Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 200/4309/14-ц

провадження № 61-23763св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д.Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б .І., Кривцової Г. В., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», ОСОБА_2 ,

представник приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» - Вілько Наталія Гергіївна,

треті особи: філія приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» у м. Дніпропетровську, ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Баранніка О. П., Посунся Н. Є., Макарова М. О., від 29 грудня 2016 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна»), ОСОБА_2 , треті особи: філія ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» у м. Дніпропетровську, ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що 18 червня 2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю належного йому автомобіля «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням, та автомобіля «Peugeot», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності.

ОСОБА_1 зазначав, що згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № 54/13А від 12 липня 2013 року завдані йому майнові збитки становлять 33 869,60 грн, а вартість дослідження - 800 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ/8156545 від 20 вересня 2012 року.

12 серпня 2013 року він звернувся до філії ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» у м. Дніпропетровську із заявою про виплату страхового відшкодування та 09 вересня 2013 року отримав виплату у розмірі 18 033,73 грн.

Позивач зазначав, що ПрАТ «АСК «Інго Україна», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність винного у ДТП ОСОБА_2 має сплатити страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності з урахуванням франшизи в розмірі 510 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 , пеню, три проценти річних та інфляційні втрати, посилаючись на те, що страхова компанія прострочила виплату страхового відшкодування в повному обсязі, а тому вина у невиплаті страхового відшкодування є доведеною. Крім того, йому було завдано моральну шкоду.

Ураховуючи викладене та уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд стягнути на його користь з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» страхове відшкодування у розмірі 15 835,87 грн, витрати на проведення експертизи у розмірі 800 грн, пеню у розмірі 2 082,53 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 129,39 грн, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 434,81 грн, а також моральну шкоду у розмірі 5 000 грн; з ОСОБА_2 - майнову шкоду у розмірі 4 059,13 грн, моральну шкоду у розмірі 15 000 грн та понесені витрати по сплаті судового збору.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 15 835,87 грн, майнові збитки у розмірі 800 грн, пеню у розмірі 2 082,53 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 129,39 грн, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 434,81 грн та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди; з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - франшизу в розмірі 510 грн та моральну шкоду у розмірі 500 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ПрАТ «АСК «Інго Україна», яке застрахувало цивільно-правову відповідальність винного у ДТП ОСОБА_2 , має сплатити страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності, з урахуванням франшизи в розмірі 510 грн, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 Також, суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПрАТ «АСК «Інго Україна» пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, посилаючись на те, що страхова компанія прострочила виплату страхового відшкодування в повному обсязі, а тому вина у невиплаті страхового відшкодування є доведеною. Крім того, суд вважав, що відповідачі повинні відшкодувати потерпілому у ДТП моральну шкоду на підставі статей 23, 1167 ЦК України.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року апеляційну скаргу ПрАТ «АСК «Інго Україна» задоволено частково. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року скасовано.

Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», ОСОБА_2 , треті особи: філія ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» у м. Дніпропетровську, ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» страхове відшкодування у розмірі 15 325, 87 грн, пеню - 2 082,53 грн, інфляційні втрати - 2 129,39 грн, 3 % річних від простроченої суми - 434,81 грн, моральну шкоду - 500 грн та витрати на проведення експертизи - 800 грн; з ОСОБА_2 - франшизу в розмірі 510 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року касаційну скаргу ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» задоволено частково. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року скасовано в частині стягнення з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 грошові кошти й ухвалено в цій частині нове рішення яким стягнуто з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 12 638,55 грн, інфляційні втрати - 1 617,73 грн, 3 % річних від простроченої суми - 330,33 грн, витрати на проведення експертизи - 800 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року касаційні скарги ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», та ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року скасовано в частині вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У решті рішення апеляційного суду залишено без змін.

Останнім рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2016 року апеляційну скаргу ПрАТ «АСК «Інго Україна»задоволено частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2014 року в оскаржуваній частині скасовано.

Стягнуто з ПрАТ «АСК «Інго Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 12 638,55 грн, понесені витрати на оплату експертизи у розмірі 800 грн, на оплату судового збору у розмірі 243,60 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 617,73 грн та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 330,33 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вимог до ПрАТ «АСК «Інго Україна», апеляційний суд виходив із того, що стягуючи з страхової компанії страхове відшкодування у розмірі 15 835,87 грн, як різницю між виплаченою страховою сумою і дійсною спричиненою матеріальною шкодою, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно з абзацом 2 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

За проведений відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на станції технічного обслуговування ТОВ «Гермес Авто Транс», яке є платником податку на додану вартість і яке сплатило податок у розмірі 6 236,45 грн, що підтверджується рахунком-фактурою від 11 квітня 2014 року і актом виконаних робіт від 21 квітня 2014 року, позивачем за квитанцією до прибуткового касового ордеру від 11 квітня 2014 року сплачено 37 418, 73 грн, а тому відповідно до вимог пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з ПрАТ «АСК «Інго Україна»підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 12 638, 65 грн та понесені витрати на оплату товарознавчого дослідження пошкодженого транспортного засобу у розмірі 800 грн.

Із врахуванням встановленої суми страхового відшкодування, підлягають стягненню на користь позивача суми інфляційних втрат, розмір яких складає 1 617,73 грн та 3% річних від простроченої суми, розмір яких складає 330,33 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПрАТ «АСК «Інго Україна», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати в частині стягнення страхового відшкодування у розмірі 12 638,55 грн, інфляційних втрат, 3 % річних та витрат на проведення експертизи й ухвалити в цій частині нове судове рішення про стягнення страхового відшкодування в розмірі 2 909,68 грн, а в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та витрат на проведення експертизи відмовити. У іншій частині рішення апеляційного суду залишити без змін.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 березня 2017 року ПрАТ «АСК «Інго Україна» поновлено строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2016 року, відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано цивільну справу з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська. Зупинено виконання рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

У травні 2018 року справа передана до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», ОСОБА_2 , треті особи: філія у м. Дніпропетровську ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», ОСОБА_3 , про стягнення страхового відшкодування, майнової та моральної шкоди призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, визначаючи розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», не врахував положення статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження №54/13а від 12 липня 2013 року, проведеного за замовленням позивача, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля складає 26 %.

Стягуючи з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на підставі частини другої статті 625 ЦК України три відсотки річних та інфляційні витрати, суд апеляційної інстанції не врахував, що на момент звернення позивача до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування ним не було подано звіт автотоварознавчого дослідження №54/13а від 12 липня 2013 року, що підтверджує відсутність вини відповідача у сплаті страхового відшкодування не в повному обсязі. Підставою для настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання є вина, яка не була доведена позивачем в обґрунтуванні своїх позовних вимог.

Стягуючи на користь позивача витрати на оплату вартості автотоварознавчого дослідження у розмірі 800 грн, апеляційний суд не врахував того, що страховик виконав обов`язки, визначені статтею 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів» та забезпечив явку експерта для визначення розміру шкоди, залучивши аварійного комісара ОСОБА_4 , який 18 червня 2013 року провів дослідження з визначення вартості майнових збитків, заподіяних позивачу внаслідок ДТП.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 червня 2013 року по вул. Запорізьке Шосе у м. Дніпропетровську (м. Дніпро) сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Peugeot», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 (а.с. 11).

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 липня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП, притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення (а.с. 15).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Peugeot», ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «АСК «Інго Україна», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/ 8156545, згідно з умовами якого ліміт відповідальності за шкоду становить 50 000 грн, розмір франшизи - 510 грн.

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 54/13А від 12 липня 2013 року складеного судовим експертом автотоварознавцем ОСОБА_3 , вартість майнових збитків, завданих внаслідок ДТП власнику автомобіля «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , становить 33 869,60 грн (а. с. 18-41).

Послуги спеціаліста-автотоварознавця оплачені ОСОБА_1 у розмірі 800 грн (а. с. 42).

12 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровської філії ПрАТ «АСК «Інго Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування.

09 вересня 2013 року ОСОБА_1 отримав виплатувід ПрАТ «АСК «Інго Україна» у розмірі 18 033,73 грн.

ОСОБА_1 було проведено відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля «ВАЗ» на станції технічного обслуговування товариства з обмеженою відповідальністю «Гермес Авто Транс», вартість якого становить 37 418,73 грн, що підтверджується рахунком-фактурою від 11 квітня 2014 року та актом виконаних робіт від 21 квітня 2014 року (а.с. 97-99).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПрАТ «АСК «Інго Україна» підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду відповідає частково.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (стаття 990 ЦК України).

Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У пункті 33-1.1. статті 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення (пункт 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (пункт 36.5. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Апеляційний суд, погоджуючись із наявністю підстав для стягнення з ПрАТ «АСК «Інго Україна» страхового відшкодування, не врахував положення статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якої у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Визначаючи розмір страхового відшкодування виходячи із фактичних витрат на відновлення належного позивачу транспортного засобу, апеляційний суд не врахував, що відповідно до звіту автотоварознавчого дослідження №54/13а від 12 липня 2013 року, проведеного за замовленням позивача, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля складає 26 %. Визначаючи розмір страхового відшкодування, який підлягає відшкодування, суд на указане не звернув.

Розрахунок страхового відшкодування є наступним: 37 418,73 грн - 26% -18 033,73 грн - 510 грн - 6 236,45 грн = 2 909,68 грн.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК Українизобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК Українизобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК Українивизначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК Українияк спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи страхової компанії в цій частині є безпідставними.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Інфляційні втрати за період з 10 вересня 2013 року по 25 липня 2014 року від суми 2 909,68 грн з урахуваннням розрахунку інфляційних збитків, де сукупний індекс інфляції становить 113,25, складають 385,44 грн.

Три відсотки річних за користування грошовими коштами у розмірі 2 909,68 грн за період з 10 вересня 2013 року по 25 липня 2014 року (319 днів) становить 76,29 грн.

Колегія суддів погоджується із судовим рішенням апеляційного суду в частині стягнення витрат на оплату вартості автотоварознавчого дослідження у розмірі 800 грн.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в частині позовних вимог до страхової компанії про часткове задоволення позову.

Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Ураховуючи часткове задоволення касаційної скарги та зміни судового рішення, з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги у розмірі 254,73 грн.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416,418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2016 року в частині стягнення з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 12 638,55 грн, інфляційних втрат у розмірі 1 617,73 грн та трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 330,33 грн змінити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 2 909,68 грн, інфляційні втрати у розмірі 385,44 грн та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 76,29 грн.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2016 року в частині стягнення витрат на оплату експертизи у розмірі 800 грн залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» судовий збір, сплачений за подання касаційної скарги у розмірі 254,73 грн (двісті п`ятдесят чотири грн 73 коп.).

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Ю. В. Черняк