Справа № 495/3940/19
З а о ч н е р і ш е н н я
06 листопада 2019 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,
при секретарі Акопян М.А..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням,-
07 травня 2019 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звернулися з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачі зазначили, що їм на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 27.04.2007 року, виданого Органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради належить в рівних долях по 1/3частині квартира АДРЕСА_1 .
Згідно довідки № 06-17/238 від 02.05.2019 року, за вищевказаною адресою з 04.07.2013 року зареєстрована відповідачка, ОСОБА_4 , яка згідно акту від 03.05.2019 року не мешкає у вказаній квартирі з 2013 року, і як зазначають позивачі, речей ОСОБА_4 в квартирі немає, комунальні послуги не сплачує, ремонт житла не проводить.
Позивачі звернулись до Білгород-Дністровського управління соціального захисту населення з вимогою оформлення ним субсидії на сплату комунальних послуг, а саме на електроенергію, опалення, води, вивіз твердих побутових відходів та інших комунальних послуг.
Однак Білгород-Дністровське управління соціального захисту населення зобов`язало ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надати довідку про доходи відповідача ОСОБА_4 Цього позивачі зробити не можуть, так як відповідач відмовляється зніматись з реєстрації за вказаною адресою, надавати будь-які довідки. Крім того, як стверджують позивачі, ОСОБА_4 виїхала за межі України.
Наявність реєстрації відповідача в квартирі позивачів за адресою: АДРЕСА_1 порушує право ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на безперешкодне користування своїм майном, оскільки вони без згоди ОСОБА_4 не мають можливості володіти, користуватися та розпоряджатися належним їм майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
На підставі зазначеного, позивачі просять суд, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_3 , ОСОБА_1 надали до суду заяви про слухання справи за їх відсутністю, просили задовольнити позовні вимоги, не заперечували проти заочного розгляду справи.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся, причини не явки суду не повідомив.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованою адресою, згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Судову повістку було повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній».
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 27.04.2007 року, виданого Органом приватизації державного житлового фонду виконавчого комітету Сергіївської селищної ради власниками в рівних долях по 1/3частині квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Як вбачається з довідки № 06-17/238 від 02.05.2019 року, за вищевказаною адресою з 04.07.2013 року зареєстрована відповідачка, ОСОБА_4 .
Згідно акту № 87 від 03 травня 2019 року, складеного комісією у складі ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , гр. ОСОБА_4 не мешкає за місцем реєстрації з 2013 року, факт не проживання підтвердили свідки (сусіди): ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .
Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном. Тому такими діями відповідача порушені права та законні інтереси позивачів у справі.
Згідно зі ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки з наданих суду доказів вбачається відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад встановлені законом строки, суд задовольняє позов.
Суд враховує, що, у відповідності до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили, є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.
Оскільки, відповідач за вказаною адресою не проживає, зазначена вище квартира не є його місцем проживання або місцем перебування, його має бути визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.рявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, що мають в приватній власності житло, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України в п.11 постанови №2 «про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» від 12.04.1985 року зі змінами та доповненнями вказано, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК.
Керуючись ст. ст. 16, 29 ЦК України, ст. 72 ЖК України, ст. ст. 13, 141, 258-259, 263- 265, 267, 268, 280, 284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено, у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів, з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку, шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Суддя: