Справа № 473/4252/19
"08" листопада 2019 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Багрін І.А.,
за участю: позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
ВСТАНОВИВ:
у жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , такими що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . В зазначеному будинку зареєстровані відповідачі по справі. Останні за вказаною адресою близько 6 років не проживають, проте не бажають добровільно знятися з реєстраційного обліку. Разом з тим, реєстрація відповідачів в даному будинку створює незручності власнику житла щодо користування та розпорядження своєю власністю.
Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилися. Судом, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення. Про причину неявки суду не повідомили. Відзиву на позовну заяву не направили, в зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами.
Суд вважав можливим провести заочний розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши показання свідка ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Зокрема судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 02.11.2005 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області (а.с.10,11,12).
В даному будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , які є членами сім`ї власника житла, проте за місцем реєстрації не проживають: ОСОБА_3 , 1993 року народження - з 2013 року, ОСОБА_3 , 1996 року народження - з 2014 року, що знайшло своє підтвердження відповідно до акту про непроживання від 26.09.2019 року, довідки виконавчого комітету Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області за № 2805 від 26.09.2019 року (а.с. 20, 21), показань свідка ОСОБА_4 .
В той же час реєстрація відповідачів у вказаному будинку створює позивачу перешкоди в користуванні своїм майном.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні жодні докази, що відповідачам з боку власника створювалися будь-які перешкоди в користуванні житлом, не висловили вони бажання продовжувати користуватися будинком й під час розгляду справи.
Відповідно до ст.16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Так, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).
Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Статті 150,156 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Водночас, ст.405 ЦК України встановлює сервітутне право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом. Зокрема:
- члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником;
- член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири (будинку) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст.162 ЖК України.
За такого, враховуючи встановлені обставини, зокрема невикористання без поважних причин відповідачами свого права на користування належним позивачу житлом понад один рік, відсутність між сторонами іншої домовленості щодо використання відповідачами сервітуту (протилежного в судовому засіданні не встановлено, відповідно до положень ст. 12, 76-81 ЦПК України), а тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 141, 259, 263 265, 280-282, 289 ЦПК України, суд
позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.В. Лузан