язку з шкідливими умовами праці вийшов на пенсію за Списком №2. 09.08.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації для надання роз`яснень відповіді зазначеної установи від 22.11.2017 року та з`ясування ситуації, що склалась. 16.08.2019 року ОСОБА_1 отримав відповідь наступного змісту: «За даними відділу обліку і розподілу житлової площі, наша родина перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов за місцем проживання у Дніпровському районі м. Києва з 18.02.1993 на загальних підставах, а з 14.08.2007 у пільговій черзі за категорією «ветерани виробництва» складом сім`ї з чотирьох осіб». 02.02.2010 року у зв`язку з наявністю пільгової категорії осіб потребуючих поліпшення житлових умов, члени родини уклали з Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) договір про фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1 за програмою змішаного фінансування 70х30. Розпорядженням Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 09.04.2012 №138 родина була знята з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов у зв`язку з виконанням умов договору про фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1 за програмою змішаного фінансування 70х30. На момент укладення договору про фінансування будівництва у кв. АДРЕСА_2 постійно проживали та були зареєстровані позивач за зустрічним позовом, відповідач за зустрічним позовом та їх двоє синів. Зняття з реєстрації ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 було здійснено 10.07.2012 року з наступною реєстрацією місця проживання у кв. АДРЕСА_1 . Таким чином, укладення договору фінансування будівництва за програмою змішаного фінансування 70х30 відбулось на підставі наявної у родини пільгової категорії громадян, які потребують поліпшення житлових умов «ветерани виробництва», і станом на 02.02.2010 року у кв. АДРЕСА_2 постійно проживали та були зареєстровані позивач за зустрічним позовом, відповідач за зустрічним позовом та їх двоє синів. За таких умов, заявник вважає, що спірна квартира видавалась йому на родину на підставі того, що він є ветераном виробництва, і квартира була надана саме для поліпшення житлових умов, заявнику як ветерану виробництва та інваліду праці. У відповіді Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.08.2019 року більш детально та чітко викладені обставини, які мають значення для вирішення даної справи і є істотними для постановлення правильного рішення у справі про поділ майна подружжя, а саме кв. АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 13.09.2019 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

