ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3571/19 Справа № 172/1000/18 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

розглянула у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення штрафу за невиконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги та додаткової угоди до нього, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2018 року до Васильківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення штрафу за невиконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги та додаткової угоди до нього.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення штрафу за невиконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги та додаткової угоди до нього задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 штраф за невиконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 20.04.2013 року та додаткової угоди до договору від 20.04.2013 року в сумі 700 (сімсот) євро, що за курсом НБУ на день прийняття рішення становить 32.94 грн. за 1 євро, тобто у сумі 23 058 (двадцять три тисячі п"ятдесят вісім) гривень 00 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати по справі в сумі 704,80 грн. (судовий збір).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року по справі №172/1000/18 та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення штрафу за невиконання зобов`язань за договором про надання правової допомоги та додаткової угоди до нього.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року просить рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскільки вважає що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та справедливим.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 квітня 2013 року між адвокатом Дорошенком С.М. (свідоцтво № 2280 ДОКДКА) та ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги в якості захисника по кримінальному провадженню № 0001031 відносно ОСОБА_3 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України на всіх стадіях кримінального провадження.

Відповідно до додаткової угоди від 20 квітня 2013 року ОСОБА_2 зобов`язується домогтися правового результату визнання невинуватим ОСОБА_3 шляхом його виправдання або закриття кримінального провадження з підстав, передбачених ст. 284 КПК України, а ОСОБА_1 сплатити йому гонорар у сумі еквівалентній 7 тисячам євро.

Пунктом 10 додаткової угоди передбачено, що за невиконання або порушення умов п. 3, 4, 7, 8, 9 даної угоди родич клієнта несе матеріальну відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 10 % від суми, вказаної в п. 3 угоди.

Згідно з актом прийому-передачі виконаних робіт від 10 жовтня 2016 року адвокатом Дорошенком С.М. станом на 16.02.2016 року в ході судового розгляду кримінального провадження №0001031 відносно ОСОБА_3 проведено комплекс робіт та надано послуги, а саме: допити свідків (10 год.), допит експерта (2 год.), підготовка заперечень на клопотання прокурора про допит експерта та про призначення повторної комісійної експертизи (4 год.), ознайомлення в суді з висновком експерта, підготовка запитань (6 год.), допит експерта (4 год.), оголошення додаткової комісійної експертизи (2 год.), допит експерта (8 год.), участь в судових засіданнях (6 год.), дослідження речових доказів (2 год.), участь в судових засіданнях з 16.02.2016 по 10.10.2016 (18 год.), а всього 62 год.

З довідки Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області видно, що ОСОБА_2 приймав участь у розгляді кримінального провадження № 0001031 відносно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 121 КК України в якості захисника, а саме у судових засіданнях за період з 05.07.2013 по 08.11.2016 року.

Даний акт 10.10.2016 року підписано ОСОБА_3 та ОСОБА_2

15 липня 2017 року ОСОБА_2 направлено на адресу відповідача повідомлення про повне виконання обов`язків захисника за договором та акт прийому-передачі від 28.12.2016 року в 2-х екземплярах для підпису, однак відповідачем залишено поза увагою вказаний лист.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України та умовами додаткової угоди визначено, що у разі невиконання або порушення виконання зобов`язань в частині, зокрема виплати гонорару згідно з умовами додаткової угоди, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_2 належним чином виконував умови укладеного договору з ОСОБА_1 щодо надання правової допомоги ОСОБА_3 в якості захисника на всіх етапах кримінального провадження, а також, що в результаті виконання позивачем своїх обов`язків за цим договором сторони досягли бажаного результату, визначеного у п. 2 додаткової угоди до договору про надання правової допомоги. Тобто, позивачем свої зобов`язання виконані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про те, що наведені в позові обставини свідчать про невиконання відповідачем по справі зобов`язань визначених додатковою угодою до договору про надання правової допомоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України гривні, колегія суддів ставиться критично, оскільки відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Твердження апелянта, що ОСОБА_2 пропущено строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені), колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до положень договору та додаткової угоди, результати роботи захисника мають бути прийняті саме замовником послуг, а саме ОСОБА_1 як стороною договору шляхом оформлення Акту приймання-здачі виконаних робіт (наданих послуг).

15.07.2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача два екземпляри Акту прийому-передачі від 28.12.2016 року для їх підпису відповідачем, копію ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.11.2016 року та повідомлення №43-Кл від 15.07.2017 року про повне виконання обов`язків захисника.

Разом з цим, умови додаткової угоди не містять положень, які б звільняли відповідача, як сторону договору від обов`язку прийняти виконані роботи (послуги) шляхом підписання Акту приймання-здачі виконаних робіт (послуг) та сплатити їх протягом семи банківських днів з дня підписання до 02.08.2017 року.

У зв`язку з зазначеним, позивач дізнався про порушення своїх прав іншою стороною лише починаючи з наступного дня після 02.08.2017 року.

Враховуючи наведене, вбачається, що строк позовної давності до вимог щодо сплати неустойки (штрафу) розпочався 03.08.2017 року та закінчився 03.08.2018 року, тому позивачем не пропущено строк звернення до суду для захисту своїх порушених прав.

Посилання апелянта, що його не було належно повідомлено про час та день розгляду даної справи є безпідставними, оскільки в матеріалах справи на аркуші справи 18 містить повідомлення ПАТ Укрпошта про вручення поштового відправлення суду за адресою відповідача, яка вказана у позовній заяві.

Таким чином, доводи скаржника є необґрунтованими, основані на припущеннях, не підтверджуються належними доказами, а тому відхиляються колегією суддів.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича