Головуючий у І інстанції Кравченко Л.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Іванової І.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Зубленку Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просила суд постановити рішення про видачу обмежувального припису терміном дії 6 місяців заборонами ОСОБА_1 щодо: перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення на 50 м до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_2 а саме: дитячого садку № 4 за адресою: АДРЕСА_2 ; Васильківський НВК «Гімназія-ЗОШ І-ІІІ ст. №8 за адресою: АДРЕСА_3 ; місця реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_2 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обгрунтовуючи заяву, ОСОБА_2 посилалась на те, що вони з ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2010 року до 13.11.2018 року, від якого мають двох доньок. На фоні постійних незгод та непорозумінь в родині виникали сварки, конфлікти, під час яких ОСОБА_1 був агресивним, погрожував фізичною розправою, бив її в присутності дітей. У зв`язку з такою поведінкою, заявник неодноразово зверталась із заявами до поліції, а 25.07.2018 року судом ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Заявник ОСОБА_2 турбується про своє життя та життя своїх дітей, оскільки ОСОБА_1 вчиняє відносно неї психологічне та фізичне насильство, яке виражається у постійному тероризуванні, в погрозах вбивством її та членів її родини, що і стало причиною звернення до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2019 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Даньківка, Тульчинського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , строком до 6 місяців, яким заборонено ОСОБА_1 перебувати в місці проживання (перебування) з постраждалою особою - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_1 наближатися на 50 м до місця проживання (перебування), роботи постраждалої особи - ОСОБА_2 , а саме: Васильківської НВК «Гімназія -ЗОШ І-ІІІ ст. №8 за адресою: м. Васильків, в/м 11; місця реєстрації ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_1 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонено ОСОБА_1 ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_2 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, заінтересована особа ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги, а рішення суду - залишити без змін.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник подану апеляційну скаргу підтримали та просили про її задоволення з викладених у ній підстав. Зокрема, представником апелянта було зазначено, що висновки суду першої інстанції необґрунтовані, оскільки ОСОБА_1 з серпня 2018 року не проживає разом із бувшою дружиною ОСОБА_2 та не чинить щодо неї жодних протиправних дій. Крім того, постанова Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП була скасована постановою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року із закриттям провадження на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Заявниця ОСОБА_2 в апеляційному суді проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 заперечила та просила рішення суду залишити без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви в частині захисту прав ОСОБА_2 шляхом видачі обмежувального припису стосовно заборони ОСОБА_1 перебувати в місці проживання, наближатися на відстань ближче 50 метрів до місця проживання та роботи ОСОБА_2 ; заборони ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, на строк шість місяців, суд першої інстанції виходив з доведеності заяви та її обґрунтованості в цій частині, однак з вищенаведеними висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 з 2010 року, який було розірвано в судовому порядку на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2018 року (а.с.5).

Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6, 7).

Встановлено, що заявник разом з дітьми проживає і зареєстрована в квартирі АДРЕСА_5 .

Відповідно до наданих на запит суду матеріалів перевірки за заявами ОСОБА_2 судом було встановлено, що 01.07.2018 року до чергової частини Васильківського ВП ГУ НП України в Київській області надійшла заява від ОСОБА_2 про те, що 31.06.2018 року близько 18-00 год. чоловік ОСОБА_1 вчинив сварку, в ході якої кидався в бійку. ОСОБА_1 винесене офіційне застереження про недопустимість хуліганських дій та висловлювання словесних погроз відносно ОСОБА_2

11.07.2018 року до Васильківського ВП ГУ НП надійшла заява ОСОБА_2 про те, що 10.07.2018 року в квартирі за місцем її проживання виявлено відсутність її особистих речей.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП за малозначністю, обмежившись усним зауваженням відносно нього (а.с.8).

Відповідно до ст. 350-1 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству.

За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя.

За змістом положень ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на: 1) дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; 5) безоплатну правову допомогу у порядку, встановленому Законом України "Про безоплатну правову допомогу"; 10) звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству; 11) своєчасне отримання інформації про остаточні рішення суду та процесуальні рішення правоохоронних органів, пов`язані з розглядом факту вчинення стосовно неї домашнього насильства, у тому числі пов`язані з ізоляцією кривдника або його звільненням.

У відповідності до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема: 2) обмежувальний припис стосовно кривдника.

Як зазначено у ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У відповідності до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Зі змісту рішення вбачається, що суд дійшов висновку про необхідність захисту прав заявниці ОСОБА_2 , оскільки вона є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_1 .

Разом із тим, судом при ухваленні рішення не враховано, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. 26 цього Закону).

При цьому, оцінюючи ризики, а саме вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно ОСОБА_2 , колегія суддів зауважує на тому, що факт домашнього насильства в даній справі є недоведеним, що, в свою чергу, унеможливлює оцінювання вірогідності його продовження або повторного вчинення.

Зокрема, постановою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2019 року скасовано постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2018 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та закрито провадження у справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.94-96). При цьому, в постанові апеляційного суду від 06 вересня 2019 року зазначено, що матеріали справи про адміністративне правопорушення, у тому числі протокол про адміністративне правопорушення серії ГП 592094 від 11 липня 2018 року, який було складено щодо ОСОБА_1 , не містять в собі беззаперечних та об`єктивних даних, які б дозволили зробити висновок про вчинення останнім домашнього насильства психологічного характеру.

Інших доказів, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно ОСОБА_2 , матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що заявником ОСОБА_2 не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту вчинення відносно неї домашнього насильства ОСОБА_1 , зважаючи на те, що останній не проживає у спільній із заявницею квартирі з серпня 2018 року, і з цього моменту з бувшою дружиною не контактує, беручи до уваги наявність між сторонами конфлікту та неприязних стосунків з приводу поділу квартири, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису та помилковість висновків суду першої інстанції про наявність підстав до її задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні заяви з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2019 року- скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: