Справа № 159/639/19
Провадження № 2/159/513/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ковелі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача.

Вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є батьком неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.07.2017 з відповідача в користь позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.03.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Позивач зазначає, що коштів, які сплачує відповідач недостатньо для задоволення матеріальних потреб дітей. Просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 та надалі стягувати з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, з посиланням на норми ст.185 СК України, позивач просила стягнути з відповідача в її користь половину понесених додаткових витрат на дітей в сумі 7463 грн.

Заперечення відповідача.

Відповідач подав суду відзив на позов. Згідно поданого відповідачем відзиву, останній вказує, що позивач просить стягувати в її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 2/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, однак не подає доказів того, що він може сплачувати аліменти в такому розмірі. Не заперечує проти стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стосовно додаткових витрат, то зазначив, що він бере участь в додаткових витратах на утримання дітей, купує дітям одяг, несе витрати на лікуванні дітей. Вважає, що в цій частині позов до задоволення не підлягає та просить в цій частині в позові відмовити.

Мотивувальна частина рішення.

Копіями свідоцтв про народження, доводиться та обставина, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 , на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.04.2017, стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 27.03.2017 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім цього, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Крім цього, суд враховує ті обставини, що в державі постійно відбувається зростання споживчих цін, у зв`язку з чим, збільшуються витрати, які несе позивач на утримання неповнолітньої дитини.

При визначенні аліментів в новому розмірі, суд враховує матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку встановленого законодавством, а також положення ст.180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька.

Поряд з цим, суд вважає, що позивачем не доведено здатність відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 2/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, чим не виконано вимоги ст.12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.9 ст.7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Таким чином, на день ухвалення рішення про стягнення аліментів, розмір прожиткового мінімуму змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі буде задовольняти мінімальні потреби дитини.

Статтею 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів та надалі стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішення суду законної сили та продовжуючи до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Такий визначений судом розмір аліментів буде відповідати принципам справедливості і розумності відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених у ст.7 СК України.

Відповідно до положень ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішення суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача половину понесених нею додаткових витрат на дітей, які обґрунтовані необхідністю придбання нового вбрання, речей особистого та побутового вжитку, продуктів харчування, тощо.

Суд приходить до висновку, що вказані витрати не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами в розумінні ст.185 СК України, а є витратами на утримання дитини (аліментами).

Зазначений висновок суду ґрунтується на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, відповідно якої виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача в її користь половини понесених витрат на утримання дітей до задоволення не підлягають, оскільки такі витрати відповідачем були покриті за рахунок доходу позивача від аліментів та коштів, які відповідач сплачував додатково.

При цьому, судом враховується, що відповідачем було внесено кошти в сумі 22000 гривень за надання стоматологічних послуг його доньці ОСОБА_3 , що підтверджено довідкою приватного стоматологічного кабінету, відповідачем був куплений одяг для дітей на суму 2060 грн. та на суму 3940 грн., що доводиться копіями товарних чеків.

На думку суду, розмір аліментів, що сплачується відповідачем, та кошти, які він сплачує додатково є достатніми для покриття витрат, які несе позивач на утримання неповнолітніх дітей.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог щодо стягнення додаткових витрат у вигляді фактично понесених витрат в сумі 7463 грн. слід відмовити з огляду на те, що вони по своїй суті не є додатковими витратами у розумінні ст.185 СК України, оскільки не пов`язані із особливими обставинами, а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дітей. При цьому, позивач не надала доказів понесення нею додаткових витрат у розумінні ст.185 СК України.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2019.

Керуючись ст.ст.12-13, 19, 141, 247, 258-259, 265, 274-279 ЦПК України, на підставі ст.ст. 7, 180, 181, 182, 185, 192 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.04.2017 та надалі стягувати з ОСОБА_2 (мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 (мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (мешканця АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) в дохід держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:С. Л. Панасюк