Справа № 180/2151/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Янжули О.С.

при секретарі Меньшиковій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганець Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження,-

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини жіночої статі, ОСОБА_2 у м. Сімферополь, Автомної Республіки Крим, Україна, матір`ю якої є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянка України, (ІНН НОМЕР_1 ), батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець міста Андижан, Андижанської області, Узбекистану, громадянин України.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона уклала шлюб з ОСОБА_3 , який зареєстрували у відділі реєстрації шлюбу м. Сімферополі Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 1453.

ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасово окупованій території у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, у них народилася донька - ОСОБА_2 . У зв`язку з чим відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим було видано свідоцтво про народження від 29.03.2019 року НОМЕР_2 .

Повернувшись до м. Марганець, вона, як мати, звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганець Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області із заявою про проведення державної реєстрації народження дитини на території України. Листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганець Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.10.2019 року за вих № 1143/16.13-36 відмовлено у проведені державної реєстрації народження з посиланням на те, що надані нею документи не відповідають вимогам чинного законодавства України. Встановлення факту народження дитини, необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини. У зв`язку з наведеним вона вимушена звернутися до суду. Просить суд встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини жіночої статті- ОСОБА_2 у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, України матір`ю якої є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянка України (ІНН НОМЕР_1 ), батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Андижан, Андижанської області, Узбекистану, громадянин України.

У судове засідання заявник не з`явилась, представник заявника - адвокат Потьомкін С.М. надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив їх задовільнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи: Марганецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засіданні не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення заяви не заперечує.

Враховуючи вимоги ст. 247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно з ч. 1ст. 144 СК України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, визначено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства.

Згідно з листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» про встановлення факту народження особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події народження.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. ст. 1; 4 ч.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Згідно п.п.1,2,3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, видане органами на території міста сімферополь, свідоцтво про народження не засвідчує у встановленому порядку факту народження дитини, що створює перешкоди та робить неможливим державну реєстрацію народження дитини та реалізувати інші права та обов`язки, пов`язані із народженням дитини.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров`я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України.

Відповідно до вимог ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Згідно з висновками ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 15 квітня 2016 року, за змістом якої документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Марганець, Дніпропетровської області є громадянкою України та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 та довідкою про внесення відомостей до Єдиного Державного демографічного реєстру, сформованої 01.12.2018 року, номер 36547-2018.

Як зазначає заявник, що вона уклала шлюб з ОСОБА_3 , який зареєстрували у відділі реєстрації шлюбу м. Сімферополі Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, актовий запис № 1453.

14.03.2019 ІНФОРМАЦІЯ_5 на тимчасово окупованій території у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, ОСОБА_1 народила дитину дівової статі, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження Серія 35 НОМЕР_3 від 13 червня 2019 року. Свідоцтво, яке вона отримала, має зразок свідоцтва Російської Федерації із проставленням печатки російського зразку, що є неналежним документом на території України.

Відповідно до листа-відмови Марганецького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській №1143/16.19-36 від 25.10.2019 року ОСОБА_1 відмовлено у проведенні державної реєстрації народження дитини, оскільки надані нею документи не відповідають вимогам чинного законодавства України.

Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини. У зв`язку з наведеним заявник вимушена звернутися до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об`єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, яким є заявник та дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганець Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту народження, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України ОСОБА_4 Ганні ОСОБА_5 свідоцтво про народження дитини в державних органах України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Згідно ч.7 ст. 294 ЦПК України судові витрати слід залишити за заявником.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. ст.ст. 2, 3, 4, 6, 9, 19, 28,76,81,141,247 258, 263-265,315,317,430 ЦПК України,- суд

У Х В А Л И В:

Встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитини жіночої статті у м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, Україна, громадянкою України - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Марганець, Дніпропетровської області, ( ІНН НОМЕР_1 ).

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганець Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, для державної реєстрації народження дитини.

Судові витрати по справі залишити за заявником ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: О.С. Янжула