Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю.,

з участю заявниці - ОСОБА_1 та її адвоката - Куруц А.А.

заінтересованої особи : ОСОБА_2 та його адвокат - Скочиляс Г.

заінтересованої особи : представника служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Шатрова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

В обґрунтування, заявник посилається на те, що 26.05.2018 між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Закарпатській області, за актовим записом №665. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя у них не склалося, у вересні 2018 ОСОБА_2 покинув її з немовля без жодних засобів для існування. Через місяць - півтора знов повернувся в сім`ю, однак протягом цього незначного періоду їхнього спільного подружнього життя ОСОБА_2 неодноразово застосовував насилля до неї - бив її, морально та фізично принижував, погрожував вчинити з неї «страшні» речі, щодо дитини - взагалі його звинувачував у появі на світ, постійно кричав, у всіх проявах дитячої поведінки звинувачував її. При людях та при дитині називав її образливими нецензурними словами. Фінансової, фізичної та моральної підтримки від ОСОБА_2 не було. Через постійне застосування фізичного насильства, погроз вбити, покалічити її та дитину, в середині січня 2019 вона вимушена була з`їхати з немовля на зйомку квартиру для того щоб вберегти себе та дитину. За 8 місяців окремого проживання, ОСОБА_2 взагалі не цікавився їхнім життям, фінансово не допомагав, а навпаки постійно тероризував їх - погрожував телефонними дзвінками, смс - повідомленнями, нецензурно виражався в її адресу та намагався проникнути в її винаймоване житло. 24.07.2019 вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу і тільки в серпні 2019 р., ОСОБА_2 вперше дав їй 4000,00 грн. на утримання дитини, які привселюдно в Боздошському парку в м. Ужгород були кинуті їй в обличчя з нецензурною лайкою. Крім того, намагаючись видерти від неї дитини, залишив на її тілі синці та подряпини, та ледь не вивернув її руку. Одразу було викликано патрульну поліції, після чого було зареєстровано подію. 10.10.2019 ОСОБА_2 після засідання Служби у справах дітей Ужгородського міськвиконкому ОСОБА_2 . знов її побив, після чого вона звернулася до лікарні для зняття побоїв. В результаті медичного огляду було встановлено наявність у неї струс головного мозку.

З посиланням на викладене позивачка просить суд: видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: заборонити наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання ( АДРЕСА_3 ), інших місць частого відвідування постраждалою особою - ОСОБА_1 ; обмежити спілкування з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонити вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку і через третіх осіб.

Заінтересованою особою було подано заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, мотивуючи його тим, що заявниця здійснює наклеп на нього, він її ніколи не бив, і взагалі своєї руки ні на одну жінку не піднімав. Що стосується посилання заявниці на те, що він фінансово не допомагає їй, то це є неправдою, оскільки він постійно передавав гроші на утримання їхнього сина ОСОБА_3 . Так у квітні він передав кошти в розмірі 8000 грн., 11 травня 2019 - 2700 грн., 09.06.2019 - 7000 грн., 10.08.2019 - 4000 грн., 24.09.2019 - 4000 грн., що підтверджується наданими копіями листування з його дружиною та копією розписки про отримання коштів. Що стосується порушених кримінальних проваджень, то такі закриті. Заявниця постійно перешкоджає йому бачити сина та спілкуватись з ним, а тому просить у задоволенні заяви відмовити.

ОСОБА_1 та її представник - адвокат Куруц А.А. в судовому засіданні, заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задоволити.

У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 заперечив проти задоволення поданої заяви, оскільки заперечує що наносив тілесні ушкодження ОСОБА_1 Просив відмовити у видачі обмежувального припису. Стверджує, що на жінку ніколи не кричав в присутності дитини.

Адвокат Скочиляс Г. у судовому засіданні заперечила проти видачі обмежувального припису.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради - Шатров В.В. в судовому засіданні показав, що між сторонами існує конфлікт, який відбувається при їх дитині, а тому існує загроза психологічного насильства по відношенню до дитини. Дитину варту захистити. Просив подану ОСОБА_1 заяву про видачу обмежувального припису задоволити, оскільки факт насильства, заявницею доведено.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

За правилами розділу IV глави 13 ЦПК України розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що 26 травня 2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Закарпатській області, про що здійснено відповідний актовий запис за № 347.

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19.06.2018 року.

Заявниця в своїй заяві посилається на те, що за час спільного подружнього життя ОСОБА_2 неодноразово застосовував насилля до ОСОБА_1 , бив її, морально та фізично принижував, погрожував їй. При людях та при дитині, називав образливими нецензурними словами. Вказані вчинки негативно відобразилися на здоров`ї їх дитини, як фізичному так і моральному, на основі вказаного різко погіршилося самопочуття заявниці ОСОБА_1 та її фізичне здоров`я.

24.07.2019 заявниця ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу.

Як слідує зі змісту поданої заяви, 10.10.2019 року, ОСОБА_2 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_1 .

По вказаному факту порушено кримінальне провадження №0001202 від 11.10.2019 року за ч.1 ст. 125 КК України.

Згідно наданої суду ОСОБА_1 медичної документації, у останньої зафіксовано наступний діагноз: забій головного мозку, що підтверджується довідкою чергового нейрохірурга №2043 від 11.10.2019, медичною карткою ОСОБА_1 , заключенням магнітно-резонансної томографії №04 від 25.10.2019.

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема:

дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала дитина), особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону);

домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сімєю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону);

кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону);

обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обовязків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону);

особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону);

психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону).

Згідно п. 3, 6, 7, 8 ч.1, ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини мають батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування (ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено, що про факт насильства над заявницею, остатньою було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 до Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області, що підтверджується талоном повідомленням про прийняття заяви №7748 від 11.10.2019 року про нанесення їй тілесного ушкодження по місцю її проживання.

На підтвердження обставини, що сталися 10.10.2019 року, судом взято до уваги та надано оцінку з точки зору належності та допустимості, як доказу - долучених заявником: довідки чергового нейрохірурга №2043 від 11.10.2019 року, медичної картки ОСОБА_1 , заключення магнітно-резонансної томографії №04 від 25.10.2019 року, витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань про відкриття кримінального провадження №0001202 від 11.10.2019 року, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 125 КК України - тобто умисне легке тілесне ушкодження нанесене ОСОБА_1 .

Суд також враховує пояснення представника служби у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, наданих в судовому засіданні, з яких слідує, що існує факт домашнього насильства, що може негативно вплинути на психічне здоров`я дитини.

Поряд з цим, судом також враховуються ті обставини, що 20.08.2019 року заявниця також зверталася із заявою про порушення кримінального провадження і не зважаючи на те, що провадження було закрито на підставі ч.1 ст. 284 КПК України, однак суд вважає, що вказаним доказом доводиться сам факт наявності між сторонами конфліктної ситуації, яка як встановлено в судовому засіданні, відбувається у присутності дитини.

Наявність конфліктної ситуації між сторонами доводиться також наданою адвокатом Скочиляс Г. довідкою ГУНП в Закарпатській області за № 4/13 аз/106/03/4-2019.

З наданої суду довідки клінічного психолога від 25.10.2019 року, слідує, що при психологічному огляді ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено емоційне збудження дитини, а тому рекомендовано зняття психологічної напруги навколо хлопчика та психологічне консультування батьків щодо дотримання етики під час процесу розірвання шлюбу для зменшення рівню психологічної травматизації дитини.

Відтак систематичні випадки насильницьких дій заінтересованої особи щодо заявника впродовж останніх декількох місяців, систематичне жорстоке поводження з заявником при дитині та сторонніх особах, приниження честі та гідності заявника (підтверджується дослідженими у судовому засіданні телефонними переписками), свідчать про те, що станом на сьогодні існує реальна загроза життю та здоров`ю заявника та загроза психічному здоров`ю дитини. Заявник постійно переживає за своє життя та здоров`я, а заінтересована особа систематично продовжує свої неправомірні дії, чим завдає заявнику постійних душевних страждань.

Така поведінка ОСОБА_2 свідчить про те, що життя і здоров`я заявника, а також здоров`я дитини, зокрема, психічне, перебувають під постійною загрозою.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності домашнього насильства, а саме у даному випадку психологічного та фізичного насильства, що вчинив ОСОБА_2 щодо своєї дружини ОСОБА_1 та сина, оцінюючи при цьому вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів заявниці та дитини вимоги заявника слід задовольнити.

Поряд з цим, при вирішення питання на який саме період слід видати обмежувальний припис, суд враховуючи висновок клінічного психолога, згідно якого подальше спостереження дитини у психолога рекомендовано протягом 2-3 місяців, а тому вважає, що період тривалістю в три місяці буде достатнім для врегулювання конфліктної ситуації та зняття між сторонами напруги, що в подальшому не позбавляє заявника, у разі необхідності, звернутися до суду із заявою про продовження встановлених обмежень.

За таких обставин, подана ОСОБА_1 заява підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 3, 24, 26, 28 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 258, 264, 265, 268, 273, 352, 350-1 - 350-8, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про видачу обмежувального припису - задоволити частково.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити наступний захід обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та покласти на нього наступні обов`язоки:

-заборонити наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання ( АДРЕСА_3 ), інших місць частого відвідування постраждалою особою - ОСОБА_1 ;

-обмежити спілкування з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто.

Обмежувальний припис видати строком на 3 (три) місяці.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Повний текст рішення суду складено 08.11.2019 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк