ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9413/19 Справа № 212/6296/19 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/6296/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Зубакової В.П.,

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.

сторони

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року, яке ухвалене суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 04 вересня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ :

У липні 2019 року позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє Гузєв І.Г. , звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок роботи протягом тривалого часу в шкідливих умовах праці. Висновком МСЕК у 2012 році йому первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 40% (20% - радикулопатія, 20% - ВСП) з 19 березня 2012 року безстроково.

Вважає, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, яка завдана з вини відповідача та підлягає відшкодуванню ним, а тому просив суд стягнути на його користь моральну шкоду з відповідача у розмірі 166 920,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000,00 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гузєв І.Г., ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити його розмір до заявленого ним у позові, оскільки він значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості. Внаслідок втрати професійної працездатності позивач не має змоги вести звичне життя, вимушений постійно проходити курси лікування, не має можливості приділяти належної уваги своїй родині. Судом першої інстанції не повністю враховано, що позивача, внаслідок отримання професійного захворювання, постійно турбує виражений тупий, ниючий біль в поперековому відділі хребта з розповсюдженням в нижні кінцівки, оніміння в ногах, часті судоми в м`язах ніг, обмеження рухів, мерзлякуватість кистей, запаморочення, порушення сну, швидку втому. При цьому, наводить в апеляційній скарзі, як приклад, Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц, якою з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 275 000 гривень, за умови що позивачем втрачено 100 % професійної працездатності. Також посилається на постанову Верховного Суду України від 19 грудня 2011 року по справі № 6-65цс11, якою визнано розумним та справедливим розмір грошової компенсації на відшкодування батькам моральної шкоди, завданої вбивством їх сина в 1 мільйон гривень.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу представника позивача, а рішення суду скасувати.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 у період з 25.06.1973 року по 28.04.1975 року та з 18.07.1977 року по 01.11.1987 року працював підземним машиністом скреперної лебідки шахти ім. Леніна ВО «Кривбасруда» ВАТ «Кривбасзалізрудком», з 01.11.1987 року по 01.07.2002 року працював підземним гірничим очисного забою шахти ім. Леніна ВО «Кривбасруда» ВАТ «Кривбасзалізрудком», з 01.07.2002 року по 30.03.2012 року працював електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання шахти імені Леніна СУ з ремонту та монтажу шахтного обладнання ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником яких є ПАТ «Кривбасзалізрудком» (а.с.36-45).

30.03.2012 року позивач був звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 45).

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини від 26.01.2012 року № 120 у позивача встановлені професійні захворювання: радикулопатія L5, S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу колінних суглобів ПФ першого ст.,стійкий больовий синдром, рецидивуючий перебіг, фаза загострення; вегетативно-сенсорна полінейропатії верхніх кінцівок першої-другої ст. з вегетативно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофічними проявами у вигляді остеоартрозу ліктьових суглобів ПФ першого ст., двостороннього плечолопаткового періартрозу ПФС першого-другого ступеню ( а.с. 18-20).

Відповідно до п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 5 від 14 лютого 2012 року, причинами виникнення професійних захворювань є робота позивача протягом 17 років 01 місяця в умовах важкої фізичної праці, важкість праці відноситься до 3 класу 2 ступеня шкідливості. ( а.с. 101-14).

Відповідно до п. 16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 5 від 14 лютого 2012 року, зазначено, що професійні захворювання виникли за таких обставин: працюючи з 01.09.2010 року поверхневим електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування у підземному гірничому цеху шахти імені Леніна Сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізорудком», ОСОБА_1 згідно з професійними обов`язками виконував роботи на поверхні шахти, які характеризувалися важкою фізичною працею з причин того, що не завжди була можливість застосовувати засоби малої механізації, внаслідок обмеженості робочого простору. Працюючи раніше з 01.01.1995 року по 01.07.2002 року гірником очисного вибою на шахті ім. Леніна ВО «Кривбасруда» РУ ш. ім. Леніна, ДП та ВАТ «КЗРК», з 01.07.2002 року по 01.09.2010 року поверховим електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування на шахті імені Леніна ДП та ВАТ «Кривбасзалізрудком» , ОСОБА_1 виконував роботи, які згідно з даними санітарно-гігієнічної характеристики його умов праці за № 2/2-3545 від 08.12.2010 року, підготовленої Тернівською районної санітарно-епідеміологічною станцією м. Кривого Рогу, також характеризувалися важкою фізичною працею.

У пункті 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 5 від 14 лютого 2012 року вказано, що особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи (із зазначенням статей, пунктів законів та інших нормативно-правових актів, вимоги яких порушені) : керівництво шахти імені Леніна рудоуправління ім.. В.І. Леніна ВО «Кривбасруда», ДП та ВАТ «Кривбасзалізрудком» не виконали вимоги ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» в частині створення на робочому місці ОСОБА_1 умов праці відповідно вимог нормативних актів з охорони праці. Враховуючи постійну зміну керівництва Сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання ПАТ «Кривбасзалізрудком», прізвища, ім`я та по батькові осіб, які персонально порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, комісія не визначила.

Висновком МСЕК від 22.03.2012 року ОСОБА_1 первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 40 %, ( 20 -% - радикулопатія; 20% - ВСП) з 19 березня 2012 року безстроково (а.с.9,10).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України й виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивачки моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З Акту розслідування професійного захворювання № 5 від 14 лютого 2012 року вбачається, що причиною професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи (17 років 01 місяць) на підприємстві відповідача в умовах шкідливих виробничих факторів (а.с.12-15).

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивачки у зв`язку з отриманими професійними захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки його постійно турбує виражений тупий, ниючий біль в поперековому відділі хребта з розповсюдженням в нижні кінцівки, оніміння в ногах, часті судоми в м`язах ніг, обмеження рухів, мерзлякуватість кистей, запаморочення, порушення сну, швидку втому. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, в яких зафіксований нестійкий стабілізаційний стан його здоров`я, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду, і він має право на її відшкодування.

З Акту розслідування професійного захворювання № 5 від 14 лютого 2012 року вбачається, що причинами професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи (17 років 01 місяць) на підприємстві відповідача в умовах шкідливих виробничих факторів. Працюючи з 01.09.2010 року поверхневим електрослюсарем ( слюсарем) черговим та з ремонту устаткування у підземному гірничому цеху шахти імені Леніна Сервісного управління з ремонту та монтажу шахтного обладнання Ват та ПАТ «Кривбасзалізорудком», ОСОБА_1 згідно з професійними обов`язками виконував роботи на поверхні шахти, які характеризувалися важкою фізичною працею з причин того, що не завжди була можливість застосовувати засоби малої механізації, внаслідок обмеженості робочого простору. Працюючи раніше з 01.01.1995 року по 01.07.2002 року гірником очисного вибою на шахті ім. Леніна ВО «Кривбасруда» РУ ш. ім.. Леніна, ДП та ВАТ «КЗРК», з 01.07.2002 року по 01.09.2010 року поверховим електрослюсарем (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування на шахті імені Леніна ДП та ВАТ «Кривбасзалізрудком», ОСОБА_1 виконував роботи, які згідно з даними санітарно-гігієнічної характеристики його умов праці за № 2/2-3545 від 08.12.2010 року, підготовленої Тернівською районної санітарно-епідеміологічною станцією м. Кривого Рогу, також характеризувалися важкою фізичною працею.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини відповідача, яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною його професійних захворювань, які потягли за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з професійними захворюваннями позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він, на теперішній час, втратив професійну працездатність у розмірі 40 % безстроково. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, оскільки його постійно турбує виражений тупий, ниючий біль в поперековому відділі хребта з розповсюдженням в нижні кінцівки, оніміння в ногах, часті судоми в м`язах ніг, обмеження рухів, мерзлякуватість кистей, запаморочення, порушення сну, швидку втому. Періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, внаслідок отриманих професійних захворювань, тривалості праці позивача в шкідливих умовах, що перевищували нормативи, тільки на ПАТ «Кривбасзалізрудком» (17 років 01 місяць), що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і збільшити її з 40 00,00 грн. до 70 000,00 грн.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком», на користь держави, підлягає стягненню судовий 1152,60 грн. за подання позивачем апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гузєв І.Г. - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2019 року змінити, збільшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 з 40 000,00 гривень до 70 000 (сімдесят) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривень 60 копійок

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Повне судове рішення складено 06 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: