Справа № 309/291/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., КОЖУХ О.А.

при секретарі ЮРОЧКО А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 309/291/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду від 4 липня 2019 року, повний текст якого складено 4 липня 2019 року, головуючий суддя Кемінь В.Д., -

встановив:

24.01.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи наступним. Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають із позивачкою. Рішенням Хустського районного суду від 08.08.2017 з відповідача на утримання дітей стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі по 1000,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

З часу присудження аліментів витрати на утримання неповнолітніх дітей значно зросли, діти ростуть і потребують додаткових витрат. Відповідач ці витрати оплачувати не бажає, тож не виконує свого обов`язку з утримання дітей, їх належного розвитку. Присудженої суми замало для належного матеріального забезпечення дітей, достатньою сумою аліментів є 2000,00 гривень на кожну дитину щомісячно. Інших дітей відповідач не має, стягнення за іншими виконавчими документами з нього не здійснюється.

Посилаючись на ці обставини, на положення ст.ст. 141, 180-183, 192 СК України та на інші положення законодавства щодо обов`язку батьків утримувати дітей, вказуючи на наявність підстав для збільшення розміру присуджених раніше з відповідача аліментів на утримання дітей, виходячи з установлених законом на 2019 рік розмірів прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, позивачка ОСОБА_1 просила змінити розмір стягуваних із ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.

Рішенням Хустського районного суду від 04.07.2019 позов задоволено частково, змінено розмір стягуваних за рішенням Хустського районного суду від 08.08.2017 аліментів, вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повнолітнього віку, починаючи з моменту набрання рішенням суду законної сили. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок зміни розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зростання витрат на утримання дітей змінилося матеріальне становище матері і дітей, що тягне необхідність збільшення розміру аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Калин В.Ю., оскаржила рішення суду як незаконне та необґрунтоване. У скарзі посилається на норми законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, та на розміри прожиткового мінімуму, встановлені для дітей відповідного віку на 2019 рік. Крім того, зазначає, що посилання відповідача на щомісячну заробітну плату в розмірі 3723,00 грн не узгоджується з розміром середньомісячної зарплати в м. Києві, який є значно вищим. Сторона просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляцію відповідач ОСОБА_2 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Зазначає, зокрема, що свій заробіток він підтвердив офіційно, що позивачкою не було спростовано, тоді як сама позивачка взагалі не надала відомостей про свої доходи. З огляду на розмір своєї зарплати він не спроможний сплачувати заявлений до стягнення розмір збільшених аліментів.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши справу за правилами ст. 372 ч. 2 ЦПК України у відсутність сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, оцінивши докази в сукупності, суд приходить до такого.

Суд першої інстанції розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та не приймає і не розглядає позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 13 ч. 1, ст. 367 ч.ч. 1, 6 ЦПК України).

Спірні правовідносини регулюються нормами СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину та його виконання.

Встановлено та підтверджується документально, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання яких заочним рішенням Хустського районного суду від 08.08.2017 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі по 1000,00 на кожну дитину щомісячно, починаючи з 07.11.2016 і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10-15). Цим рішенням суду встановлено, що шлюб між сторонами був розірваний рішенням Хустського районного суду від 28.07.2016, діти перебувають на утриманні та вихованні матері, а паспортними даними та іншими документами і матеріалами справи підтверджується, що сторони зареєстровані та проживають нарізно: позивачка із дітьми за адресою АДРЕСА_1 , відповідач зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 8, 16-18).

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначив, що працює психологом у Фонді соціальної реадаптації в м. Києві та отримує заробітну плату в межах 3700,00 грн - 3974,00 грн щомісячно (а.с. 22-23). На підтвердження цих даних відповідач подав суду довідку ГО «Фонд соціальної реадаптації» про заробітну плату за період з серпня 2018 року по січень 2019 року, згідно з якою його заробітна плата у серпні-грудні 2018 року становила 3732,00 грн на місяць, у січні 2019 року - 3974,14 грн на місяць (а.с. 27). Відповідач у відзиві також зазначив, що з огляду на свій заробіток та на необхідні витрати на проживання і власні потреби він не в змозі сплачувати аліменти по 2000,00 грн на кожну дитину щомісячно, зможе сплачувати по 1200,00 грн на кожну дитину і просить саме в такий спосіб задовольнити позов. Крім того, він бере участь у матеріальному забезпеченні дітей, зокрема, купує їм одяг, подарунки тощо, тому твердження позивачки про протилежне не відповідає дійсності.

У подальшому представник відповідача адвокат Стець М.І. заявою від 04.07.2019 просив суд задовольнити вимоги позову частково, стягнувши аліменти в розмірі 1/3 частини заробітної плати відповідача (а.с. 32).

Позивачка ОСОБА_1 доказів щодо своїх доходів суду не подавала.

Із часу стягнення аліментів заочним рішенням Хустського районного суду від 08.08.2017 обставини, що мали значення для визначення розміру грошового утримання з батька для дітей, змінилися. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років у 2017 році становив від 1689,00 грн до 1860,00 грн, у 2018 році становив від 1860,00 грн до 2027,00 грн, у 2019 році становить (становитиме) від 2027,00 грн на 01.01.2019 до 2218,00 грн на 31.12.2019. Матеріальне утримання дитини стало обходитись дорожче вже лиш із врахуванням динаміки прожиткового мінімуму.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживають діти, на їх утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дітей тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. З часом відносний розмір матеріальної участі того з батьків, з якого присуджені аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі, лише зменшується та, як правило, перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч. 3 ЦПК України). Зважаючи на інтереси дітей, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається.

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

За приписами СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180); за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ст. 181 ч. 3); розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ст. 182 ч. 2); суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 184 ч.ч. 1, 2, 3).

Таким чином, матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

ЦПК України встановлює правила, за якими особа має право звернутися до суду з вимогами про стягнення аліментів у розмірі на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ці вимоги не пов`язані з встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ст. 161 ч. 1 п.п. 4, 5, ч. 2).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище дитини, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по зміну розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у зміненому розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

За змістом наведених вище положень закону, зміна розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, із одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, що підтверджується й правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13, відповідно до якої право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів визнавалося судом і до зміни з 08.07.2017 редакції СК України. Поряд із цим, необхідність зміни способу стягнення раніше присуджених аліментів та наявність підстав для цього підлягають доказуванню, а суд, вирішуючи відповідну вимогу, не зв`язаний доводами позивача та приймає рішення відповідно до закону, встановлених обставин справи, на підставі наявних доказів.

Тож слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дітей зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі. Власне недостатність у матері коштів на утримання дітей не заперечується по суті й відповідачем, а його позиція в справі в сукупності з наявними доказами та матеріалами вказує на фактичну спроможність надавати матеріальне утримання дітям. Прав дітей і позивача така ініціативна позиція відповідача не порушує. Висновок суду першої інстанції про необхідність збільшення з наведених причин розміру стягуваних аліментів сам по собі вірний.

Однак, прийнявши рішення про зміну розміру стягуваних аліментів із одночасною зміною способу їх стягнення та постановивши стягувати в подальшому з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 і ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд припустився помилки в застосуванні наведених вище норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивачка ОСОБА_1 не пред`являла вимогу про зміну способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 , а просила збільшити розмір стягуваних у твердій грошовій сумі аліментів. Тож вирішивши змінити спосіб стягнення аліментів суд першої інстанції на порушення положень ст. 13 ч. 1 ЦПК України вийшов за межі підстав позову та позовних вимог і вирішив вимогу, яка позивачкою не заявлялася.

Крім того, беручи до уваги розмір заробітної плати відповідача, що не спростований, 1/3 частина від нього становить суму від 1244,00 грн до 1324,71 грн, яка припадає на обох дітей (622,00 грн і 662,36 грн на кожну дитину відповідно), а враховуючи вимогу щодо гарантованого мінімального розміру аліментів на одну дитину, розмір цих аліментів на одну дитину на момент ухвалення рішення судом першої інстанції визначається в сумі 1059,00 грн (2118,00 грн : 2), а з 01.12.2019 визначається в сумі 1109,00 грн (2218,00 грн : 2).

Заслуговують на увагу доводи відповідача щодо наявності в нього офіційного заробітку (доходу) у документально підтвердженому розмірі. Натомість позивачка, виконуючи свій обов`язок доказування у межах, які вважала потрібними і достатніми для задоволення відповідних вимог, не доводила своє матеріальне становище, розмір доходів тощо (ст. 12 ч. 3, ст. 13 ч.ч. 1, 3, ст. 76 ч. 1, ст. 77 ч. 2, ст. 81 ч.ч. 1, 5, ст. 83 ч.ч. 1, 2, 4, 10, ст. 84 ч. 1 ЦПК України). Підлягають врахуванню і вимоги щодо дотримання за загальним правилом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. Вимога про подальше стягнення аліментів на кожну дитину в розмірі 2000,00 грн щомісячно близька до мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, однак, можливість стягнення таких аліментів пов`язується зі встановленням достатності заробітку (доходу) платника аліментів, тоді як такий дохід не був установлений. Посилання позивачки в апеляційній скарзі на інші (вищі) рівні оплати праці в м. Києві не може братися до уваги, оскільки офіційні дані про зарплату відповідача не спростовані, доказів наявності в нього іншого розміру зарплати в справі немає, а відповідні доводи апеляції мають характер недопустимих у доказуванні припущень (ст. 81 ч. 6 ЦПК України).

Апеляційний суд не має підстав залишати вищенаведене поза оцінкою в контексті обставин, що мають значення в справі. Тому вимога позивача про подальше стягнення з відповідача по 2000,00 грн аліментів щомісячно на кожну дитину не є достатньо обґрунтованою. Беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для збільшення стягуваних з відповідача аліментів до проханого позивачкою розміру.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо. На переконання колегії суддів, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту аліменти у твердій грошовій сумі по 1200,00 грн на кожну дитину протягом достатньо тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, наближеному до половини розміру відповідного прожиткового мінімуму, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Суд бере до уваги саме особисту позицію відповідача ОСОБА_2 у справі і з огляду на вищенаведене не враховує заяву його представника ОСОБА_6 про стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини заробітної плати відповідача. Необхідно враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін.

Виходячи з викладеного, беручи до уваги встановлені під час апеляційного розгляду обставини, на підставі ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4 ЦПК України апеляцію слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, збільшивши розмір стягуваних аліментів до суми в 1200,00 грн щомісячно на кожну дитину, а врешті на підставі ст. 375 цього Кодексу залишити рішення суду без змін.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 375, ст. 376 ч. 1 п.п. 2, 4, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Хустського районного суду від 4 липня 2019 року змінити, другий абзац резолютивної частини рішення викласти в такій редакції:

«Змінити розмір аліментів, стягнутих заочним рішенням Хустського районного суду від 8 серпня 2017 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надалі стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200,00 грн (одна тисяча двісті гривень 00 коп.), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття».

В іншій частині залишити рішення суду без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 4 листопада 2019 року.

Судді