Справа № 454/1996/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/811/2384/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. Категорія: 41
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Ванівського О.М.

суддів: Курій Н.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Матяш С.І.

з участю: представника апелянта Жарського І.Р.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 червня 2018 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат,

в с т а н о в и в :

В серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство КБ «Приватбанк» на даний час (Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк») звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що між ним та ОСОБА_1 27.10.2005 року було укладено кредитний договір CGZ0GA00000027. Згідно вказаного договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 8500,00 дол.США на термін до 26.10.2009 p., а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинна надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно умов договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 8500.00 (дол. США). В порушення умов кредитного Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_1 своїх зобов`язань не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором станом на 01.07.2015 року остання має заборгованість - 32555.37 дол. США, яка складається з : - 3537.31 дол. США - заборгованість за кредитом; - 9430.99 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 353.60 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 19233.47 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за договором №CGZ0GA00000027 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідача ОСОБА_1 . Відповідно до ст..610, 654 ЦК України боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники. Відповідно до п.5 договору поруки позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконання зобов`язань за даним договором. Згідно п.6 Договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом 5 календарних днів з моменту її отримання. Вказана вимога була залишена без задоволення.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 18 червня 2018 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат - відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач - Акціонерне товариства комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, щосуд під час винесення рішення не врахував, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Звертає увагу суду, що 22.11.2016р. відповідачем відбулось погашення кредиту у сумі 3537,31 доларів США., що свідчить про переривання строку позовної давності та взагалі про визнання свого боргу перед Банком. Отже, згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, якщо особою вчинені дії, які свідчать про визнання нею свого боргу, то перебіг позовної давності переривається. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Таким чином, строк позовної давності був перерваний та почався знову. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. АТ КБ «ПриватБанк» звернувся із позовом у межах загального строку позовної давності. Отже, судом було встановлено, що заборгованість не погашена, предмет застави не реалізований, між сторонами виник спір саме з вини Відповідача, який повинен погасити заборгованість у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18.06.2018 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ ПРИВАТБАНК задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно зі ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 27.10.2005 року було укладено кредитний договір № CGZ0GA00000027.

Згідно умов вказаного договору, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 26.10.2009р. включно, у вигляді неповнолюваної кредитної лінії у розмірі 8888,00 дол. США на споживчі цілі у сумі 8500 дол. США та на сплату страхових платежів у сумі 388,00 дол. США зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,33% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,16% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п.3.11 даного договору, Періодом сплати вважати період з «25» по «30» число кожного місяця, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно умов вищезгаданого договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, ОСОБА_1 повинна надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно умов договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 8500.00 (дол. США).

В порушення умов кредитного Договору, відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, у зв`язку з чим станом на 01.07.2015 року, остання має заборгованість в розмірі 32555,37 дол. США, яка складається з: - 3537.31 дол. США - заборгованість за кредитом; - 9430.99 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 353.60 дол. США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 19233.47 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №CGZ0GA00000027, між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до п.5 договору поруки позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконання зобов`язань за даним договором.

Згідно п.6 Договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом 5 календарних днів з моменту її отримання.

Вказана вимога була залишена без задоволення.

Крім того судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, позивач і відповідач ОСОБА_1 уклали 27 жовтня 2005 року договір іпотеки № CGZOG00000027. Згідно з п.6 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно квартиру загальною площею 89,9 кв.м. , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_1 від 26 червня 2005 року виданого виконкомом Тартаківської сільської ради. Свої зобов`язання за кредитним договором

Як вбачається із рішення Сокальського районного суду Львівської області від 01.11.2010 року(т.1 а.с.59-61), позов ПАТ КБ «Приватбанк» було задоволено та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CGZOG00000027 від 27.10.2005 р. в розмірі 9043 доларів США та 19 центів , що в еквіваленті до гривні становить 71513 грн. 63 коп. за курсом 7 гривень 91 копійок відповідно до службового розпорядження НБУ № 417/367 від 27.09.2010 р.) звернуто стягнення на предмет іпотеки : квартиру загальною площею 89,9 кв.м. , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки № CGZOG00000027 від 27.10.2005 р.) Публічним акціонерним товариством комерційний банком «Приватбанк» ( 49094, м. Дніпропетровськ вул..Набережна Перемоги, 50, ) з укладенням від імені відповідача ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселено відповідача ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає у квартирі загальною площею 89,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» оплачені судові витрати у розмірі 205 грн. 42 коп. судового збору , 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду процесу та 8 грн. 50 коп. судового збору за виселення.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

12 жовтня 2017р. відповідачкою ОСОБА_1 було подано заяву про застосування позовної давності. (т.1 а.с.187-188)

Згідно ст.. 366 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Частини 2 та 4 ст. 267 ЦК України передбачають, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом з тим, загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 цієї статті).

Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення в договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Отже, оскільки за умовами кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 мала виконувати зобов`язання, зокрема, зі сплати кредиту та зі сплати відсотків з 25 по 30 число кожного місяця, впродовж строку кредитування, перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного після настання терміну внесення чергового платежу.

Відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Згідно умов кредитного договору №CGZ0GA00000027 від 27.10.2005 року такий укладений на строк до 26.10.2009 року.

ПАТ КБ "Приват Банк" звернувся з позовом до суду в серпні 2015 року.

Відповідно до розрахунку, долученого позивачем до позовної заяви, останній платіж був здійснений відповідачкою ОСОБА_1 в серпні 2007 року.

Як вбачається з рішення Сокальського районного суду Львівської області 01.11.2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с. 59-61) ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути заборгованість, що утворилась станом на 21 травня 2008 року, а відтак змінився строк виконання зобов`язання, що визнав в судовому засіданні представник позивача.

Враховуючи наведене позовна давність за вимогами ПАТ КБ "Приват Банк" спливла 21.05.2011 року, тоді як позивач звернувся з позовом до суду 13.08.2015р.

Доводи апелянта про переривання строку позовної давності, оскільки відповідачем 22.11.2016 р. було погашено кредиту в розмірі 3537,31 дол. США, колегія суддів вважає безпідставними, так як в матеріалах справи відсутні докази такої оплати.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Враховуючи ту обставину, що відповідачка ОСОБА_1 просила застосувати строк позовної давності для відмови в позову, загальний строк якої сплив, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, відмовивши Акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" в задоволенні позовних вимог.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Інші доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" слід залишити без задоволення, а рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 червня 2018 року залишити без змін.

Висновки суду достатньо мотивовані, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», (CASE OF SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.. ст.374 п. 1 ч.1, 375, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 червня 2018 року залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 05 листопада 2019 року.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Н.М. Курій

Р.П. Цяцяк