23.09.2019 року до суду надійшов відзив відповідача за зустрічним позовом зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає вимог заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та просить відмовити у задоволення заяви посилаючись на те, що з позивачем за зустрічним позовом вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 1983 року. Від шлюбу сторони мають двох синів, а один з них - ОСОБА_4 є третьою особою по справі. В 2004 році між сторонами було повністю припинено всі шлюбно-сімейні відносини, спільного господарства не вели, бюджет був окремий. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2017 року за позовом колишнього чоловіка шлюб було розірвано. У позові про розірвання шлюбу позивач зазначив, що подружжя не проживає разом 14 років, і з такими твердженнями бувша дружина погодилась, рішення про розірвання шлюбу не оскаржувалось та набуло законної сили. Сім`я дійсно з 1993 року стояла на черзі на поліпшення житлових умов. ОСОБА_1 стояв на черзі, так само і ОСОБА_3 перебувала на черзі за своїм місцем роботи. Спільним рішенням адміністрації Головного управління охорони здоров`я та медичного забезпечення виконавчого комітету Київської міської ради та представників лікувально-профілактичних закладів (протокол №9) від 03.12.2009 року, ОСОБА_3 та сину ОСОБА_4 було надано двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за програмою 70х30, як таким, що перебували тривалий час на квартобліку. ОСОБА_3 зазначає, що їй на роботі запропонували придбати квартиру за вказаної програмою, і вона зі своїм сином вирішили погодитись, оскільки проживання з колишнім чоловіком було нестерпним. З ОСОБА_3 було укладено основний договір від 02.02.2010 року та додатковий договір від 30.03.2012 року. ОСОБА_3 зазначає, що особисто повністю сплатила кошти за придбання квартири і підтвердженням цього є наявні в матеріалах справи квитанції. В 2012 році ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на квартиру. При цьому, позивач за зустрічним позовом з жодними заявами про бажання брати участь в придбанні квартири не звертався, участі у сплаті за квартиру не приймав, свідоцтво про право власності на квартиру не оспорював, квартира була придбана виключно за кошти ОСОБА_3 та її сина ОСОБА_4 Відповідачка вказує, що на спростування версії позивача за зустрічним позовом про те, що квартира була надана завдяки черзі 1993 року тільки йому, як пільговику, вона долучає до свого відзиву витяг з протоколу №9, де зазначені інші її колеги, які стояли у черзі лише з 2017-2018 років, однак отримали житло. Відповідне пояснюється тим, що за 70% квартири необхідно було заплатити і далеко не у всіх була така можливість. ОСОБА_3 зазначає, що спірна квартира була виділена особисто їй та її сину ОСОБА_4 за програмою 70х30 і є їхньою із сином власністю. Рішенням про розірвання шлюбу доведено, що сторони припинили всі сімейно-шлюбні відносини і іншого доказування цей факт не потребує. З зустрічним позовом ОСОБА_1 звернувся навіть не враховуючи інтереси сина, який є власником Ѕ частини квартири. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року ухвалене згідно з законом з урахуванням наданих сторонами доказів. ОСОБА_1 вважає відповідь Дніпровської РДА нововиявленими обставинами, однак така відповідь є некоректною і спростовується обставинами та доказами, які знаходяться в матеріалах справи. За своїм змістом відповідь не може визнаватись, як нововиявлені обставини, оскільки в матеріалах є відомості, що сім`я стояла на черзі з 1993 року, і що саме ОСОБА_3 та її сину ОСОБА_4 була надана спірна квартира, що підтверджується протоколом №9, квитанціями про сплату за квартиру та свідоцтвом про право власності на квартиру. Натомість ОСОБА_1 не надав суду доказів про істотні обставини, які не були встановлені судом та які йому не були відомі, і які можна вважати нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом підтримав вимоги своєї заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що між сторонами у справі було укладено шлюб в 1983 році і через 6 місяців позивач набув право стати на чергу для отримання житла. Позивач перебував на черзі за місцем роботи на заводі «Арсенал», а після припинення трудових відносин із заводом став на чергу за місцем проживання, і саме вже з цієї черги було отримано спірну квартиру. Чергу позивача з його організації передали на підприємство відповідачки і таким чином черга була закріплена на ній. У місцевій адміністрації позивачу надали статус «ветеран труда», тому перевели на пільгову чергу. Поскільки позивач хворів, саме відповідачка опікувалась питаннями виділення квартири, і позивач не знав про те, що можна було укласти договір фінансування за програмою 70х30, а відповідачка йому про це не сказала. Потім відповідачка повідомила, що отримала квартиру, однак, на думку позивача, такого не може бути, оскільки з всієї родини тільки одну особу ставлять на чергу. В подальшому позивач почав розбиратись із ситуацією, що сталась. Позивач стверджує, що приймав участь у фінансуванні будівництва спірної квартири своїми коштами, що були на його ощадній книжці, щоб покрити фінансування 70х30. Позивач був вимушений звернутись до адміністрації аби уточнити чому він так і не отримав квартиру, а виявилось що квартира була. Відповідачка зазначає, що не жила з позивачем, однак форму 3 вона брала постійно, інакше її б зняли з черги.

Представник позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні підтримав вимоги заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та просить заяву задовольнити.

Відповідачка за зустрічним позовом в судовому засіданні вимоги заяви не визнала та просить відмовити у її задоволенні з підстав викладений у відзиві та додатково пояснила суду, що позивач говорить неправду, у 1993 році він став на чергу на своєму підприємстві, а відповідачка на своєму, і не відповідає дійсності, що тільки один може стати на чергу. Позивачу незаконно відмовили у наданні квартири, але він не став цього оспорювати. Натомість на підприємстві відповідача у 2009 році почали пропонувати договори інвестування 70х30 і вона погодилась, це були квартири управління охорони здоров`я та медичного забезпечення. Відповідачка вказує, що працювала та стояла на черзі на отримання житла, також є ветераном труда та має більш ніж 25 років медичного стажу. Відповідачка погодилась на укладення відповідного договору, надала всі необхідні документи, в 2010 році був укладений договір на неї та її сина, в 2012 році був укладений додатковий договір. Сторони у справі не проживають більше 14 років, що зафіксовано рішенням суду. В першій інстанції позивач казав, що не давав коштів на квартиру і лише в апеляційній інстанції став казати, що кошти на фінансування будівництва надавав. Позивач взагалі не міг стояти на черзі, бо в нього є приватизована квартира. Фактично як родина сторони не проживають з 1994 року. Довідку про прописаних осіб відповідачка в останнє оформлювала в 2009 році, довідки про те, що вона стояла на черзі в неї немає, оскільки така довідка разом з іншими документами буда віддана при оформлення договору змішаного фінансування 70х30.

Третя особа в судовому засіданні заперечує проти задоволення заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, просить відмовити у задоволенні заяви та пояснив суду, що позивач знав про квартиру, бо проживали разом і він казав відповідачці та третій особі, що ніхто їм квартири не виділить. Третя особа зазначає, що він та його мати платили за квартиру, тому ця квартира не може належати позивачу. Третя особа кошти на квартиру заробляла як приватний підприємець та вважає, що відсутні будь-які нововиявлені обставини.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 423 ЦПК України, рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

За змістом ст. 429 ЦПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами. Справа розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження, у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. У суді першої інстанції справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

У вказаному рішенні зазначено про те, що з рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2017 року убачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не проживали разом з 2003 року. При цьому, договір про фінансування будівництва житла за програмою 70х30 стосовно спірної квартири, був укладений 02.02.2010 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 20.04.2012 оку на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було видане свідоцтво про право власності на кв. АДРЕСА_1 . Тобто, на момент придбання спірної квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не підтримували шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не вели. Всі витрати щодо придбання даної квартири несли ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 Позивач за зустрічним позовом не довів, що спірне майно, а саме квартира 75 , була придбана за спільні кошти позивача та відповідача, крім того позивач за зустрічним позовом не обґрунтував свою позицію щодо припинення права власності на спірне майно третьої особи ОСОБА_4 .

Під час розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, останнім не було надано суду жодних доказів на спростування фактів набуття квартири поза межами сімейно-шлюбних відносин та прийняття ним участі у фінансуванні будівництва спірної квартири, в межах вимог щодо перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами. Так само позивач жодним чином не обґрунтовує підстави для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами щодо будь-якої законної можливості припинення права власності третьої особи у справі ОСОБА_4 на Ѕ частину спірної квартири.

Постановою Київського апеляційного суду від 14.11.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року залишено без змін.

У своїй постанові суд апеляційної інстанції в частині вирішення апеляційної скарги щодо зустрічного позову зазначив, що: «Як убачається з рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19.09.2017 року, ініціатором позову про розірвання шлюбу з ОСОБА_3 був ОСОБА_1 Підставою розірвання шлюбу він зазначив той факт, що протягом останніх 14 років він не підтримує шлюбних стосунків та не веде спільного господарства з ОСОБА_3 . В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 не заперечував той факт, що перестав проживати однією сім`єю з ОСОБА_3 задовго до розірвання шлюбу в судовому порядку. Уточнив, що вони фактично перестали проживати як подружжя з 2009 року. Відтак, ОСОБА_1 визнав, що з ОСОБА_3 він перестав проживати однією сім`єю до укладення останньою договору про участь у фінансуванні квартири АДРЕСА_1 . Заявляючи вимоги про поділ даної квартири, ОСОБА_1 не надав належних та допустимих доказів щодо участі у виконанні взятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов`язань за договором від 02.02.2010 року».

Постановою Верховного Суду від 01.08.2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 14.11.2018 року залишено без змін.

У своїй постанові суд касаційної інстанції зазначив, що встановивши, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перестали проживати як подружжя до укладення 02.02.2010 року між Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 договору про участь у фінансуванні спірної квартири АДРЕСА_1 , доказів щодо участі у виконанні взятих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 зобов`язань за договором від 02.02.2010 року ОСОБА_1 не надав, суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 в порядку поділу майна подружжя.

При розгляді заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 не навів суду істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, в частині дійсної наявності фактів набуття квартири під час існування між сторонами сімейно-шлюбних відносин та наявності підтвердження належними і достатніми доказами участі позивача за зустрічним позовом у фінансуванні будівництва спірної квартири.

Натомість, як на підставу для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами позивач посилається на відповідь Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.08.2019 року у якій зазначено: «За даними обліку і розподілу житлової площі, Ваша родина перебувала на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов за місцем проживання у Дніпровському районі м. Києва з 18.02.1993 року на загальних підставах, а з 14.08.2007 у пільговій черзі за категорією «ветерани виробництва» складом сім`ї з 4 осіб (Ви, дружина - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_4 ). 02.02.2010 року у зв`язку з наявністю пільгової категорії осіб потребуючих поліпшення житлових умов, члени Вашої родини уклали з Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) договір про фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1 за програмою змішаного фінансування «70х30». Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 09.04.2012 №138, Ваша родина знята з обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов у зв`язку з виконанням умов договору про фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1 за програмою змішаного фінансування «70 х30». Згідно інформації відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, на момент укладення договору про фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1 за програмою змішаного фінансування «70 х30 », у квартирі АДРЕСА_2 постійно проживали та були зареєстровані Ви, дружина - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_4 . Зняття з реєстрації Вашої дружини ОСОБА_3 і сина ОСОБА_4 було здійснено 10.07.2012 року з наступною реєстрацією місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 . За таких обставин, Дніпровська районна у м. Києві державна адміністрація інформує, що укладення договору про фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1 за програмою змішаного фінансування «70х30» відбулось на підставі наявності у Вашої родини пільгової категорії громадян, які потребують поліпшення житлових умов «ветерани виробництва», і станом на 02.02.2010 року у квартирі АДРЕСА_2 постійно проживали та були зареєстровані Ви, дружина - ОСОБА_3 , син - ОСОБА_6 , син - ОСОБА_4 ».

Вказана відповідь Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, на думку позивача за зустрічним позовом, є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами та скасування рішення суду в частині вирішення зустрічного позову і визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частини спірної квартири, яка, за твердженням ОСОБА_1 , є об`єктом спільної сумісної власності.

При цьому, в матеріалах справи наявна відповідь Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.11.2017 року, яку позивач за зустрічним позовом докладав до своєї зустрічної позовної заяви (а.с. 33) та у змісті якої зазначено: «За даними сектору обліку та розподілу житлової площі Ви перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов за місцем реєстрації у Дніпровському районі м. Києва з 18.02.1993 року на загальних підставах, а з 14.08.2007 року у пільговій черзі за категорією «Ветерани виробництва» складом сім`ї з 4 осіб (Ви, дружина, два сини). Відповідно до розпорядження Дніпровської райдержадміністрації від 09.04.2012 року №138, Ваша родина знята з квартирного обліку у зв`язку з наданням житла на частину сім`ї (дружині та сину 1986 р.н.) за програмою змішаного фінансування «70х30». Підставою для прийняття зазначеного розпорядження був лист Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 02.04.2012 №49/Н щодо виконання умов договору про фінансування будівництва квартири АДРЕСА_7 ».

Проаналізувавши зміст обох відповідей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.11.2017 року та від 16.08.2019 року вбачається, що зміст цих відповідей є аналогічним, а більш розгорнута відповідь від 16.08.2019 року не повідомляє нових обставин, які б могли бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами. Про наявність пільги за категорією «Ветерани виробництва» та зняття з квартирного обліку в зв`язку з наданням житла на частину сім`ї за програмою змішаного фінансування «70х30», а саме квартири АДРЕСА_1 , суду було відомо від дня подання позивачем за зустрічним позовом своєї зустрічної позовної заяви. Крім того, відповіддю від 16.08.2019 року не підтверджено, що саме ОСОБА_1 є «ветераном виробництва», а сам ОСОБА_1 посилаючись на наявність такого статусу не надав суду відповідні підтверджуючі документи. Хоча слід зазначити, що в даному випадку першочерговим є встановлені факти відсутності права спільної сумісної власності на квартиру, як таку що набута за період сімейно-шлюбних стосунків, та відсутності належних доказів прийняття позивачем за зустрічним позовом участі у фінансуванні будівництва квартири.

Відповіддю Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.08.2019 року не повідомлено істотних для справи обставин, які б могли бути підставою для скасування рішення за нововиявленими обставинами, адже нею будь-яким чином не доводиться, що квартира є спільною сумісною власністю сторін у справі, що спірна квартира була набута під час існування сімейно-шлюбних відносин, або що ОСОБА_1 приймав участь у фінансуванні будівництва спірної квартири.

Також, позивачем за зустрічним позовом не наведено істотних для справи обставин для перегляду рішення суду в частині надання доказів, що підтверджують необхідність припинення права власності на Ѕ частину спірної квартири третьої особи у справі ОСОБА_4 Жодних посилань на оскарження та скасування свідоцтва про право власності на кв. АДРЕСА_1 , що видане на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , позивач за зустрічним позовом не наводив.

Враховуючи викладені обставини та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, оскільки останнім не доведено наявності істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, тому у задоволенні заяви слід відмовити. Крім того, слід зазначити, що позивач за зустрічним позовом посилаючись як на підставу для перегляду рішення на відповідь Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 16.08.2019 року, не звернув уваги на те, що згідно вимог цивільного процесуального закону, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 261, 353-355, 423-427, 429 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд в частині вирішення зустрічного позову за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26.06.2018 року у справі №755/15375/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про поділ майна подружжя - відмовити та залишити відповідне судове рішення в силі.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 25.10.2019 року.

Суддя -