Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

12 серпня 2019 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Добривечір А.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальних збитків, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом про відшкодування шкоди внаслідок злочину та просить стягнути з ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач) на користь позивача матеріальні збитки, завдані злочинними діями на суму 8074 грн. 55 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що Вироком Подільського районного суду м. Києва від 17.03.2017 р. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання: - за ч. 1 ст.190 КК України у виді одного року обмеження волі; - за ч. 2 ст.190 КК України до двох років обмеження волі; згідно ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді двох років обмеження волі; згідно ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням. Іспитовий строк ОСОБА_2 встановлено в один рік; згідно п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; згідно вимог ст. 96-2 КК України, конфіскувати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , грошову суму в розмірі вісім тисяч сімдесят чотири гривні 55 копійок , що відповідає вартості майна, яке він викрав та використав; згідно вимог ст. 124 КПК України стягнуто з ОСОБА_2 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , п`ятсот двадцять сім гривень 76 копійок витрат на проведення експертизи у справі. В даній справі позивач є потерпілою, у зв`язку з чим просила стягнути на її користь матеріальні збитки, завдані злочинними діями відповідача у розмірі 8074 грн. 55 коп.

На підставі протоколу повторного атоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2018 р. головуючого суддю визначено по справі Гребенюка В .В.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.11.2018 р. справу прийнято до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час судового розгляду повідомлялась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала (а.с. 18).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 29-30, 35-36), причини не явки суду не відомі.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача.

Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, судовим розглядом встановлено, що на розгляді Подільського районного суду м. Києва перебувала справа № 758/1618/17 у кримінальному провадженні 0000186 по обвинуваченню відповідача, у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, ч.2 ст. 190 КК України, за результатами розгляду якої 17.03.2017 року було винесено вирок, де відповідача визнано винним.

Так, вироком Подільського районного суду м. Києва від 17.03.2017 р. ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 190 КК України та ч.2 ст.190 КК України та призначено йому покарання: - за ч. 1 ст.190 КК України у виді одного року обмеження волі; - за ч. 2 ст.190 КК України до двох років обмеження волі; згідно ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді двох років обмеження волі; згідно ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням. Іспитовий строк ОСОБА_2 встановлено в один рік; згідно п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст.76 КК України покладено на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; згідно вимог ст. 96-2 КК України, конфіскувати у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , грошову суму в розмірі вісім тисяч сімдесят чотири гривні 55 копійок , що відповідає вартості майна, яке він викрав та використав; згідно вимог ст. 124 КПК України стягнуто з ОСОБА_2 , індивідуальний номер картки платника податків № НОМЕР_1 , п`ятсот двадцять сім гривень 76 копійок витрат на проведення експертизи у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За вказаним Вироком позивач є потерпілою.

Згідно ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодекс України (надалі за текстом - КПК України) шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Зі змісту Вироку вбачається, що при розгляді вищезгаданого кримінального провадження, цивільний позов не розглядався.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Для настання відповідальності за завдання матеріальної шкоди злочином, необхідною є наявність протиправності дій, вини особи та причинно-наслідкового зв`язку між виною особи та завданою шкодою.

Така позиція закріплена і в п.2 Постанови ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року.

Відповідно до абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди; Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі.

Судом встановлено, що позивачу по справі, як потерпілій стороні злочином було заподіяно матеріальну шкоду діями відповідача по справі, який вчинив злочин.

Враховуючи зазначені положення чинного законодавства, які регулюють даний вид правовідносин, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі 8074 грн. 55 коп.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 22, 23, 386, 979, 988, 1166-1167, ст. 1187, 1188, 1192 ЦК України, с ст. 12, 19, 42, 81, 89, 141, 263, 265, 280-282, 354-355 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальних збитків - задовольнити;

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальні збитки, завдані злочинними діями на суму 8074 (вісім тисяч сімдесят чотири) гривні 55 копійок;

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1 );

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя В.В. Гребенюк