УХВАЛА

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 521/7386/17

провадження № 61-19663 ск 19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду В. М. Сімоненко розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 24 липня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення процентів за договором позики, індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми,

ВСТАНОВИВ :

У травні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення процентів за договором позики, індексу інфляції та трьох відсотків з простроченої суми.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2006 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 був стягнутий борг, три відсотки річних від простроченої суми та проценти на рівні облікової ставки НБУ за договором позики. Проте вказане рішення суду відповідачем ОСОБА_1 не виконане.

Зазначає, що ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 01 жовтня 2014 року у виконавчому провадженні № 41620297 з примусового виконання вищевказаного рішення, замінено стягувача ОСОБА_4 її правонаступником ОСОБА_2

Позивачі вказували, що відповідач рішення суду не виконував, внаслідок чого просили суд стягнути з нього на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 90 547 гривень 39 копійок та на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 22 636 гривень 86 копійок як проценти за договором позики, індекс інфляції та три відсотки річних з простроченої суми.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2017 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 19 276,02 грн. - проценти за позикою; 67 259,35 грн. - інфляційних витрат; 4012,02 грн - три % річних з простроченої суми, а всього 90 547 гривень 39 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4 819,01 гривень - проценти за позикою; 16 814,84 гривень - інфляційних витрат; 1003,01 гривень - три % річних з простроченої суми, а всього 22 636 гривень 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 640,00 гривень в рахунок сплаченого судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивачів є обґрунтованими, розмір процентів за позикою, три відсотки річних та встановлений індекс інфляції, нарахований на прострочену суму боргу, підтверджується наданим розрахунком, який зроблений фахово та іншими доказами по справі не спростовується.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просив скасувати це судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимогОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Постановою Одеської апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 24 липня 2017 року залишено без змін.

Залишаючи рішення першої інстанції без змін, апеляційний суд погодився з висновком районного суду про те, що обов`язок ОСОБА_1 щодо виконання рішення Приморського районного суду міста Одеси від 19 жовтня 2006 року передбачений законодавством та не звільнює від його виконання.

31 жовтня 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 24 липня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року, у якій скаржник просить скасувати ці судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові.

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, зокрема, малозначні справи, виходячи із ціни позову, ціна яких не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справи незначної складності, визнані судом малозначними (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, у яких не можливо встановити ціну позову (немайнові вимоги), за виключеннями відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України та пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в цій справі є вимога майнового характеру про стягнення процентів за договором позики, індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми в розмірі 113 184, 25 грн (90 547 грн. 39 коп. + 22 636 грн. 86 коп., ціна якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому в цій частині справа є малозначною в силу закону.

Таким чином ця справа є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 24 липня 2017 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення процентів за договором позики, індексу інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко