Ухвала

08 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 684/646/17

провадження № 61-19739ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаними вище позовними вимогами .

Позовні вимоги мотивовано тим, що наказом директора з управління персоналом та юридичних питань ПАТ «Хмельницькобленерго»

від 18 жовтня 2017 року № 726-к він був звільнений з роботи з посади диспетчера Старосинявського РЕМ з 19 жовтня 2017 року на підставі

пункту 4 частини 1 статті 40 КЗпП України за прогул 25 вересня 2017 року без поважних причин. Звільнення вважає незаконним. 25 вересня 2017 року за розпорядженням директора Старосинявського РЕМ він був відсторонений від роботи. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я звернувся в Старосинявську центральну районну лікарню. Під час огляду лікарем- терапевтом визначений діагноз: гостра респіраторна вірусна інфекція та призначене відповідне лікування. З приводу хвороби звертався до лікаря і наступного дня. Лікарняного листа не брав, оскільки по графіку чергування диспетчерів 26 вересня 2017 року у нього був вихідний і сподівався на покращення стану здоров`я та вихід на роботу. Причина відсутності на роботі 25 вересня 2017 року є поважною.

Посилаючись на викладене, позивач просив поновити його на роботі на посаді диспетчера Старосинявського РЕМ з 19 жовтня 2017 року та стягнути з АТ «Хмельницькобленерго» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 жовтня 2017 року по 06 травня 2019 року у розмірі 162 428,80 грн.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області

від 07 травня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді диспетчера Старосинявського РЕМ

АТ «Хмельницькобленерго» з 19 жовтня 2017 року.

Стягнуто з АТ «Хмельницькобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 162 849,60 грн (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми платежу за місяць допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції,

АТ «Хмельницькобленерго» оскаржило його в апеляційному порядку.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року апеляційну скаргу АТ «Хмельницькобленерго» залишено без задоволення.

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області

від 07 травня 2019 року залишено без змін.

30 жовтня 2019 року через засоби поштового зв`язку

АТ «Хмельницькобленерго» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Станом на 01 січня 2019 року п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 960 500,00 грн (1 921,00 грн х 500).

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 162 428,80 грн.

Ціна позову у даній справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Вказівка в резолютивній частині постанови Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року про можливість її оскарження до Верховного Суду, не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі.

Враховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, клопотання АТ «Хмельницькобленерго» про поновлення строку на касаційне судових рішень та клопотання про зупинення виконання постанови Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року, Верховним Судом не розглядаються.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 07 травня

2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 16 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило