РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/321/19
Провадження № 2/327/132/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.11.2019 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Вьюкіній Г.В.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області (далі - Вишнюватська сільрада) про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

24 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом,в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді, зокрема, земельної ділянки площею 0,484 гектара (далі - га), що розташована в с. Листвянка Розівського району Запорізької області на території Вишнюватської сільради і призначена для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, яка належала спадкодавцю згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 №0001036, виданого на підставі рішення Вишнюватської сільської Ради народних депутатів від 13 липня 1995 року №29, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18 листопада 1996 року за №208. Позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, однак державний нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, посилаючись на відсутність витягу з Державного земельного кадастру. За таких обставин позивач прохає суд визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Позивач ОСОБА_1 була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчить розписка про отримання нею судової повістки (а.с.26), в судове засідання не з`явилася, однак письмово повідомила судові про те, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі та прохала розглянути справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с.41).

Представник відповідача - Вишнюватської сільради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки (а.с.27). Разом з тим, повноважним представником відповідача до суду подана заява з проханням слухати справу без його участі. Одночасно представник відповідача письмово повідомив судові про те, що відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення(а.с.28).

Виходячи з положень стст.211,223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх учасників справи.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, з`ясувавши позицію сторін у справі, викладену в письмових заявах, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у них докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Похівка Богородчанського району Івано-Франківської області та є рідною донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь Донецької області у віці 82 років, про що 20 серпня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за №1909 (а.с.2,4,5,10).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку загальною площею 0,484 га, яка не зареєстрована в Державному земельному кадастрі, що розташована в с. Листвянка Розівського району Запорізької області на території Вишнюватської сільради та призначена для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЗП 000017 № 0001036 , виданого на підставі рішення Вишнюватської сільської ради народних депутатів від 13 липня 1995 року №29, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18 листопада 1996 року за №208 (а.с.6,9).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

З матеріалів справи, а також згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та листа завідувача державної нотаріальної контори встановлено, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 Першою маріупольською державною нотаріальною конторою 28 липня 2015 року за заявою спадкоємця за законом ОСОБА_1 заведена спадкова справа №434/2015 за номером у спадковому реєстрі 57741148. Заяви щодо прийняття або відмови від прийняття спадщини від імені інших спадкоємців за законом до нотаріальної контори не надходили, випадків усунення спадкоємців померлої від права на спадкування не встановлено. Інформація щодо наявності заповіту та спадкових договорів в Спадковому реєстрі відсутня (а.с.4,8,10,29-39).

Таким чином, спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є її дочка ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4,8,10,30-31,38-39).

Згідно з п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (з відповідними змінами), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а відповідно до п.4.20 глави 10 цього порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього.

Постановою державного нотаріуса від 28 березня 2017 року №701/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану в с. Листвянка Розівського району Запорізької області на території Вишнюватської сільради, яка призначена для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, що залишилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .. Державний нотаріус роз`яснив, що ОСОБА_1 може отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку лише за умови надання витягу з Державного земельного кадастру (а.с.7,36).

Частинами 1,4 статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

За правилами статті 125 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З 01 січня 2013 року ведення Поземельної книги здійснюється відповідно до порядку, встановленого Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051.

Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки.

Поземельна книга ведеться за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру, під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об`єднання, а також відновлення їх меж).

Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа.

Внесення відомостей до Поземельної книги в електронній (цифровій) формі є внесенням відомостей до Державного земельного кадастру. До Поземельної книги в електронній (цифровій) формі додаються електронні копії документів, що є підставою для внесення відомостей до неї.

Поземельна книга в паперовій формі відкривається шляхом роздрукування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відповідної Поземельної книги в електронній (цифровій) формі. До Поземельної книги в паперовій формі додаються всі документи, що є підставою для внесення відомостей до неї.

З відповіді управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області від 27 квітня 2016 року за №0-28-0.2-1248/2-16 вбачається, що відомості про земельну ділянку, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 № 0001036, відсутні. Зазначена земельна ділянка в Державному земельному кадастрі не зареєстрована, а тому витяг з цього кадастру надати неможливо (а.с.11).

Спірна земельна ділянка належала померлій ОСОБА_2 на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 № 0001036 , виданого Вишнюватської сільрадою 18 листопада 1996 року. Зазначений державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №208 (а.с.9).

Як вже було зазначено вище, ведення Поземельної книги здійснюється відповідно до порядку, встановленого Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, а право власності на спірну земельну ділянку у ОСОБА_2 виникло 18 листопада 1996 року.

При цьому, суд враховує, що свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний нотаріальний документ, який посвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців.

Зволікання управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області по виконанню дій щодо відкриття та ведення Поземельної книги на спірну земельну ділянку та неможливість у зв`язку з цим отримання витягу з Державного земельного кадастру не позбавляє спадкоємця ОСОБА_1 права на спадщину.

Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV, державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Беручи до уваги те, що у ОСОБА_1 виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_2 , суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Визнання відповідачем пред`явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Питання про розподіл судових витрат позивачем ОСОБА_1 не порушувалось.

Керуючись стст.373, 1216, 1218, 1268, 1297 ЦК України, стст.125, 126 ЗК України, стст. 12-13,76-82,206,211,223,247,259,263-268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області від 07 вересня 2001 року), в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно - земельну ділянку загальною площею 0,484 (нуль цілих чотириста вісімдесят чотири тисячних) гектара, розташовану в с. Листвянка Розівського району Запорізької області на території Вишнюватської сільської ради Розівського району Запорізької області і призначену для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, що належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь Донецької області, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 № 0001036 , виданого на підставі рішення Вишнюватської сільської Ради народних депутатів від 13 липня 1995 року №29 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 18 листопада 1996 року за №208.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 273 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Т.М. Кущ