пр. № 4-с/759/186/19
ун. № 759/638/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В., ознайомившись зі скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві у виконавчому провадженні № 55354770,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду із скаргою в якій просить скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобами, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, а також просить суд зобов`язати Святошинський відділ ДВС м. Києва ГТУю у м. Києві закрити виконавче провадження №55354770, як таке, що відкрите з порушенням вимог діючого законодавства та без урахування фактичних обставин.

Як передбачено ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Між тим, ЦПК України не передбачені дії суду у разі виявлення недоліків поданої до суду скарги.

Як вказано у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК (у редакції до 15.12.2017 року).

Як передбачено ч. 1 ст. 450 чинного ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вказано, що сторона виконавчого провадження, яка звернулася до суду зі скаргою, бере участь в її розгляді як заявник, а інші учасники цього провадження, прав і обов`язків яких безпосередньо стосується розгляд і вирішення цієї скарги, - як заінтересовані особи.

У той же час, скаржником не вказані у скарзі стягувач та посадові особи органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються, а також дані про них, у відповідності до ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Як вбачається із скарги, скаржник просить суд в тому числі зобов`язати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження №55354770 як такого, що відкрите з порушенням вимог діючого законодавства та без урахування фактичних обставин.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України).

У п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що суд не має права зобов`язувати осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Тому, вимоги щодо зобов`язання державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження потребують уточнень.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У той же час, скаржником не надано копій скарги з додатками відповідно до кількості заінтересованих осіб по справі (стягувача та посадових осіб органу державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються).

Крім того, статтею 449 ЦПК України встановлено строки для звернення зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 449 цього Кодексу скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Як вбачається з матеріалів скарги, скаржнику ОСОБА_1 стало відомо про існування виконавчого провадження 24.04.2019 року, оскаржувані постанови державним виконавцем були постановлені в 2018 році, проте скаргу до суду було подано 29.10.2019р.

Відповідні строки звернення до суду були пропущені, а особа, яка звертається зі скаргою не подала клопотання про їх поновлення, крім того, відсутнє відповідне обґрунтування поважності їх пропуску.

Тому, скаржнику необхідно надати суду скаргу, в якій уточнити її вимоги, зазначити як заінтересованих осіб по скарзі стягувача та державного виконавця, дії та рішення якого оскаржуються, а також дані про них у відповідності до ч. 3 ст. 175 ЦПК України, обґрунтувати у відповідному клопотанні причини пропуску строків для подачі скарги на дії та рішення державного виконавця. Після виправлених недоліків надати копії вказаної скарги для суду та копії скарги з усіма документами, що додаються до неї у відповідності до кількості учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і ст. 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 177, 185, 447, 451 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві - залишити без руху і надати скаржнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху.

У разі невиконання ухвали суду у встановлений строк скарга буде вважатися неподаною і повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя