провадження № 2/333/1926/19
справа № 333/3746/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., за участю: секретаря судового засідання Кабанової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр.. Соборний, буд. 206), Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радіоприлад-14» (69104, м. Запоріжжя, вул.. Чумаченка, буд. 23-б) про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

02.07.2019 року, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до Запорізької міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радіоприлад-14» про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який був батьком позивача ОСОБА_2 та чоловіком позивача ОСОБА_1 Покійний ОСОБА_3 набув право власності на квартиру АДРЕСА_2 у 1995 року після виплати пайових внесків в повному обсязі, однак свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру не отримував, а державна реєстрація цього права ним не здійснювалася у зв`язку з тим, що відповідно до раніше діючого законодавства про право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації. Протягом цього періоду покійний ОСОБА_3 вважав, що саме виплата пайових внесків в повному об`ємі підтверджує його права на дану квартиру. Після смерті ОСОБА_3 позивачі звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, проте їм було відмовлено оскільки відсутні право встановлювальні документи, на підставі яких було набуто право власності на вказану квартиру.

На підставі вищевикладеного, позивачі просять суд: визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.07.2019 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Одночасно вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 39-40).

26.07.2019 року на адресу суду надійшла спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 51-101).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.10.2019 року підготовче провадження по даній справі закрито; справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивачі не з`явилися, але до суду від їх представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача - територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладався на розсуд суду (а.с. 45).

У судове засідання представник відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радіоприлад-14» не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не заперечував.

Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, вислухавши думку представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги копію спадкової справи відносно ОСОБА_3 , приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що 20.03.1971 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, що міститься в матеріалах справи (а.с. 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , батьками якого є: матір ОСОБА_1 та батько ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, що міститься в матеріалах справи (а.с. 13).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 16764, що додане до матеріалів справи (а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_3 .

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 14) та свідоцтвом про народження ОСОБА_2 (а.с. 13).

07.05.2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Шостої Запорізька державна нотаріальна контора з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а.с. 54).

Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори № 1154/02-31 від 15.05.2015 року було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 , оскільки спадкоємцем не було надано документ, що посвідчує право власності на квартиру (а.с. 64-65).

Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори № 1209/02-31 від 20.05.2015 року було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 , оскільки спадкоємцем не було надано документ, що посвідчує право власності на квартиру (а.с. 65-66).

За для вирішення вказаного питання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було рекомендовано звернутися до суду.

Відповідно дост.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.ст.1216,1222,1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно дост.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, ОСОБА_1 має право на спадкування за законом після смерті чоловіка, як спадкоємець першої черги, а ОСОБА_2 має право на спадкування за законом після смерті батька, як спадкоємець першої черги.

Згідност.1218 Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

У відповідності до ч.5ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2ст.1299 ЦК України).

Відповідно до п. 23Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Наказом Міністерства юстиції України № 1844/5 від 14.12.2012 року «Про затвердження Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна» визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Як роз`яснено в листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Враховуючи, що позивачі не мають можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі, в разі відсутності правовстановлюючого документа юридичний факт набуття нерухомості у власність за зверненням зацікавлених осіб може бути визнаний, а невизнані державою права спадкоємців - захищені в судовому порядку.

Згідно роз`яснення Міністерства юстиції України №19/32-319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватися в cудовому порядку.

Вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому, діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належала померлому ОСОБА_3 , який за життя був членом ЖБК № 14 «Радіоприлад», на праві приватної власності на підстав ордера № 1021, виданого Запорізьким міськвиконкомом 10 липня 1980 року, що підтверджується довідкою ЖБК № 14 «Радіоприлад» від 01.03.2013 року, крім того, вартість квартири була повністю виплачена у 1995 році.

Відповідно до ст.. 15 Закону України «Про власність» (1991 р.) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктом 3 абз. 3 Постанови Верховної Ради України від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону України «Про власність» передбачено, що положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Те, що право власності на квартиру не було зареєстровано, не може бути підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до інформаційного листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних про спадкування» від 16.05.2013 року, з якого вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає з моменту видачу свідоцтва про право власності, тобто право власності на вказану квартиру виникло з моменту сплати ОСОБА_3 пайових внески за спірну квартиру у 1995 році, а тому він набув право власності на неї відповідно до положення Закону України «Про власність», який діяв на той час.

Згідно з ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 , виплативши пайові внески в повному обсязі у 1995 році за квартиру АДРЕСА_2 , набув право власності на вказане майно.

Відповідно до статей 60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, оскільки у ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виникли в період перебування у шлюбі з ОСОБА_1 , вищезазначена квартира є їх спільною сумісною власністю, та виходячи з рівності часток кожного з них на спірне майно, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину вказаного майна, а тому вимоги позивачки в цій частині також підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є законними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи, не зачіпають прав та законних інтересів третіх осіб, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачами зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідачів на користь позивачів суму сплаченого судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 16, 328, 370, 384, 392, 1216-1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.. ст.. 60, 63, 65, 70, 74 СК України, ст.ст. 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радіоприлад-14» про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повний текст судового рішення складено 06 листопада 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Е.Г.Стоматов