Ухвала

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 554/6432/17

провадження № 61-19649ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення пені.

Позов обґрунтовував тим, що 26 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір № 8654, за яким відповідач зобов`язаний був виконати роботи з виготовлення стола.

Відповідно до умов договору вартість робіт становила 85 700 грн, попередня оплата на матеріали становила 70 % від суми договору та складала 60 000 грн. Строк дії договору визначений до 07 лютого 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором виконав та сплатив попередню оплату в розмірі 60 000 грн.

В період з 07 лютого 2017 року по 10 березня 2017 року позивач намагався перевірити хід робіт, але відповідач у зазначений в телефонних розмовах для зустрічей час не з`являвся.

10 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів із заявою про злочин та 27 липня 2017 року отримав висновок ДОП Холодногірського відділу поліції ГУ НП в Харківській області від 01 квітня 2017 року про відсутність складу злочину та наявність між сторонами цивільно-правових відносин, які вирішуються в судовому порядку.

Вказував, що станом на 14 серпня 2017 року роботи, обумовлені договором № 8644, відповідач не виконав, внаслідок чого було порушено права позивача, як споживача послуг.

Посилаючись на положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач просив про стягнення з ФОП ОСОБА_2 пені за кожний день прострочення виконання у розмірі 3% вартості робіт у сумі 483 348 грн.

Заочним рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 08 лютого 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за кожен день прострочення пеню у розмірі 3% вартості робіт - 483 348 грн. Вирішено питання судових витрат.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 483,16 грн пені за прострочення виконання зобов`язання за договором № 8644 від 26 грудня 2016 року за період з 08 лютого 2017 року по 14 серпня 2017 року.

30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року в зазначеній справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено що з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921,00 грн.

З огляду на положення статті 19 у системному зв`язку з нормами статей 274, 389 та 394 ЦПК України суд вправі віднести справу до категорії малозначних на будь-якій стадії її розгляду.

Предметом позову у цій справі є вимога про стягнення пені. Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2019 року не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн х 500 = 960 500, 00 грн) та становить 483 348 грн. Справа є незначної складності, ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та, виходячи із приписів частини четвертої статті 274 ЦПК України, не входить до переліку тих справ, що підлягають обов`язковому розгляду в порядку загального позовного провадження.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд визнає за можливе, користуючись власними повноваженнями, визнати цю справу малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувана постанова Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року ухвалена у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення пені.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький