Справа № 297/1544/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики від 30.04.2016 року в загальному розмірі 75 894,98 гривень, зазначивши, що 30 квітня 2016 року між поивачем та відповідачами було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 20 000 гривень кожному, а останні прийняли зобов`язання повернути кошти у строк до 20.08.2016 року. Вказаний договір був засвідчений приватним нотаріусом Берегівського нотаріального округу Габор Д.В..

Однак, в строк до 20.08.2016 року відповідачі не виконали зобов`язання з поверненя боргу, у зв`язку з чим, позивач неодноразово звертався до Берегівського ВП із заявами про встановлення місця знаходження боржників.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзив щодо позову не подали.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно договору позики від 30 квітня 2016 року ОСОБА_1 передав у власність грошові кошти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у сумі 20 000 гривень кожному, останні прийняли зобов`язання повернути кошти у строк до 20.08.2016 року (а.с. 6).

Згідно відповідей Берегівського ВП встановлено, що позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до органів поліції з метою встановити місце знаходження відповідачів (а.с. 7-11).

Крім цього, за заявою ОСОБА_1 було внесено до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України, згідно якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили шахрайські дії по відношенню до позивача (а.с. 11-12).

Далі, постановою слідчого Берегівського ВП від 30.11.2018 року було закрито вищевказане кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 13).

Згідно розрахунку заборгованість відповідачів складає по 20 000 грн. основного боргу; 7142,47 грн. пеня; 1755,02 грн. 3% річних за несвоєчасні розрахунки; 9050 грн. інфляційні збитки за несвоєчасне повернення позики, з кожного (а.с. 14-16).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1049 ч. 1 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 передав у власність відповідачам грошові кошти у сумі 20 000 гривень кожному, а останні прийняли зобов`язання повернути кошти у строк до 20.08.2016 року.

Вказані грошові кошти у передбачений строк 20.08.2016 року позичальниками не було повернуто, тому ОСОБА_1 звернувся до суду та його вимоги є підставними і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 та ч.ч. 3, 4 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 284, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.549, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

рішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень основного боргу; пеню в розмірі 7142 (сім тисяч сто сорок дві) гривні 47 копійок; 3% річних за несвоєчасні розрахунки в розмірі 1755 (одну тисячу сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 02 копійки; інфляційні збитки за несвоєчасне повернення позики в розмірі 9050 (девять тисяч п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 , мешканця АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , в користь ОСОБА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , грошові кошти в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень основного боргу; пеню в розмірі 7142 (сім тисяч сто сорок дві) гривні 47 копійок; 3% річних за несвоєчасні розрахунки в розмірі 1755 (одну тисячу сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 02 копійки; інфляційні збитки за несвоєчасне повернення позики в розмірі 9050 (девять тисяч п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі по 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Гал Л. Л.