ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7787/19 Справа № 203/2327/18 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебувають у шлюбі від листопада 2003 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей. Стосунки з відповідачкою розладилися. Сторони проживають окремо одне від одного, не ведуть спільне господарство, шлюбних відносин не підтримують. Зберігати сім`ю позивач не бажає, вважає, що шлюб носить формальний характер і просить суд шлюб розірвати.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року позов задоволено та ухвалено шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 29 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції міста Дніпропетровська (актовий запис 512), розірвати.

Рішення суду мотивовано тим, що з вересня 2008 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно і збереження сім`ї неможливе.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду як не відповідають обставинам справи, так і вимогам чинного законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом першої інстанції встановлено, що сторони перебувають у шлюбі від 29.11.2003 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська (актовий запис 512).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_5 мешкатиме разом з відповідачкою.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив того, що від вересня 2008 року сторони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбних відносин, мешкають окремо одне від одного. Позивач зберігати сім`ю не бажає, вважає, що сім`я розпалася остаточно і збереження сім`ї неможливе.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рішення суду у справі про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам статті 215 ЦПК України. У ньому, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження шлюбу суперечать інтересам як позивача, так і відповідача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявності підстав для його розірвання, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України).

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, покладення в ухваленому рішенні обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення, не можна визнати законним та обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. ст. 24, 55, 56 СК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що у суду першої інстанції не було правових підстав для встановлення її системної неявки в судове засідання, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки дана обставина не впливає на правильність ухваленого рішення.

Отже, суд першої інстанції правомірно врахував всі обставини справи та дійшов висновку про неможливість збереження сім`ї та дійшов обґрунтованого висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Так, в мотивувальній частині рішення суду, суд першої інстанції вказав, що після розірвання шлюбу малолітня донька ОСОБА_5 мешкатиме разом з відповідачкою.

Оскільки позовних вимог щодо визначення місця проживання дітей позивачем у даній справі заявлено не було, то у суду першої інстанції не було правових підстав для зазначення останнього в мотивах рішення про розірвання шлюбу.

А отже колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключивши з 11 абзацу мотивувальної частини рішення суду наступне: Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_5 мешкатиме разом з відповідачкою .

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2019 року - змінити, виключивши з 11 абзацу мотивувальної частини рішення суду наступне: Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_5 мешкатиме разом з відповідачкою .

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко