Ухвала

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 463/4332/14-ц

провадження № 61-16488св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова, у складі судді Мармаша В. Я., від 26 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області, у складі колегії суддів: Павлишина О. Ф., Мікуш Ю. Р.,

Цяцяка Р. П., від 11 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк», Банк) звернулося до Личаківського районного суду м. Львова із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року позов ПАТ «ВіЕс Банк» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «ВіЕс Банк» 184 018, 21 доларів США, що становить еквівалент 2 292 599, 32 грн, боргу за кредитним договором № KF50582 від 04 липня 2008 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, справу направити на новий розгляду до суду першої інстанції.

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2017 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано матеріали цивільної справи № 463/4332/14-ц з місцевого суду. Зупинено виконання заочного рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року та ухвали Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі .

Статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набув чинності

15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

10 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 463/4332/14-ц передано

судді-доповідачеві.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 11 квітня 2017 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович Є. В. Синельников С. Ф. Хопта