КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 753/11539/18

провадження №22-ц/824/13214/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року /суддя Трусова Т.О./

у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в розмірі 33 140, 07 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 33140 гривень 07 копійок та судові витрати в сумі 1762 гривень, а усього 34902 гривень 07 копійок. /а.с. 44-46/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, у позовних вимогах відмовити.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що нею не отримувався кредит у сумі 7000 грн, докази в матеріалах справи відсутні, а витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не є частиною кредитного договору. Просила врахувати правові позиції, викладені у постановах Верховного суду від 03.07.2019 р. у справі №342/180/17, від 31.07.2019 у справі №755/1907/16-ц, які процитувала в своїй апеляційній скарзі.

АТ КБ «Приватбанк» звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказував на те, що укладення кредитного договору здійснюється за принципом договору приєднання шляхом підписання заяви, позичальник приєднується до запропонованих банком умов та тарифів. Сторонами при укладенні договору було досягнуто всіх істотних умов. Крім того, звертав увагу на те, що позивач користувалась грошима, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже отримала та користувалась кредитною карткою «Універсальна», останнє погашення заборгованості здійснене 05.11.2017 р. Також зазначав, що в заяві-анкеті клієнта зазначено початкову суму кредитного ліміту, а умовами договору п. 2.1.1.2.3. визначено, що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 28.02.2011 р. між ПАТ КБ "Приватбанк" (банком) та ОСОБА_1 (клієнтом) шляхом акцептування банком пропозиції клієнта було укладено договір, предметом якого є видача банком клієнту кредитної картки у національній валюті України за тарифним пакетом «Універсальна». /а.с.7/

Відповідач користувалася кредитними коштами, платежі на погашення заборгованості вносила нерегулярно. Останній платіж на погашення кредиту відповідач здійснила у травні 2018 р., після чого будь-які сплати на користь банку припинила.

Станом на 23.05.2018 р. відповідач має заборгованість в загальному розмірі 33140,07 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в сумі 9486,64 грн., заборгованості по процентах в сумі 6629,53 грн., пені в сумі 14969,61 грн. та штрафів, нарахованих відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов і правил надання банківських послуг, - 500 грн. (фіксована частина) і 1554,29 грн. (процентна складова).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, якими передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами; ч. 2 ст. 1050 ЦК України про те, що прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів; ч. 1 ст. 625 ЦК України про те, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Встановивши, що позичальник ОСОБА_1 не виконала грошові зобов`язання за кредитним договором, порушені права кредитодавця ПАТ КБ «Приватбанк» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості.

Доводи апеляційної скарги, що апелянтом не отримувався кредит у сумі 7000 грн, а витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не є частиною кредитного договору, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на таке.

Правові позиції, на які посилається апелянт наголошують на тому, що у справі повинні бути докази того, що саме з долученими на підтвердження позовних вимог умовами кредитування була ознайомлена позичальник.

Водночас, на обґрунтування безпідставності доводів апеляційної скарги, позивачем долучено Довідку про умови кредитування, особисто підписану ОСОБА_1 , тому вказані апелянтом правові позиції не можуть застосовуватись до обставин цієї справи, оскільки позичальник була ознайомлена з умовами кредитування під особистий підпис.

Окрім того, в Анкеті-заяві встановлено початковий кредитний ліміт у 5000 грн, який відповідно до п. 2.1.1.2.3 Умов та правил надання банківських послуг може бути збільшений, зменшений або анульований банком.

ОСОБА_1 з 2015 року користується наданою карткою, здійснюючи часткове погашення заборгованості, знімаючи з картки суми 8 320 грн, 10400 грн, 6240 грн, 6246 грн та інші, які більше початкового кредитного ліміту, жодним чином своєї незгоди щодо його збільшення не висловлювала, здійснювала часткове погашення заборгованості, тому доводи щодо не отримання кредитних коштів не доведені та не узгоджуються з матеріалами справи.

Окрім того, в своїх поясненнях суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 зазначала, що надану картку «Універсальна» у зв`язку з шахрайськими діями заблокувала 01.08.2016 р., після чого їй була надана нова картка «Універсальна», яка дійсна до 2022 року. В процесі користування карткою, їй було встановлено кредитний ліміт в 13 000 грн, яким вона користувалась та погоджується, що у неї наявна заборгованість на суму кредитного ліміту, з 30.07.2016 р. не згодна з заборгованістю оскільки з картки знімались кошти шахраями. Звертаючись з заявою про вчинення злочину, ОСОБА_1 вказує, що у неї була наявна на картці 21 000, 00 грн. Водночас, судом апеляційної інстанції було зроблено перерву для надання апелянтом доказів на підтвердження звернення до служби безпеки банку та правоохоронних органів щодо вчинення шахрайських дій відносно неї, доказів наявності на картці власних коштів, однак ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, доказів не надала. Окрім невизнання ОСОБА_1 кредитної заборгованості, жодних доказів апелянт не надала, що могло б спростувати дані виписки по картці, надані банком. Окрім того, в ході пояснень в апеляційній інстанції, було спростовано доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що нею не отримувався кредит у сумі 7 000 грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 06 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: