Ухвала

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 727/5609/19

провадження № 61-18145ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану ОСОБА_3 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 травня 2019 року під головуванням судді Мамчина П. І. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 вересня 2019 року у складі колегії суддів: Кулянди М. І., Владичана А. І., Одинака О. О.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, одержаних у зв`язку з виконанням доручення та завданих збитків.

Разом із позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 130,7 кв. м, житловою 48,9 кв. м, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити в майбутньому або зробити неможливим виконання рішення суду по справі.

Заява мотивована тим, що даний спір виник через стягнення коштів, одержаних у зв`язку з виконанням доручення та завданих збитків, сума боргу є значною. Необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу, виникла з метою забезпечення виконання можливого рішення суду та стягнення з відповідача коштів у примусовому порядку у разі задоволення позову.

Також вказувала, що такий вид забезпечення позову не завдасть шкоди правам та інтересам відповідача на час розгляду спору у суді, оскільки накладення арешту на квартиру жодним чином не впливатиме на можливість користування та володіння відповідачем належним йому майном, а лише тимчасово унеможливить його відчуження на користь третіх осіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 травня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 130,7 кв. м, житловою площею 48,9 кв. м, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, одержаних у зв`язку з виконанням доручення, та завданих збитків, по суті і набрання рішенням суду законної сили.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 03 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , залишено без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 травня

2019 року залишено без змін.

07 жовтня 2019 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 ,звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Шевченківського районного суду

м. Чернівці від 24 травня 2019 рокута постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 вересня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

До касаційної скарги додана заява, в якій заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень та вказує на те, що копію постанови апеляційного суду отримав лише 18 вересня 2019 року, на підтвердження чого надав копію супровідного листа від 10 вересня 2019 року та копію конверта з апеляційного суду Чернівецької області.

Перевіривши доводи заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та додані до неї докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини, свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За вимогами частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень Верховний Суд встановив, що касаційна скарга є очевидно необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

Такий висновок Верховний Суд зробив з огляду на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчиться, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою з`явою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що предметом спору є стягнення грошових коштів за договорами у значному розмірі, які відповідач в добровільному порядку позивачу не повертає, а тому накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності відповідачу, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень статей 149-153 ЦПК України, свідчить про обґрунтованість поданої заяви про накладення арешту на майно.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18, провадження № 61-47464св18).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , строк на касаційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду

м. Чернівці від 24 травня 2019 року та постанови Чернівецького апеляційного суду від 03 вересня 2019 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, одержаних у зв`язку з виконанням доручення та завданих збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 травня 2019 рокута постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 вересня 2019 року, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська