Справа № 462/5405/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

встановив:

ЛКП "Львівсвітло" 22 серпня 2019 року звернулося до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 16 427,96 грн., заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги обгрунтовує тим, що ОСОБА_1 24.03.2019 року, близько 17.15 год., на вул. Білогорща у м. Львові керував автомобілем «Mercedes-Benz 200», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп?яніння, не обрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на електроопору, що є власністю ЛКП «Львівсвітло». Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу спричинено майнову шкоду в розмірі 16 427,96 грн., яка не відшкодована, у зв`язку з чим у позивача виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. За наведеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, 24 березня 2019 року о 17.15 год. на вул. Білогорща у м.Львові ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 200», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння не обрав безпечної швидкості руху, виїхав на узбіччя, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на електроопору, внаслідок чого автомобіль та електроопора отримали механічні пошкодження. Відносно відповідача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22 травня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, ч.1 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення штраф у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. (а.с.4).

Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди від 24.03.2019 року спричинені відповідачем збитки визначені в розмірі 16 427,96 грн. (а.с. 9-10), що не спростовано відповідачем.

01.07.2019 року на адресу ОСОБА_2 позивач направляв лист про вирішення питання відшкодування матеріальної шкоди в досудовому порядку (а.с. 5), однак вказаний лист відповідачем був залишений без реагування.

Вдповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

В пункті 6 вищезазначеної постанови зазначається, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки постановою Залізничного районного суду м. Львова від 22 травня 2019 року, стан алкогольного сп`яніння та вина відповідача у скоєнні ДТП доведена, то дана обставина не потребує доказування.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про підставність позову, а тому такий слід задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1921 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.16).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» 16 467, 96 грн. суму відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Львівсвітло» 1921 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) через Залізничний районний суд м. Львова.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Львівське комунальне підприємство «Львівсвітло», місце знаходження: 79068, м. Львів, вул. Лінкольна, 8, , р/р № НОМЕР_2 в ПАТ АБ «Укргазбанк».

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складений 28 жовтня 2019 року.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний