КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 754/7042/17 Головуючий у суді першої інстанції: Панченко О.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Мостової Г.І., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Шимко Марії Юріївни - представника Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи», яке є правонаступником Публічне акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

29.05.2017 позивач Публічне акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи "Чернігівгаз" звернулося у суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 та з урахування відмови від частини позовних вимог просило стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за спожитий природний газ за червень 2015 року в сумі 287,18 грн., інфляційні втрати у сумі 79,26 грн., три проценти річних у сумі 19,92 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ залишені без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду Шимко Марія Юріївна - представник Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, ухвалення з порушенням норм матеріального та процесуального права. При цьому зазначала, що суд не дослідив належним чином квитанцію надану відповідачем від 01 липня 2015 року на суму 498 грн. про оплату за спожитий природний газ за червень 2015 року, згідно якої отримувач вказаної суми ТОВ «Чернігівгаз Збут» (новий постачальник), а не позивач AT «Чернігівгаз», який був постачальником природного газу у червні 2015 року, що призвело до не вірного та помилкового рішення суду у даній справі. У зв`язку з відокремленням функцій з постачання від функцій з розподілу природного газу, постановою НКРЕКП від 28.05.2015 року № 1640 було анульовано ліцензію серія АЕ № 295557 АТ «Чернігівгаз» на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Чернігова та Чернігівської області з 01 липня 2015 року. Відповідно до постанови НКРЕКП від 28.05.2015 № 1644 ТОВ «Чернігівгаз Збут» в установленому порядку отримало ліцензію на постачання природного газу за регульованим тарифом з 01 липня 2015 року та на даний час є постачальником газу, зокрема для побутових споживачів, які проживають на території м. Чернігова та Чернігівської області.

Таким чином, ОСОБА_2 до 01 липня 2015 року була споживачем послуг з постачання природного газу, які надавалися постачальником АТ «Чернігівгаз» за адресою: АДРЕСА_1 , з відкритим особовим рахунком НОМЕР_1 , що не оспорювалось відповідачем. Згідно «Акту звіряння взаєморозрахунків за спожитий природний газ між АТ «Чернігівгаз» і ОСОБА_2 за період з 01 січня 2015 року по 30 червня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 » від 15 грудня 2017 року, який знаходиться в матеріалах справи (а.с.93), у ОСОБА_2 значиться борг за спожитий природний газ за червень 2015 року у сумі 287 грн. 18 коп. Прийнята судом квитанція на суму 498 грн., як належний доказ, на думку представника відповідача, не може бути прийнята до уваги, оскільки квитанція містить відомості про те, що відповідач оплатив вартість природного газу спожитого за червень 2015 року у розмірі 498 грн. на рахунок TОB «Чернігівгаз Збут», а не на рахунок АТ «Чернігівгаз», а тому не може бути належним доказом. Також судом не було звернуто увагу з приводу того, що сума 498 грн. була перерахована АТ «Чернігівгаз» на рахунок ТОВ «Чернігівгаз Збут», а відтак сума боргу у 287,18 грн. відповідачем не була сплачена, а судом у її стягненні безпідставно відмовлено. Окрім того, у справі № 754/2625/17 ОСОБА_2 посилалась на квитанцію у сумі 498 грн. від 01.07.2015, як на доказ оплати боргу перед ТОВ «Чернігівгаз Збут». Тобто, відповідач намагається використовувати дану квитанцію, як доказ оплати боргу за спожитий природний газ у розмірі 498 грн., в обох справах одночасно, у справі з АТ «Чернігівгаз», як доказ оплати боргу за червень 2015 року, а у справі з ТОВ «Чернігівгаз Збут» як оплата боргу, який утворився з 01 липня 2015 року. Вважала, що рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 липня 2019 року ухвалене без дослідження всіх доказів та обставин справи, які мають суттєве значення для справи, що призвело до невірного, помилкового рішення у даній справі.

Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем ОСОБА_2 не подавався.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої.

Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність боргових правовідносин між сторонами. Об`єктивних і переконливих доказів, які спростовували б заперечення відповідача на позов позивач не надав, а матеріали справи свідчать, що у боржника відсутня заборгованість за спожитий природний газ.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих у справі доказів та норм матеріально права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону дивлячись на таке.

При ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

16.12.2013 між відповідачем та позивачем у відповідності до вищезазначених норм права та спеціального Закону було укладено Договір про надання населенню послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов даного договору відповідач зобов`язалася під час користування природним газом виконувати всі вимоги правил надання населенню послуг з газопостачання, Правил безпеки систем газопостачання, а також взяла на себе обов`язок вносити своєчасно та в повному розмірі плату за надані послуги.

Згідно акту звіряння взаєморозрахунків за спожитий природний газ між ПАТ «Чернігівгаз» та відповідачем ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 по 01.07.2015, на думку представника позивача, відповідач має суму боргу за спожитий природний газ за червень 2015 року в сумі 287.18 грн., а тому просив стягнути з неї розмір боргу, інфляційні витрати у сумі 79.26 грн., три проценти річних у сумі 19.92 грн. (а.с.93).

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

У відповідності до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. ст. 611-612 ЦК України).

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до завіреної копії квитанції (а.с. 68) відповідачем у справі було сплачено 498 грн. 42 коп. в рахунок спожитого природного газу за червень 2015 року.

Оскільки відповідачем в рахунок спожитого нею в червні 2015 року природного газу було сплачено 498 грн. 42 коп., то і висновок суду першої інстанції про відсутність у позивача права вимоги до відповідача про стягнення боргу за цей період та виконання нею взятих на себе зобов`язань відповідно до договору є правильним з чим і погоджується апеляційний суд. Крім того, відповідач оригінал зазначеної квитанції також надавала для огляду апеляційному суду.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволені позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду, ухвалення його з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Так, у 2015 році було проведено відокремлення функцій з постачання від функцій з розподілу природного газу.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 28.05.2015 № 1640 було анульовано ліцензію серія АЕ № 295557 АТ «Чернігівгаз» на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом на території м. Чернігова та Чернігівської області з 01 липня 2015 року. Згідно до постанови НКРЕКП від 28.05.2015 № 1644 ТОВ «Чернігівгаз Збут» в установленому порядку отримало ліцензію на постачання природного газу за регульованим тарифом з 01 липня 2015 року та на даний час є постачальником газу, зокрема для побутових споживачів, які проживають на території м. Чернігова та Чернігівської області.

Оплата у розмірі 498 грн. (а.с.68) була проведена відповідачем за червень 2015 року на одержувача ПАТ «Чернігівгаз» (АТ «Чернігівгаз») 01 липня 2015 року.

Таким чином, посилання представника позивача на ту обставину, що зазначена сума зарахована на рахунок ТОВ «Чернігівгаз Збут» і позивач позбавлений можливості її повернути на свій рахунок правового значення для розгляду даного спору не мають, так як усі бухгалтерські операції проводяться між юридичними особами із точним визначенням правової природи коштів,які надійшли на рахунок та їх призначення. Помилка щодо перерахунку коштів відповідача у розмірі 498 грн. між двома юридичними особами і не можливості їх повернення АТ «Чернігівгаз» не свідчить про те, що відповідач у відповідності до Договору не виконала свої зобов`язання щодо оплати за спожитий газ за червень 2015 року у розмірі 287,18 грн.

Оскільки боргові зобов`язання у відповідача перед позивачем за спожитий газ за червень 2015 року відсутні, то і правових підстав до застосування ст. 625 ЦКМ України щодо стягнення 3% та інфляційних втрат не має.

Всі висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову та неможливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційних скаргах, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Шимко Марії Юріївни - представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 24 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 07 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: