Справа № 301/98/19
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

"11" травня 2019 р. м. Іршава

Суддя Іршавського районного суду Закарпатської області Маркович І.І. розглянувши у порядку прийняття матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Білківського споживчого товариства про визнання незаконним та скасування рішення зборів,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Іршавського районного суду Закарпатської області в порядку цивільного судочинства з позовною заявою до Білківського споживчого товариства про визнання незаконним та скасування рішення зборів.

Перевіривши матеріали позовної заяви, вважаю, що у відкритті провадження по справі необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Разом з тим, ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), як і ст. 20 цього Кодексу у редакції, чинній на час розгляду справи судами, визначають коло справ, які підлягають розгляду в господарському суді, до якого віднесено справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (предметної та суб`єктної юрисдикції) справ, що виникають з корпоративних відносин, належить виходити з таких міркувань.

За змістом положень ст. 167 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Господарською діяльністю у ГП України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (ст. 3).

Особливості ведення господарської діяльності споживчими кооперативами визначаються законами України «Про кооперацію»(зокрема, статтями 2, 6, 11, 12, 23, 27), «Про споживчу кооперацію» (зокрема, статтями 1, 2, 5-7, 9, 12) та ГК України (зокрема, статтями 94, 111).

За змістом зазначених норм споживча кооперація в Україні - це добровільне об`єднання громадян для спільного ведення господарської діяльності з метою поліпшення свого економічного та соціального стану. Вона здійснює торговельну, заготівельну, виробничу та іншу діяльність, не заборонену чинним законодавством України.

Аналогічні положення містяться у статуті Білківського споживчого товариства .

Первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство (споживчий кооператив) - самостійна, демократична організація громадян, які на основі добровільності членства і взаємодопомоги за місцем проживання або роботи об`єднуються для спільного господарювання з метою поліпшення свого економічного і соціального стану. Кожний член споживчого товариства має свою частку в його майні. Споживче товариство діє на основі статуту, вважається створеним, визнається юридичною особою і може здійснювати господарську та іншу діяльність з дня його державної реєстрації (ст. 2 Закону України «Про кооперацію»), ст. 5 Закону України «Про споживчу кооперацію», ст. 111 ГК України).

Таким чином, споживче товариство є юридичною особою та здійснює господарську діяльність з моменту його державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

Кооператив створюється його засновниками на добровільних засадах. Рішення про створення кооперативу приймається його установчими зборами. При створенні кооперативу складається список членів та асоційованих членів кооперативу, який затверджується загальними зборами. Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Вищим органом управління споживчого товариства є загальні збори його членів, які й приймають статут, визначають розміри вступного і обов`язкового пайового внеску, обирають керівні та контрольні органи товариства, а також вирішують інші питання, пов`язані з його діяльністю (статті 7, 11 Закону України «Про кооперацію», статті 5-7 Закону України «Про споживчу кооперацію»).

За приписами ст. 12 Закону України «Про кооперацію», ст. 6 Закону України «Про споживчу кооперацію» член споживчого товариства має право, у тому числі брати участь в господарській діяльності споживчого кооперативу, а також в управлінні ним, обирати і бути обраним до його органів управління і контролю, вносити пропозиції щодо поліпшення діяльності товариства та усунення недоліків у роботі його органів і посадових осіб; одержувати частку прибутку, що розподіляється за результатами господарської діяльності між членами споживчого товариства відповідно до їх пайового внеску.

З аналізу наведених вище норм можна дійти висновку, що члени споживчого товариства (споживчого кооперативу), яке є господарською організацією, беруть участь в управлінні ним, мають право одержувати частку прибутку, що розподіляється за результатами господарської діяльності між членами споживчого товариства відповідно до їх пайового внеску, та інші правомочності, встановлені законом і статутними документами такого товариства.

Такі ознаки відповідають поняттю корпоративних прав, наданому в ст. 167 ГК України, а тому спори між учасниками споживчого товариства або між споживчим товариством і його членом, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності цього товариства, є такими, що виникають з корпоративних відносин (постанова ВП ВС від 27 лютого 2019 р.у справі № 738/1772/17 (провадження № 14-45цс19).

Звертаючись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 посилався на порушення його прав як засновника ОСОБА_2 на участь у діяльності цього споживчого товариства, бути повідомленим про загальні збори членів товариств, брати в них участь і вирішувати питання їх діяльності, тобто між позивачем як засновником (учасником, членом) і вказаною юридичною особаою виник спір, пов`язаний з діяльністю та управлінням цих юридичних осіб.

У контексті наведеного приходжу дійшов висновку про те, що цей спір виник з корпоративних відносин, а тому справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи суб`єктний склад учасників справи, характер правовідносин, що склались між ними, приходжу до висновку, що вимоги позивача не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим, у відкритті провадження слід відмовити та роз`яснити позивачу право на звернення з даним позовом до Господарського суду Закарпатської області.

Керуючись ст.ст. 19, 186 ЦПК України, ст.ст. 3, 20 ГК України, ст.4 ГПК України, суддя, -

Ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Білківського споживчого товариства про визнання незаконним та скасування рішення зборів.

Роз`яснити позивачам право на звернення з даним позовом до Господарського суду Закарпатської області в порядку господарського судочинства.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя : І. І. Маркович