Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 632/1191/16-ц

провадження № 61-18433св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Ржавчик», Ржавчицька сільська рада Первомайського району Харківської області,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Первомайська районна державна адміністрація Харківської області, Первомайська державна нотаріальна контора Харківської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області на рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року у складі судді Росоха А. В. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлака І. В., Карімової Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ржавчик» (далі - СТОВ «Ржавчик»), Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Первомайська районна державна адміністрація Харківської області, Первомайська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання права на частину земельної частки (паю).

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_6 . З 03 березня 1980 року по день смерті він проживав та був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Після смерті батька спадщину прийняла його дружина та її мати - ОСОБА_7 , яка постійно проживала разом зі спадкодавцем, що свідчить про фактичне прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_7 , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, розташована на території Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області, яку вона згідно з заповітом заповіла своїй онуці - ОСОБА_5 Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є вона та її сестри (дочки ОСОБА_7 ): ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . У встановлений законом шестимісячний строк вони звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття обов`язкової частки у спадщині, як повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом по 1/6 частки спадкового майна кожна.

У 2016 року їй стало відомо, що її батьку ОСОБА_6 належало право на земельну частку (пай), який знаходиться у межах території Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області.

Так, її батько був включений до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Леніна» (далі - КСП «ім. Леніна»), які мали право на земельну частку (пай), що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, виданого КСП «ім. Леніна» відповідно до рішення Ржавчицької сільської ради народних депутатів. Дане рішення до теперішнього часу є чинним, в установленому законом поряду не скасоване. Однак, її батька ОСОБА_6 не було включено до списку претендентів на земельні паї, затвердженого протоколом загальних зборів членів КСП «ім. Леніна» та уточненого списку осіб, які мали право отримати сертифікат на право на земельну частку (пай). Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я батька не виготовлявся.

Вона звернулася до Первомайської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), однак постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів.

У зв`язку з відсутністю у неї документа (сертифіката), який би підтверджував право ОСОБА_6 на отримання земельної частки (паю), вона позбавлена можливості захистити свої спадкові права в установленому законом порядку.

На підставі вказаного ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 22 червня 2016 року, просила суд визнати за нею право на 1/3 частини земельної частки (паю), розташованої на території Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини земельної частки (паю), площею 6,67 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться у межах території Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області за рахунок земель резерву (запасу) у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що батько позивача ОСОБА_6 був включений до списку громадян-членів КСП «ім. Леніна», які мали право на земельний пай, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, виданого КСП «ім. Леніна» відповідно до рішення Ржавчицької сільської ради народних депутатів, був членом КСП «ім. Леніна», тому набув право на земельну частку (пай). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, після смерті якого спадщину прийняла ОСОБА_7 . Оскільки спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та позивач, то остання має право на 1/3 частини спадкового майна, до якого входить земельна частка (пай), площею 6,67 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться у межах території Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у квітні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Ржавчицька сільська рада Первомайського району Харківської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 11 червня 2019 року № 655/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 червня 2019 року справу призначено судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясовані усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не досліджені та залишились без належної оцінки наявні у матеріалах справи докази. Так, судами не враховано, що батька позивача ОСОБА_6 не було включено до списку претендентів на земельні частки (паї), затвердженого протоколом загальних зборів членів КСП «ім. Леніна», та уточненого списку осіб, які мали право отримати сертифікат на право на земельну частку (пай). Сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_6 не виготовлявся. Вказане свідчить про відсутність у останнього права на отримання земельної частки (паю). Крім того, суди не звернули увагу, що позивачем пропущено строк позовної давності, який почав перебіг з дня смерті батька позивача - 08 травня 2002 року, а із позовом до суду ОСОБА_1 звернулася у травні 2016 року.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У липні 2017 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про неправильне застосування судом норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_6 було включено до списку громадян-членів КСП «ім. Леніна», які мали право на земельний пай, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, виданого КСП «ім. Леніна» відповідно до рішення Ржавчицької сільської ради народних депутатів.

Згідно з довідкою Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області від 01 лютого 1962 року № 13018 гр. ОСОБА_6 дійсно є членом КСП «ім. Леніна» та працював у цьому колгоспі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , після смерті якого спадщину приняла ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є її дочки: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Постановою державного нотаріуса Первомайської державної нотаріальної контори Харківської області від 07 червня 2016 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах у КСП «ім. Леніна», яка належала її батьку - ОСОБА_6 , розташовану на території Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на це спадкове майно.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області підлягає залишенню без задоволення.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною третьою вказаної статті передбачено, що суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими та підстав для їх скасування немає.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Частиною першою статті 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і у разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Судом установлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6 , який був включений до списку громадян-членів КСП «ім. Леніна», які мали право на земельний пай, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, виданого КСП «ім. Леніна» відповідно до рішення Ржавчицької сільської ради народних депутатів.

Із довідок, отриманих із пенсійної справи ОСОБА_6 , вбачається, що останній у складі артілі був членом КСП «ім. Леніна» і за своє життя був включений до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства, що був доданий до державного акта на право колективної власності на землю, відповідне рішення про його включення до цього списку є чинним і не було скасоване.

Також судом установлено, що мати позивача - ОСОБА_7 постійно проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 - спадкодавцем спірної земельної частки (паю), на час спадщини, яка відкрилася після його смерті у 2002 році, і протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї, тому відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України - ОСОБА_7 вважається такою, що прийняла цю спадщину, внаслідок чого земельна частка (пай) увійшов до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті у 2014 році, право на спадкування 1/3 частини якої має ОСОБА_1 як спадкоємець за законом першої черги.

Таким чином, встановивши, що батько позивача ОСОБА_6 був включений до списку громадян-членів КСП «ім. Леніна», які мали право на земельний пай, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, виданого КСП «ім. Леніна» відповідно до рішення Ржавчицької сільської ради народних депутатів, був членом КСП «ім. Леніна», суди дійшли правильного висновку, що він набув право на земельну частку (пай). Оскільки після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняла ОСОБА_7 , спадкоємцями першої черги за законом після смерті якої є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , то остання має право на 1/3 частини спадкового майна, до якого входить земельна частка (пай), площею 6,67 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться у межах території Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області.

Твердження Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області про те, що у 2002 році рішенням КСП «ім. Леніна» ОСОБА_6 було виключено зі списків членів підприємства на правильність висновків судів не впливає, оскільки це рішення ухвалено після смерті ОСОБА_6 і тому не позбавило останнього права на земельну частку (пай), яке він згідно з положеннями статей 22, 23 ЗК України 1990 року і пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року вже набув при отриманні колективним сільськогосподарським підприємством державного акта на землю за наявності передбачених у цих нормативних актах трьох умов: перебування в членах КСП «ім. Леніна», включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП «ім. Леніна» державного акта.

Також безпідставними є доводи касаційної скарги про пропуск позивачем позовної давності, оскільки про порушення свого права позивач дізналася лише після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про дотримання нею загального строку позовної давності, встановленого статтею 257 ЦК України.

Інші доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для скасування законних та обґрунтованих рішень, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. У силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

З урахуванням того, що вказані доводи касаційної скарги вже були предметом дослідження судами, яким вже була надана належна правова оцінка, Верховний Суд приходить до висновку про відсутність необхідності повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому їх відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Ржавчицької сільської ради Первомайського району Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта