Провадження № 2/161/4132/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Черняка В.В., за участю секретаря судового засідання Новаковської В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_2 про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В :

23 жовтня 2019 року на адресу суд надійшов вказаний позов.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2009 році між позивачем та третьою особою був судовий спір стосовно поділу в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 , який був вирішений по суті рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області.

Під час судового провадження та здійснення виконавчого провадження на спірний будинок, як об`єкт нерухомого майна, що належав спільно позивачу та третій особі, накладено ряд арештів, які наразі не дозволяють позивачу вільно розпоряджатися своєю часткою будинку, яка фактично виділена.

З наведених вище підстав та посилаючись на приписи ст.ст.321, 391 ЦК України, позивач просить суд зняти арешт з житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , що накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 25 вересня 2009 року по виконавчому провадженню №149634429, що зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №1845437, №1880720, №9092879 та №9092960.

Позивач у судове засідання не прибула, однак подала на адресу суду клопотання про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, однак звернувся до суду із заявою з проханням вирішити справу на розсуд суду. В судове засідання представник відповідача не прибув.

Третя особа своїх пояснень щодо позову не надав, у судове засідання не прибув.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, з наступних підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходилася цивільна справа №2-5710/2009 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2009 року у цій справі позов задоволено. Здійснено поділ житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 відповідно до резолютивної частини рішення суду та висновку експерта.

Також, цим судовим рішенням було зобов`язано сторін у справі здійснити ряд дій щодо перебудови житлового будинку, а також вирішено питання про розподіл судових витрат.

У зв`язку з наявністю у рішенні суду вимог зобов`язального характеру, вони примусово виконувалися в межах виконавчих проваджень у Відділі державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції (наразі правонаступник - Луцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області).

Як слідує із витягу з Єдиного реєстру виконавчих проваджень, в провадженні цього органу державної виконавчої служби знаходилися виконавчі провадження №14963429, №21028666, №21030015, і всі ці виконавчі провадження стосувалися примусового виконання судових рішень у цивільній справі №2-5710/2009 між позивачем та третьою особою. З цього ж витягу слідує, що всі виконавчі провадження закінчені у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Натомість, як вбачається з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у ньому наявні обтяження за №1845437, №1880720, №9092879 та №9092960, які стосуються спірного будинку, та які була накладені під час судового провадження у спорі між позивачем та третьою особою, та подальших виконавчих проваджень.

Надаючи правову оцінку вищенаведеним обставинам, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому у статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розглядуваному випадку, на думку суду, накладений арешт на спірний будинок втратив свою актуальність, оскільки спір між позивачем та третьою особою стосовно поділу цього будинку повністю вирішений судом, а виконавчі провадження з примусового виконання судового рішення були завершені у зв`язку з повним фактичним виконанням рішення, що позивачем не заперечується.

Суд також враховує і ту обставину, що фактично всі спірні арешти житлового будинку були ініційовані самим позивачем у справі, оскільки вона була позивачем у справі про поділ будинку.

Тобто, наразі накладений арешт не має правових підстав для існування і він перешкоджає позивачу у вільному розпорядженні своїм майном без законних на те підстав, що є безумовним порушенням принципу мирного володіння своїм майном, який закріплений у статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Виходячи з наведених мотивів та підстав, суд дійшов висновку, що є всі наявні підстави для зняття арешту зі спірного нерухомого майна, тобто для задоволення позову.

Керуючись ст. 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зняти арешт з житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 , що накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції від 25 вересня 2009 року по виконавчому провадженню №14963429, що зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №1845437, №1880720, №9092879 та №9092960.

Згідно зі статтями 273, 354, 355 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачем у справі є ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачем у справі є Луцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, 43021, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27А, .

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача є ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено та підписано 06 листопада 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк