Дата документу 30.05.2019
Справа № 334/8721/15-ц
Провадження № 2/334/55/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Лиходід А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення порядку користування присадибною земельною ділянкою, після уточнення якого просила виділити їй у користування по Варіанту І (Додаток №2 до висновку експерта № 2296 від 15.06.2017 року) земельну ділянку S-1, площею 734,16 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути на свою користь з відповідачки витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 7282,20 грн., які складаються з: витрат на виготовлення Топографічного плану земельної ділянки у розмірі 4200,00 грн., за проведення експертизи - у розмірі 2500,00 грн., витрати за послуги ТОВ «ЗМБТІ» - у розмірі 95,00 грн., судовий збір у розмірі - 487,20 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що її матір, ОСОБА_3 , мешкала у будинку АДРЕСА_1 на правах квартиронаймача, власником якого була Ленінська райрада депутатів трудящих м. Запоріжжя.

На підставі Рішення Виконкому Ленінської райради від 09.10.1986 року № 280/4 ОСОБА_3 було дозволено викупити часку вказаного будинку житловою площею 24,0 кв.м з наступним оформленням нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Згідно п.5 вказаного Рішення частина будинку, яка продавалась ОСОБА_3 була наділена присадибною земельною ділянкою у розмірі 300 кв.м. та залишена у тимчасове користування земельна ділянка площею 449 кв.м, а усього площа складала 749 кв.м.

25.12.1987 року був укладений договір купівлі-продажу 23/50 часток будинку АДРЕСА_1 , посвідчений Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрований у реєстрі №1-7037 та зареєстрований у ОП «ЗМБТІ».

28.10.1996 року за будинком була зареєстрована площа земельної ділянки у розмірі 1499 кв.м.

У 1997 році з дозволу Ленінської районної адміністрації за ОСОБА_3 був зареєстрований сарай розміром 3,50 х 2,50 кв.м та переобладнана кімната 2-2 площею 7,6 кв.м, таким чином житлова площа стала дорівнювати 31,6 кв.м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла і позивачка прийняла спадщину, яка складалась з 23/50 часток будинку АДРЕСА_1 та отримала свідоцтво про право на спадщину від 03.09.2007 року, яке зареєстроване у ОП «ЗМБТІ» 02.11.2007 року №16520470. Таким чином на підставі вказаного свідоцтва позивачка стала власницею 23/50 часток будинку АДРЕСА_1 .

Належні позивачці 23/50 частки вищевказаного будинку складаються з кухні 2-1 площею 9,9 кв.м, кімнати 2-2 площею 7,6 кв.м, кімнати 2-5 площею 8,9 кв.м, кімнати 2-4 площею 15-1 кв.м, кладової 2-3 площею 2,2 кв.м, усього житловою площею 31,6 кв.м, підсобною-12,1 кв.м. Позивачці також належать сараї «И» та «Е», погріб з шийкою «ПГ», розташовані з боку її частини будинку, що підтверджується технічним паспортом.

У позові ОСОБА_1 зазначає, що відповідачка ОСОБА_2 також успадкувала 27/50 часток будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 після смерті свого батька ОСОБА_4 та у березні та травні 2015 року вчиняла скандали з приводу того, що вона хоче отримали більше земельної ділянки для нового будівництва, самовільно знесла паркан та почала споруджувати капітальні стовпи задля встановлення капітального паркану.

ОСОБА_1 додатково зазначила, що для підготовки позову вона була змушена замовити виготовлення Кадастрового плану земельної ділянки по АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим були уточнені всі її розміри та встановлено, що земельна ділянка має площу 0,1596 га.

У добровільному порядку питання користування присадибною земельною ділянкою вирішити не є можливим, у зв`язку з чим позивачка ОСОБА_1 вимушена була звернутись з відповідним позовом до суду.

У встановлені законом строки відповідачка ОСОБА_2 подала суду заперечення на позовну заяву, в яких вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 30.10.2008 року Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_2 належить 27/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , які остання успадкувала після смерті свого батька - ОСОБА_4 . Право спільної часткової власності на вказаний будинок у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виникло в 1987 році, на підставі Рішення виконкому Ленінської районної ради Запорізької області №280/4 від 09.10.1986 року, яким було вирішено продати наймачу квартиру ОСОБА_4 частину зазначеного будинку, яка була наділена присадибною ділянкою площею 300 кв.м та у тимчасовому користуванні залишено 450 кв.м. землі.

25.12.1987 року ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу 27/50 часток будинку АДРЕСА_1 , який було посвідчено Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 1-7034.

Порядок користування спірною земельною ділянкою, який відповідав часткам співвласників у праві власності на будинок був визначений та погоджений ще за життя попередніх власників будинку: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та дозволяв останнім обслуговувати свої частини будинку та користуватись надвірними спорудами та будівлями.

З пояснень відповідачки, порядок користування земельною ділянкою, складений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 цілком її влаштовував, але не влаштовував ОСОБА_1 , яка у 2014 році знесла паркан та просила в своїх позовних вимогах визначити порядок користування ділянкою з врахуванням Кадастрового плану від 29.07.2015 року, який не відповідає фактичному порядку користування, відображеному у технічному паспорті, оскільки паркан проходив на відстані приблизно 1м від сараїв Б, Г , які були побудовані ще ОСОБА_4 та зареєстровані на підставі рішень виконкому Ленінської районної адміністрації від 03.02.1986 року та 30.09.11987 року. На кадастровому ж плані, наданому ОСОБА_1 , межа проходить уздовж стін цих сараїв, а відсутність відступу від стін сараїв Б,Г перешкоджає ОСОБА_2 в їх обслуговувані, позбавляє доступу до горища будинку та ремонту і обслуговування димоходу. Крім того, у разі відсутності необхідного відступу, відповідачка позбавлена можливості привести в порядок вікно, яке знаходиться в належній їй частині будинку, а крім того, внаслідок перенесення меж земельної ділянки на Кадастровому плані, зменшиться площа земельної ділянки, яка перебуває у її користуванні, що тягне за собою порушення її прав як землекористувача.

У запереченнях ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову та затвердити фактичний порядок користування земельною ділянкою, відображений у технічному паспорті будинку, а не у Кадастровому плані від 29.07.2015 року.

Ухвалою суду від 09.06.2016 року, було задоволено клопотання ОСОБА_1 та по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу. Витрати, пов`язані з її проведенням було покладено на сторони в рівних долях.

16.08.2017 року на адресу суду надійшов Висновок експерта №2296 від 15.06.2017 року.

Вказана справа перебувала в провадженні судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Дубини Л.А. та на підставі Розпорядження керівника апарата №476 від 19.09.2017 року Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана на розгляд судді Ісакову Д.О.

02.04.2018 року на адресу суду з ТОВ «РСЕБ» надійшов Лист № 1501/02 від 15.01.2018 року про наявність технічних помилок у Висновку експерта №2296 від 15.06.2017 року, у зв`язку з чим суду було надано відповідний Висновок з виправленими неточностями.

03.10.2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про виклик у судове засідання експерта, задля надання пояснень стосовно Висновку №2296 від 15.06.2017 року, оскільки у ньому не було зазначено деяких відстаней між парканами (лінія 1-2) та точками 11,18.

Вказана справа перебувала в провадженні судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісакова Д.О. та на підставі Розпорядження керівника апарата №31 від 19.10.2018 року Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана на розгляд судді Турбіної Т.Ф.

Позивачка та її представник - адвокат Мелешко Л.П. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до наступних висновків.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

У відповідності до ст. 88 Земельного кодексу України (далі ЗКУ) володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно з частиною другою статті 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Згідно із частиною першою пункту 12 «Перехідні положення» ЗК України, розпорядження землями державної або комунальної власності в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Відповідно до п.25 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 №7, суд приймає рішення щодо встановлення порядку користування, зокрема, на підставі: документів про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарських будівель та споруд; плану земельної ділянки, відведеної в натурі (на місцевості); план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного із співвласників житлового будинку, а також розташованих на ній будівель, плодоягідних насаджень; правовстановлюючих документів на будинок із зазначенням розміру часток кожного із співвласників.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих №280/4 від 09.10.1986 року частина житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 24,0 кв.м було продано ОСОБА_3 за 1587,77 руб. Вказаним рішення було виділено присадибну земельну ділянку до вказаної частини будинку у розмірі 300 кв.м, залишивши у тимчасове користування земельну ділянку у розмірі 449 кв.м.

Рішенням Виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих №280/4 від 09.10.1986 року частину житлового будинку АДРЕСА_1 , площею 31,1 кв.м було продано ОСОБА_4 за 1763,95 руб. Вказаним рішення було виділено присадибну земельну ділянку до вказаної частини будинку у розмірі 300 кв.м, залишивши у тимчасове користування земельну ділянку у розмірі 450 кв.м.

На підставі висновку архітектури № 146 від 27.01.1986 року Виконком Ленінської районної ради народних депутатів дозволив зареєструвати за ЖЕД №12 душ, розміром 1,6 х 1,6 м, погріб та сіни а І-І, розміром 2,6 х 2,02 м, сарай Б-І , розміром 4,14 х 2,96, х 3,56 м по периметру конструкції по АДРЕСА_1 , що підтверджується Листом голови виконкому № 27/10 від лютого 1986 року.

Згідно Висновку архітектури міста № 923 та № 1027 від 19.09.1987 року, Виконком Ленінської районної ради дозволив зареєструвати за ЖЕД №12 Ленінського ЖЕО сарай, розміром 2,22 х 4,10 м, сарай розміром 2,35 х 2,20м, погріб пг2, сіни 2,6 х 2,02м, сарай 2,22 х 2,99м, перебудовані площі І-4=8,7кв.м та 2-4=15,1 кв.м під житлові площі у житловому будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Листом голови виконкому № 231/2 від вересня 1987 року.

Згідно Висновку архітектури міста № 27/97 від 23.12.1996 року, ОСОБА_3 отримала дозвіл на реєстрацію сараю І, розміром 3,50 х 2,50 м, переобладнану кімнату 2-12, площею 7,6 кв.м в житловому будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Листом заступника голови Ленінської рай адміністрації Запорізької міської ради народних депутатів № 79 від 21.01.1997 року.

ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 1-7037 від 25.12.1997 року було зареєстроване право власності на 23/50 частини житлового будинку АДРЕСА_1 у ТОВ «ЗМБТІ», що підтверджується копією Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15052123 від 27.06.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , після смерті якого його дочка - відповідачка по справі ОСОБА_2 30.10.2008 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за № 1-2788.

Згідно вказаного свідоцтва ОСОБА_2 успадкувала 27/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 розташованого на земельній ділянці розміром 1498 кв.м. розташовано: А - житловий будинок, саман, обкл. цеглою, розмір житлової (нежитлової) площі - 62,7 кв.м, загальна площа - 92,5 кв.м, пг2 - погріб з шийкою, И,Б,Г - сарай, Е - літня кухня, Л-душ, №1,4,8 - паркан, №3,2 - водопровід, ІІ,І - замощення, №5 - яма зливна, №6 - ворота, №7 - хвіртки. Конкретне користування, вказане в правовстановлюючому документі, не співпадає з матеріалами технічної інвентаризації, проведеної 23.07.2008 року Ленінською районною адміністрацією від 21.01.1997 року №19 було дозволено переобладнання кімнати 2-2, площею 7,6 кв.м в житловому будинку літ. А.

На підставі вищевказаного, ОСОБА_2 в Реєстраційній службі Запорізького міського управління юстиції Запорізької області 11.06.2014 року зареєструвала за собою право власності на 27/50 части житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно пр. реєстрацію права власності № 23106328 від 17.06.2014 року та копією долученого до позову Технічного паспорта на вказаний житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої її дочка - позивачка по справі ОСОБА_1 03.09.2007 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори та зареєстрованого у реєстрі за № 3-1366.

Згідно вказаного свідоцтва ОСОБА_1 успадкувала 23/50 часток житлового будинку АДРЕСА_1 на земельній ділянці розміром 11398 кв.м. розташовано: А- житловий будинок, саман, обкл.,цеглою, розмір житлової площі 62,7 кв.м, пг - погріб з шийкою, И - сарай, Е - літня кухня, Л-душ, Б - сарай, Г- сарай, Д - вбиральня, К - душ, І-паркан,3- водопровід, 4- паркан, 5- паркан, ІІ - замощення, І - замощення, 2- водопровід, 5- паркан, 6-ворота, 7 - хвіртка.

На підставі вищевказаного, ОСОБА_1 у ТОВ «ЗМБТІ» 02.11.2007 року зареєструвала за собою право власності на 23/50 части житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним Витягом про право власності на нерухоме майно № 16520470 та копією долученого до позову Технічного паспорта на вказаний житловий будинок.

Згідно долученого до матеріалів справи Листа ТОВ «ЗМБТІ» № 5212 від 16.06.2015 року, в матеріалах інвентарної справи на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 даних щодо закріплення земельної ділянки за житловим будинком літ.А,1937 року побудови, раніше належного місцевій раді - не міститься.

Згідно долученого до матеріалів справи Листа ТОВ «ЗМБТІ» № 932 від 04.02.2016 року, в матеріалах інвентарної справи на об`єкт нерухомості, розташований за адресою: АДРЕСА_1 відсутні документи, які б свідчили про наявність встановлених норм, надлишків та закріплення земельної ділянки за житловим будинком.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

В силу ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статей 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частини другої статті 95 ЗК України, порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно пункту «г» частини першої статті 96 ЗК України, землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до частини першої та другої статті 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо).

Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Між сторонами виник спір щодо порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок, який належить сторонам на праві спільної часткової власності.

За змістом частини першої статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частинами першою та другою статті 120 ЗК України, передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею,суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1996 р. № 13 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах про встановлення порядку користування земельною ділянкою необхідно витребувати документи про її надання, план земельної ділянки, відведеної в натурі, та план цієї ділянки із зазначенням її частин, що перебувають у фактичному користуванні кожного із співвласників.

З метою вирішення питання щодо можливості визначення порядку користування спірною земельною ділянкою 09.06.2016 року судом було призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, за результатами якої судовим експертом Лещенком К.І. складено Висновок №2296 від 15.06.2017 року.

Вищевказаним Висновком встановлені два можливих варіанти порядку користування земельною ділянкою загальною площею 1596,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення доступу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до відповідної частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, наведений в дослідницькій частині та представлений на схематичному зображенні в додатках до цього висновку.

Згідно 1-го варіанту порядку користування земельною ділянкою співвласнику ОСОБА_1 пропонується в особисте користування земельна ділянка S-1 площею 734,16 кв.м, що відповідає частці в 23/50 частини (жовтий колір), співвласнику ОСОБА_2 пропонуються в особисте користування земельна ділянка S-2 площею 861,84м2, що відповідає частці в 27/50 частини (зелений колір). Для цього варіанту необхідно співвласникам улаштувати входи до горища із земельних ділянок, які пропонуються їм до користування. Земельна ділянка S-І має наступні розміри: від точки 1 до точки 2 протяжністю 48,56 м; від точки 2 до точки 3 протяжністю 2,27 м; від точки 3 до точки 4 протяжністю 41,44 м; від точки 4 до точки 5 протяжністю 7,97 м; від точки 5 до точки 23 протяжністю 48,38 м: від точки 23 до точки 22 протяжністю 0,60 м; від точки 22 до точки 21 протяжністю 8,32 м; від точки 21 до точки 20 протяжністю 0,60 м; від точки 20 до точки 19 протяжністю 1,94 м; від точки 19 до точки 18 протяжністю 7,26 м; від точки 18 до точки 17 протяжністю 3,48 м: від точки 17 до точки 16 протяжністю 0,40 м; від точки 16 до точки 15 протяжністю 3,07 м; від точки 15 до точки 14 протяжністю 0,56 м; від точки 14 до точки 13 протяжністю 3,40 м: від точки 13 до точки 12 протяжністю 0,42 м; від точки 12 до точки 11 протяжністю 3,17 м; від точки 11 до точки 9 протяжністю 11,13м; від точки 9 до точки 1 протяжністю 7,52 м.

Земельна ділянка S-2 має наступні розміри: від точки 5 до точки 6 протяжністю 7,59 м; від точки 6 до точки 7 протяжністю 44,65 м; від точки 7 до точки 8 протяжністю 45,15 м; від точки 8 до точки 9 протяжністю 11,11 /я; від точки 9 до точки 11 протяжністю 11,13 м; від точки 11 до точки 12 протяжністю 3,17 м; від точки 12 до точки 13 протяжністю 0,42 м; від точки 13 до точки 14 протяжністю 3,40 м; від точки 14 до точки 15 протяжністю 0,56 м; від точки 15 до точки 16 протяжністю 3,07 м; від точки 16 до точки 17 протяжністю 0,40 м; від точки 17 до точки 18 протяжністю 3,48 м; від точки 18 до точки 19 протяжністю 7,26 м; від точки 19 до точки 20 протяжністю 1,94 м; від точки 20 до точки 21 протяжністю 0,60 м; від точки 21 до точки 22 протяжністю 8,32 м; від точки 22 до точки 23 протяжністю 0,60 м; від точки 23 до точки 5 протяжністю 48,38 м. Схема Додаток №2.

Згідно 2-го варіанту порядку користування земельною ділянкою співвласнику ОСОБА_1 пропонується в особисте користування земельна ділянка S-1 площею 734,16кв2, що відповідає частці в 23/50 частини (жовтий колір), співвласнику ОСОБА_2 пропонуються в особисте користування земельна ділянка S-2 площею 861,84м2, що відповідає частці в 27/50 частини (зелений колір). Для цього варіанту необхідно співвласникам улаштувати входи до горища із земельних ділянок, які пропонуються їм до користування. Земельна ділянка S-І має наступні розміри: від точки 1 до точки 2 протяжністю 48,56 м; від точки 2 до точки 3 протяжністю 2,27 м; від точки 3 до точки 4 протяжністю 41,44 м; від точки 4 до точки 5 протяжністю 8,07 м; від точки 5 до точки 23 протяжністю 48,38 м; від точки 23 до точки 22 протяжністю 0,60 м; від точки 22 до точки 21 протяжністю 3,97 м; від точки 21 до точки 20 протяжністю 0,60 м; від точки 20 до точки 19 протяжністю 6,30 м; від точки 19 до точки 18 протяжністю 7,26 м; від точки 18 до точки 17 протяжністю 3,48 м; від точки 17 до точки 16 протяжністю 0,40 м; від точки 16 до точки 15 протяжністю 3,07 м; від точки 15 до точки 14 протяжністю 0,56 м; від точки 14 до точки ІЗ протяжністю 3,40 м; від точки 13 до точки 12 протяжністю 0,42 м; від точки 12 до точки 11 протяжністю 3,17 м; від точки 11 до точки 9 протяжністю 11,13м; від точки 9 до точки 1 протяжністю 7,52 м.

Земельна ділянка S-2 має наступні розміри: від точки 5 до точки 6 протяжністю 7,4 м; від точки 6 до точки 7 протяжністю 44,65 м; від точки 7 до точки 8 протяжністю 45,15 м; від точки 8 до точки 9 протяжністю 11,11 м; від точки 9 до точки 11 протяжністю 11,13 м; від точки 11 до точки 12 протяжністю 3,17 м; від точки 12 до точки 13 протяжністю 0,42 м; від точки 13 до точки 14 протяжністю 3,40 м; від точки 14 до точки 15 протяжністю 0,56 м; від точки 15 до точки 16 протяжністю 3,07 м; від точки 16 до точки 17 протяжністю 0,40 м; від точки 17 до точки 18 протяжністю 3,48 м; від точки 18 до точки 19 протяжністю 7,26 м; від точки 19 до точки 20 протяжністю 6,30 м; від точки 20 до точки 21 протяжністю 0,60 м; від точки 21 до точки 22 протяжністю 3,97 м; від точки 22 до точки 23 протяжністю 0,60 м; від точки 23 до точки 5 протяжністю 48,38 м. Схема Додаток №3.

Позивачка ОСОБА_1 просить визначити порядок користування присадибною земельною ділянкою АДРЕСА_1 між нею та відповідачкою по справі ОСОБА_2 по Варіанту І (Додаток №2 до Висновку експерта № 2296 від 15.06.2017 року) земельну ділянку площею S-І, площею 734,16 кв.м.)

Відповідачка ОСОБА_2 заперечень проти вказаного варіанту землекористування не надала.

Згідно з нормами Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування у межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 4 ЦПК України, передбачає право на звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до абз. 1 п. 19 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 16.08.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

Суд погоджується з заявленими позивачкою вимогами про встановлення порядку користування земельною ділянкою за першим варіантом Висновку експертизи, оскільки вважає, що зазначений варіант є найбільш сприятливим в забезпечення відокремленого користування співвласниками земельними ділянками відповідно до розміру їх часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок, який прийнято до уваги експертом, відповідатиме інтересам кожного з учасників.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивачки понесені останньою і документально підтверджені судові витрати, які складаються з витрат на виготовлення Топографічного плану земельної ділянки у розмірі 4200,00 грн., за проведення експертизи - у розмірі 2500,00 грн., витрати за послуги ТОВ «ЗМБТІ» - у розмірі 95,00 грн., судовий збір у розмірі - 487,20 грн., а всього 7282,20 грн.

Керуючись ст.ст. 258-273 ЦПК України, ст.ст. 88, 120 ЗК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити порядок користування присадибною земельною ділянкою АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Виділити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , у користування по Варіанту І (Додаток №2 до висновку експерта № 2296 від 15.06.2017 року) земельну ділянку S-1, площею 734,16 кв.м., співвласнику ОСОБА_2 виділити в користування земельну ділянку S-2 площею 861,84 кв.м., з улаштуванням входів до горища із земельних ділянок, які виділені їм у користування.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 7282,20 грн. (сім тисяч двісті вісімдесят дві гривні 20 коп.), які складаються з: витрат на виготовлення Топографічного плану земельної ділянки у розмірі 4200,00 грн., за проведення експертизи - у розмірі 2500,00 грн., витрати за послуги ТОВ «ЗМБТІ» - у розмірі 95,00 грн., судовий збір у розмірі - 487,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.