22-ц/812/1611/19Провадження № 22-ц/812/1611/19
У Х В А Л А

06 листопада 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Лівшенком О.С.,

за участю: прокурора Цвікілевич Н.В., представника відповідачів Сорочана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 489/6796/18 за апеляційною скаргою

Першого заступника прокурора Миколаївської області

в інтересах держави

на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва, ухваленого 22 липня 2019 року під головуванням судді Коваленка І.В., в приміщенні того ж суду по справі за позовом

Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішення міської ради, визнання незаконним державного акту на землю та витребування земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А

У листопаді 2018 року Перший заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави звернувся до суду з позовною заявою до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішення міської ради, визнання незаконним державного акту на землю та витребування земельної ділянки.

Позивач посилався на те, що пунктами 3, 32 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 13 червня 2008 № 24/37, затверджено проект землеустрою та надано ОСОБА_1 земельну ділянку площею 630 кв.м з кадастровим номером :02:048:0003 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель. На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 отримано державний акт серії ЯЗ № 144863 від 11 лютого 2009 року та у подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 24 січня 2018 року №40 зазначену земельну ділянку відчужено на користь ОСОБА_2 , про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис №4508874.

Відповідно до Генерального плану міста Миколаєва, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 24 листопада 1986 року №403, земельна ділянка з кадастровим номером :02:048: 0003 , яка перебувала у власності ОСОБА_1 , відноситься до перспективної території, функціональне призначення якої не визначено.

Згідно Правил використання та забудови території м. Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 17 жовтня 2003 № 15/41, вказана земельна ділянка розташована в зоні садибної житлової забудови.

До сельбищної території, зокрема входять земельні ділянки внутрішньосельбищна вулично-дорожна і транспортна мережа.

Згідно інформації Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 04 жовтня 2018 № 17-4309 та діючого генерального плану міста Миколаєва, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 18 червня 2009 № 35/18, земельна ділянка площею 630 кв.м. по АДРЕСА_1 належить до дорожньо-вуличної мережі, яка відноситься до земель загального користування, в зв`язку з чим, має обмеження у використанні.

Отже, будівництво індивідуальних житлових будинків, господарських будівель і споруд в межах вказаної території не передбачено, що також підтверджується інформацією виконкому міської ради від 20 вересня 2018 № 10934/0202201-06/14/18.

У зв`язку із цим, вказані пункти рішення міської ради суперечать законодавству, порушують інтереси громади, що згідно статей 16,21 Цивільного кодексу України, статті 152 Земельного кодексу України та статі 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є підставою для визнання їх незаконними у судовому порядку. Оскільки на підставі вказаних пунктів рішення ОСОБА_1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, то відповідно цей акт також підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Так як спірна земельна ділянка вибула з володіння ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 40 від 24 січня 2018 на користь ОСОБА_3 то з урахуванням роз`яснень, наведених в пункті 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», на підставі статті 388 Цивільного кодексу України підлягає витребування від нинішнього власника ОСОБА_2 у власність належного власника - територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

У якості підстави звернення прокурора в інтересах держави до суду з даним позовом вказано - порушення інтересів територіальної громади, яке відбулося внаслідок прийняття органом місцевого самоврядування, який у справі виступає відповідачем, незаконного рішення, а тому прокурор звертається із зазначеним позовом до суду як самостійний позивач в інтересах держави, яка виражається в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, яка є власником спірної земельної ділянки, що відповідає правовій позиції Верховного суду України, наведеній у постанові від 17 лютого 2016 у справі № 6-2407цс15.

Посилаючись на вказане прокурор просив - визнати незаконними та скасувати пункти 3, 3.2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 13 червня 2008 № 24/37, відповідно до яких затверджено та надано ОСОБА_1 земельну ділянку площею 630 кв.м з кадастровим номером :02:048:0003 по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель; визнати недійсним та скасувати державний акт серії ЯЗ № 144863 від 11 лютого 2009 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 ; витребувати від ОСОБА_2 та користь територіальної громади міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради вказану земельну ділянку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що у іншій справі рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27 лютого 2017 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13 квітня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 11 жовтня 2017 року в задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради за участю третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування того ж самого рішення міської ради про затвердження технічної документації та надання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 630 кв. м. та визнання недійсним державного акту від 11 лютого 2009 року на цю ж земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_1 , що оспорюється і в даній справі, у задоволенні позову відмовлено.

Також суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваних положень рішення Миколаївської міської ради від 13 червня 2008 року, так як на час його прийняття передана на розгляд міської ради документація на земельну ділянку по АДРЕСА_1 відповідала містобудівній документації, зокрема Генеральному плану розвитку міста Миколаєва від 24 листопада 1986 року № 403 та Правилам використання та забудови території міста Миколаєва від 17 жовтня 2003 року № 15/41, відповідно до яких функціональне призначення спірної ділянки було не визначеним, але за своїм цільовим призначенням вона відносилась до категорії земель житлової та громадської забудови і входила до території населеного пункту, а за функціональним призначенням і характером використання належала до сельбищної території м. Миколаєва.

Зміна ж функціонального призначення спірної земельної ділянки в Генеральному плані м. Миколаєва, затвердженому 13 червня 2009 року, не впливає на правовий статус спірної земельної ділянки, оскільки він визначений раніше.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду прокуратура Миколаївської області подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, прокурор просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні апеляційної інстанції оглянуто ухвалу Південно-західного господарського суду від 02 липня 2019 року про зупинення провадження у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради за участі третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним п.3 ч.4 рішення Миколаївської міської ради від 13 червня 2008 року № 24/37 та державного акту на право власності на земельну ділянку, та долучено до матеріалів (а.с.195-196).

Заслухавши думку усіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що провадження у даній справі підлягає зупиненню.

Частиною другою статті 381 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 251ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, окрім випадків коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти,) які є предметом судового розгляду.

Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз`яснено, що визначаючи наявність передбачених ст.201 ЦПК України(в редакції 2004 року) підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п. 4 ч. 1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі суду слід з`ясувати: як пов`язані справи, які розглядаються в судах та чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Як вбачається із змісту наведених ухвал Південно-західного апеляційного господарського суду, в провадженні цього суду перебуває справа№915/1208/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради за участі третіх осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним п.3 ч.4 рішення Миколаївської міської ради від 13 червня 2008 року № 24/37 та державного акту на право власності на земельну ділянку.

В даній справі ухвалене рішення Господарського суду Миколаївської області від 27 лютого 2017 року, яке залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2017 року та постановою Вищого господарського суду України від 11 жовтня 2017 року, яке набрало законної сили, на що йдеться посилання в оскаржуваному рішенні даної справи.

Проте, вказане рішення Господарського суду Миколаївської області від 27 лютого 2017 року переглядається за заявою ОСОБА_4 за нововиявленими обставинами та справа за № 915/1208/16 на даний час перебуває в провадженні Південно- західного апеляційного господарського суду. В цій справі ухвалою від 21 лютого 2019 року призначено судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Одеському науково-дослідницькому інституту судових експертиз, щодо визначення місця розташування спірної земельної ділянки відносно відповідних житлових вулиць (а.с.195-196).

Предметом спору у даній справі за позовом прокурора Миколаївської області до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування п. 3, 3.2 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради від 13 червня 2008 року № 24/37, визнання незаконним державного акту на землю та витребування земельної ділянки також є правомірність того ж самого рішення Миколаївської міськради про видачу земельної ділянки ОСОБА_1 та відповідного державного акту на цю земельну ділянку.

Таким чином, в зазначеній господарській справі спір стосується одного й того ж предмету спору що і в даній справі, яка розглядається Миколаївським апеляційним судом, а саме правомірність рішення Миколаївської міської ради в частині надання земельної ділянки 630 кв. м. за кадастровим номером :02:048:0003 ОСОБА_1 та правомірність видачі йому державного акту на вказану земельну ділянку.

Таким чином, вказана справа яка розглядається Південно-західним апеляційним господарським судом та дана справа є подібними в частині одного і того предмету.

Відповідно до положень п. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В обґрунтування заперечень щодо задоволення позову прокурора у даній справі представник відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_5 посилався на раніше ухвалене рішення Господарського суду Миколаївської області від 27 лютого 2017 року, яке набрало законної сили після апеляційного перегляду Одеським апеляційним господарським судом 13 квітня 2017 року та не було змінено після касаційного перегляду Вищим господарським судом України від 13 квітня 2017 року (а.с. 65-81).

Районний суд ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову прокурора у даній справі також послався на наявність такого рішення.

Враховуючи, що на даний час вказане рішення господарського суд переглядається за нововиявленими обставинами, розгляд справи триває де також вирішується питання щодо визнання недійсності п.3 ч.4 рішення Миколаївської міської ради від 13 червня 2008 року, як і в даній справі, колегія суддів вважає, що дані спори є аналогічними та стосуються однієї і тієї земельної ділянки, в зв`язку з чим висновки суду, відповідно до об`єму зібраних в тій справі доказів, можуть вплинути на розгляд даної справи, а зібрані докази у даній справі не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За такого, враховуючи необхідність повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, колегія суддів доходить висновку про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до закінчення розгляду наведеної справи, яка розглядається в господарському судочинстві.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним зупинити апеляційне провадження у даній справі до набрання законної сили рішення Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №915/1208/16.

Керуючись ст. ст. 251, 381 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а

Зупинити апеляційне провадження у справі №489/6796/18 (провадження №22-ц/812/1611/19) за позовом Першого заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави до Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування окремих пунктів рішення міської ради, визнання незаконним державного акту на землю та витребування земельної ділянки до набрання законної сили рішення за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Миколаївської міської ради за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним п.3 ч.4 рішення Миколаївської міської ради від 13 червня 2008 року № 24/37 та державного акту на право власності на земельну ділянку.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту, 11 листопада 2019 року.

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Т.В. Крамаренко