Справа №645/1145/18
Провадження №2/635/824/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого: судді Назаренко О.В.

за участі секретаря Літінської Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 50000 грн., а також суму витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн., та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 04 лютого 2017 року близько 13.00 год. на перехресті Салтівського шосе та вул. Медична у м. Харкові сталося дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено автомобіль марки ІЖ 2717, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 , водія автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» державний номерний знак НОМЕР_2 . Позивач зазначає, що крім матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача йому також завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, які позначили негативні зміни у його житті: негативні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, побоювання щодо збереження свого майна, за життя своїх близьких. Протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля, його відновленням, самостійним збиранням грошей для ремонту автомобіля, він переживав емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, нервовою напругою. Позивач вказує, що моральну шкоду він оцінюю в 50000 грн. Вона полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із дорожньо - транспортною пригодою, порушенням налагодженого стану життя у зв`язку з відсутністю автомобіля на час його ремонту. Так як, він є підприємцем і його робота полягає в обробленні декоративного та будівельного каменю для поховання, то автомобіль йому потрібен кожен день дня здійснення перевезення каменю, пам`ятників та надання інших послуг пов`язаних з похованням. Втрата автомобіля на певний час сильно вплило на якість його життя та значно спричинило зменшення розміру заробітної плати. Також зазначає, що на момент скоєння ДТП в автомобілі він знаходився з сином ОСОБА_3 та другом ОСОБА_4 , які при настанні дорожньо-транспортної пригоди отримали черепно - мозкові травми, та проходили лікування вдома, так як травми були не значні. У зв`язку з чим він перебував у постійній нервовій напрузі не тільки за себе, но і хвилювався за стан здоров`я своїх близьких, які постраждали при ДТП. Після того що сталось він був змушений звернутися за кваліфікованою допомогою до психолога для налагодження звичного способу життя, так як постійно страждав безсонням, був дуже схвильований та роздратований. Крім того, зазначає, що оскільки він є людиною юридично безграмотною, то йому довелося звернутися за правовою допомогою до фахівця в галузі права - адвоката Марченко Н.М., котра надала юридичні консультації та надала правову допомогу - склала позовну заяву. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги склали 5000,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 9 від 01.02.2018 року, надані наступні послуги: юридична консультація про правозастосовну практику норм діючого цивільного законодавства України щодо стягнення майнової шкоди, ознайомлення клієнта з судовою практикою по даній категорії справ -1 год. (3 консультації) -1500,00гр; консультаційна робота, підготовка документів для звернення в Страхову компанію «Альфа - Гарант» - 2 год. - 1000,00 грн.; ознайомлення з документами для підготування позовної заяви до відповідачів та підготовка позовної заяви - 1 год. - 1000,00грн.; копіювання документів - 100,00 грн; участь у судових інстанціях при розгляді справи про адміністративне правопорушення - 500, 00 грн.; участь в судовому засіданні (цивільне провадження)- 900 грн., а усього 5000,00 грн.

Справа надійшла з Фрунзенського районного суду м. Харкова 31 травня 2018 року згідно ухвали суду від 27 квітня 2018 року.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 червня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди залишено без руху.

На виконання ухвали суду позивачем 20 грудня 2018 року вказані недоліки позовної заяви були усунуті.

25 січня 2019 року надійшла відповідь з Фрунзенського районного суду м. Харкова на запит Харківського районного суду Харківської області щодо зарахування судового збору до державного бюджету та відсутність винесених подань про повернення з бюджету коштів за квитанцією №0.0.96.005717.1 від 12 лютого 2018 року на суму 704,80 гривень у справі №645/1145/18 (провадження №2/645/1181/18) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яку ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2018 року передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 01 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди прийнято до розгляду та відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

28 березня 2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якоговідповідач частково визнає позовні вимоги, вважає оцінку моарльноїї шкоди у розмірі 50000 грн. занадто великою, виходячи із того, що при ДТП, яке сталося 04 лютого 2017 року зазнав ушкоджень тільки автомобіль позивача, так само як і його автомобіль. Ніхто з людей значно не постарждав. Сам позивач вказує, що його сина ОСОБА_5 та друг ОСОБА_6 отримали незначні пошкодження. До речі, вважає, що ці факти неи мають нележного та достатнього підтвердження. Особисто позивач ніякеих пошкоджень не мав. При виціршенні даного спору просив врахувати, що має неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 13 років, дружина не працює. Згоден відшкодувати моральну шкоду у розмірі 2000 грн. Що стосується відшкодування витрати на правничу допомогу, вваджає їх також завищеними та не заперечує відшкодувати такі витрати у розмірі 2000 грн.

Позивач та його представник адвокат Марчсенко Н.М., у судове засідання не з`явилися, надійшла заява ОСОБА_8 про слухання справи без участі позивача та його представника. Позов підтримують у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Так, за замістом ч.1 ст.4 ЦПК України та ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 04 лютого 2017 року близько 13.00 год. на перехресті Салтівського шосе та вул. Медична у м. Харкові сталося дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки ІЖ 2717, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2017 року винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_2 , водія автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» державний номерний знак НОМЕР_2 .

Оцінюючи обґрунтованість аргументів, наведених позивачем в обґрунтування вимоги про стягнення з відповідача 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди, суд приходить до такого.

Пунктами 8 та 9 ч.2 ст.16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Як слідує із роз`яснень, що викладені в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості, відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду внаслідок ДПТ і яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із ушкодженням власності автомобіля, та неможливості протягом певного часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням нормальних життєвих зв`язків, обумовлених необхідністю відновлювального ремонту автомобіля та відновлення порушеного права позивача, що негативно вплинуло на психо-емоційний стан ОСОБА_1 і, як наслідок, спричинило моральну шкоду. Проте, суд не може погодиться з розміром компенсації такої шкоди, яка визначена позивачем в сумі 50000 грн., оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що позивачу було завдано моральну шкоду у розмірі, визначеним останнім. У зв`язку з відсутністю таких фактичних даних, що свідчили б про наявність обставин, які мають істотне значення для вирішення питання щодо обґрунтованості заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди саме в розмірі, який визначений позивачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_1 внаслідок ДПТ, суд виходить з принципів розумності і справедливості та приходить до висновку, що 3000 грн. буде справедливою і достатньою мірою компенсації моральної шкоди, яка була спричинена позивачу.

Позивач просить стягнути з відповідача 5000 грн. наданих послуг з правничої допомоги.

Дослідивши надані позивачем письмові документи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як передбачено п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Таким чином, цивільно-процесуальним кодексом закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не якось іншої справи).

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до судової практики у питанні стягнення витрат на правову допомогу, заявник має довести, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Прибутковий касовий ордер первинний документ, застосовується для оформлення надходжень готівки до каси підприємств (юридичних осіб).

Бланк затверджено постановою Правління Національного банку України № 637 від 15.12.2004 року. «Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» з урахуванням змін за постановою НБУ від 29.04.2009 р. № 252.

Відповідно до п. 25 розділу ІІІ вищевказаного Положення, 25. приймання готівки в касу проводиться за прибутковим касовим ордером, підписаним головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником установи/підприємства. До прибуткових касових ордерів можуть додаватися документи, які є підставою для їх складання.

Про приймання установами/підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера), підписана головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником, підпис яких може бути засвідчений відбитком печатки цієї/цього установи/підприємства.

Так, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 01.02.2018 року, ордер, квитанція до прибуткового касового ордеру №9 на суму 5000 грн.

При цьому, суд зазначає, що надана квитанція не є документом, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оскільки оформлена не у встановленому законом порядку, тобто суду не надані квитанція до прибуткового касового ордера або платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, т.д.

Враховуючи викладене, позов в частині стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, як не доведений належними та допустимими доказами.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно частці задоволених вимог підлягає 38 грн. 44 коп.

Враховуючи викладене, керуючись стст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 95, 141, 223, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 3000 грн. (три тисяч грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 38 (тридцять вісім)грн. 44 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На підставі ч. 4 ст. 268 ЦПК України повне рішення складено і підписано без його проголошення 11 листопада 2019 року.

Відомості, що не проголошуються:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя О.В.Назаренко