Справа № 211/6188/19
Провадження № 2/211/2280/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 листопада 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ніколенко Д.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» про середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника та інфляційної складової,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача АТ «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет» та просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.08.2018 р. по 30.09.2019 р. включно в сумі 71840,64 грн., та інфляційну складову в сумі 7027,24 грн., посилаючись на тривалу затримку розрахунку з нею відповідачем при звільненні. В обґрунтування позову зазначила, що працювала на АТ «НДПІ «Механобрчормет» в період з 21.03.2011 р. по 06.08.2018 р., однак при звільненні відповідач остаточного розрахунку не провів, нею подано заяву про видачу судового наказу щодо стягнення погодженої суми боргу в розмірі 8464,62 грн. Період затримки складає з 07.08.2018 р. по 30.09.2019 р. 284 робочих дні, що становить суму 71840,64 грн., тому просить задовольнити заявлені вимоги.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року за клопотанням позивача зменшено розмір судового збору за подання позовної заяви із суми 768 грн. 40 коп. до суми 200 грн. 00 коп., позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до пункту другого частини першої статті 274 ЦПК України, без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу, за адресою його місця знаходження, направлено рекомендоване поштове відправлення на виконання ухвали суду від 22 жовтня 2019 року, яке АТ «НДПІ «Механобрчормет» не отримано, про що свідчить витяг з пошуку поштових відправлень на сайті Укрпошти.

Це поштове відправлення не було вручено адресату під час доставки через його відсутність, у зв`язку із чим у поштовій скриньці адресата залишено повідомлення форми 22 щодо необхідності отримання рекомендованого відправлення. Тобто поштове відправлення з повісткою не вручене з причин, незалежних від суду, який у встановленому процесуальним законом порядку вчинив необхідні дії, спрямовані на повідомлення відповідача про наявність справи на розгляді у суді та можливість подати відзив на позов, адже отримання рекомендованих листів адресатом є поза межами судового контролю. Обов`язок суду «повідомити» полягає в тому, щоб інформувати учасника про судове засідання, а не забезпечити його участь (постанова Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 800/482/17).

Оскільки відповідач на виконання положень частин п`ятої, сьомої статті 279 ЦПК України, проти розгляду справи в такому порядку заперечень суду не направив, ухвала суду чинна, відзив на позовну заяву відповідач суду також не надав, тому суд розглядає позовну заяву за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 працювала в Акціонерному товаристві «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет», звільнена 06 серпня 2018 року на підставі п. 1 ст. 40 38 КЗпП України(а.с. 7-8 - копія трудової книжки).

Положеннями статті 21 КЗпП України встановлено, що трудовий договір ? це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим, зокрема при укладенні трудового договору з фізичною особою.

Згідно частини третьої статті 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до довідки АТ «НДПІ «Механобрчормет» № 512 від 12.09.2019 р., заборгованість підприємства перед ОСОБА_1 по виплаті заробітної плати станом на 01.12.2018 р. склала в сумі 8464,62 грн. (а.с. 9 - копія довідки).

Судовим наказом Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 вересня 2019 року стягнуто з АТ «НДПІ «Механобрчормет» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по заробітній платі 8464,62 грн. (а.с. 13 - копія наказу).

В матеріалах справи відсутні докази повного розрахунку по заробітній плати відповідача з позивачем.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Враховуючи викладене суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 07.08.2018 р. (наступний день за днем звільнення) по 30.09.2019 р. (згідно тексту заявлених вимог).

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про плату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 № 100 (далі - Порядок).

Так, абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати)

В якості доказу нарахованої, але не сплаченої станом на дату звільнення суми заборгованості по заробітній платі, позивачем також надано копії розрахункових листів, які суд приймає в якості належного доказу, оскільки розрахунково-платіжна відомість працівника (розрахунковий листок) є одним із первинних бухгалтерських документів, визначених наказом Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року №489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», поряд з табелем обліку використання робочого часу та розрахунково-платіжною відомістю (зведеною).

Оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося 06 серпня 2018 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих нею за попередні два місяці роботи, а саме за червень 2018 року та липень 2018 року.

Так, згідно розрахункового листка за червень 2018 р., позивач відпрацювала 1 робочий день, оклад її становив 265,00 грн., у липні 2018 року вона відпрацювала 1 робочий день, оклад її становив 240,91 грн.

Таким чином, виходячи з розрахунку 505,91 грн. (265,00 грн. + 240,91 грн. ) / 2 днів (1+1 днів), середньоденний заробіток позивача складає 252 грн. 96 коп.

Період затримки розрахунку при звільненні, з врахуванням наданих судових рішень, складає з 07.08.2018 р. по 30.09.2019 р. включно: 18 днів серпня 2018 року, 20 днів вересня 2018 року, 22 дні жовтня 2018 року, 22 дні листопада 2018 року, 20 робочих днів у грудні 2018 року, 21 день січня 2019 р., 20 днів лютого 2019 р., 20 днів березня 2019 р., 20 днів квітня 2019 року (з врахуванням 30.04.2019 р. вихідного дня) 22 дні травня 2019 р. (з врахуванням 11.05.2019 р. робочого дня), 18 днів червня 2019 р., 23 дні липня 2019 р., 21 день серпня 2019 року (з врахуванням 26.08.2019 р. вихідного дня) та 21 робочих днів вересня 2019 року, та становить 288 робочих днів.

Середній заробіток позивача виходячи з викладеного складає 252,96 грн. * 288 днів = 72852,48 грн.

Разом з тим, позивачем заявлена до стягнення сума в розмірі 71840,64 грн., тому оскільки позов розглядається судом виключно в межах заявлених вимог, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з частиною шостою статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Статтею 33 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством.

У статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру відповідно до положень частини першої статті 2 цього Закону є об`єктом індексації грошових доходів населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

У статтях 1-3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться), відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (постанова Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 363/1606/17 (провадження № 61-14468ск18).

Вирішуючи спір, суд встановив, що АТ «НДПІ «Механобрчормет» не здійснювало індексацію заробітної плати ОСОБА_1 за період із січня 2015 року по вересень 2018 року (а.с. 16-25) та не виплачувало їй компенсації за затримку виплати такої індексації, тому врахувавши положення наведених норм законів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог та погоджується з наданим позивачем розрахунком, відповідно до якого сума компенсації складає 7027,24 гривень (а.с. 15 - розрахунок).

Доказів на спростування зазначеного відповідачем не надано.

Оскільки відповідач відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надав, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток в сумі 71840,64 грн. та інфляційну складову в сумі 7027,24 грн.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року за клопотанням позивача зменшено розмір судового збору за подання позовної заяви із суми 768 грн. 40 коп. до суми 200 грн. 00 коп., розмір якого нею сплачено, однак вимога про відшкодування вказаної суми відповідачем нею не заявлено, він підлягає стягненню в сумі 568,40 грн. з відповідача на користь держави (768,40 грн. - 200,00 грн.).

На підставі викладеного та керуючись 21, 38, 44, 50, 61, 62, 106, 107, 108, 237-1 КЗпП України, ст.ст. 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України,суд ,-

ухвалив:

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет», , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Телевізійна, буд. 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні працівника, за період з 07.08.2018 р. по 30.09.2019 р. включно в сумі 71840 (сімдесят одна тисяча вісімсот сорок)) гривень 64 коп. та інфляційну складову за період з січня 2015 року по вересень 2018 року включно в сумі 7027 (сім тисяч двадцять сім) гривень 24 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Науково-дослідний та проектний інститут по збагаченню та агломерації руд чорних металів «Механобрчормет», до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 568 (п`ятсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 листопада 2019 року

Суддя Д.М.Ніколенко