УХВАЛА

05 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 523/9945/19

провадження № 61-18982ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу керівника соціал-християнського руху за права трудящих ОСОБА_4 на ухвали Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року в цивільній справі за заявою головного лікаря комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської міської ради Волощука Анатолія Євгеновича про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 липня 2019 року відкрито провадження у справі.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року заяву задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою керівника соціал-християнського руху за права трудящих ОСОБА_4 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 липня 2019 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою керівника соціал-християнського руху за права трудящих ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року.

У жовтні 2019 року керівник соціал-християнського руху за права трудящих ОСОБА_4 надіслав засобами поштового зв`язку на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01 липня 2019 року, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року, на ухвали Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову

Ухвалою Верховного Суду від 05 листопада 2019 року касаційну скаргу в частині оскарження ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 01 липня 2019 року та рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 липня 2019 року повернуто скаржнику. Таким чином, питання щодо прийняття касаційної скарги розглядається в частині оскарження ОСОБА_4 ухвал суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Верховним Судом та підлягає залишенню без руху, виходячи з таких підстав.

За правилами частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

З копій судових рішень суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_4 не був учасником справи та не приймав участі в розгляді справи як представник ОСОБА_2 .

По-перше, касаційна скарга не містить обґрунтувань, яким чином суд апеляційної інстанції, постановивши оскаржувані ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, вирішив питання про права, обов`язки, свободи або інтереси ОСОБА_4 , як особи, яка не була учасником справи.

По друге, з огляду на посилання скаржника на те, що він є керівником офіційно зареєстрованої громадської організації «Соціал-християнський рух за права трудящих м. Одеси та Одеської області», а ОСОБА_2 є учасником даної громадської організації, а відтак керівник має право представляти інтереси учасника громадської організації в суді суд вважає за необхідне роз`яснити скаржнику наступне.

Інститут представництва в суді врегульований параграфом другим глави четвертої ЦПК України. Зокрема, положеннями статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Приписами статті 60 ЦПК України визначений виключний перелік осіб, які можуть бути представниками у суді, зокрема представниками у суді можуть бути адвокати або законні представники. Представництво керівником громадської організації інтересів членів громадської організації до даного переліку не входить та чинним законодавством не передбачено.

За змістом частини першої статті 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна (частина перша статті 62 ЦПК України).

З наданих до касаційної скарги документів не вбачається жодних підстав для визнання ОСОБА_4 особою, уповноваженою представляти інтереси ОСОБА_2 в суді в контексті статей 60, 62, 392 ЦПК України, а в світлі статті 81 ЦПК України допускати представника до участі у справі, ґрунтуючись на припущеннях, суд не має права.

За умови, що ОСОБА_4 звертається до суду в інтересах ОСОБА_2 в якості її представника або законного представника, то йому необхідно надати до суду визначені вищенаведеними нормами законодавства документи на підтвердження статусу представника, оскільки до касаційної скарги не додано ні довіреності чи ордеру на представництво інтересів ОСОБА_2 , ні рішення про визнання особи недієздатною та рішення про призначення опікуном, піклувальником.

Крім того, нормами статті 392 ЦПК України визначено вимогу до підписанта касаційної скарги, зокрема визначено, що касаційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи. До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, однак всупереч даній нормі права касаційна скарга підписана ОСОБА_4 , але до касаційної скарги не долучено жодних доказів на підтвердження права підписувати та подавати касаційну скаргу в інтересах ОСОБА_2 .

Таким чином, касаційна скарга не відповідає нормам статей 389, 392 ЦПК України в частині обґрунтування касаційної скарги та права на подачу такої скарги в інтересах іншої особи.

За подання касаційної скарги не сплачений судовий збір у встановленому законодавством розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 вказує, що звільнений від сплати судового збору на підставі пунктів п`ятого та сьомого частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», за якими від сплати судового збору звільняються особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов`язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги та громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

До касаційної скарги не долучено належних та достатніх доказів на підтвердження того, що скаржник є особою, яка підпадає під дію вищенаведених норм права та має право скористатися передбаченими законодавством пільгами щодо сплати судового збору.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Оскільки Соціал-християнський рух за права трудящих м. Одеси та Одеської області, керівником якого є ОСОБА_4 , включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій з ознакою «без права юридичної особи» відповідно до копії довідки №31, виданої Одеським обласним управлінням статистики, то судовий збір суд вважає за можливе обчислювати як за подання касаційної скарги фізичною особою.

За змістом статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою касаційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору дорівнює 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1921 грн.

Таким чином, за подання касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції підлягає сплаті судовий збір у розмірі 384,20 грн.

З урахуванням того, що ОСОБА_4 оскаржує дві ухвали суду апеляційної інстанції, то судовий збір за подання касаційної скарги становить 768,40 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК у Печерському районі/Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, рахунок отримувача: UA7026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд.055)»; символ звітності банку: 207.

На підтвердження доплати судового збору необхідно надати суду оригінал документу, що підтверджує його сплату, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оскільки скаржником не сплачено судовий збір у розмірі, встановленому законом, а відтак скаржнику необхідно надати до суду оригінал платіжного документу про сплату судового збору у розмірі, вказаному в ухвалі суду.

Відповідно до частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, в чому полягає порушення судами попередньої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга не містить посилань, в чому полягає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час вирішення процедурного питання щодо відмови у відкритті касаційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_4 на ухвалу та рішення суду першої інстанції.

Таким чином, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, а саме: касаційна скарга не оформлена відповідно до вимог закону стосовно змісту касаційної скарги, скаржником не сплачений судовий збір у розмірі, встановленому законом та не надано доказів на підтвердження повноважень представляти інтереси ОСОБА_4 в суді.

За правилами частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу керівника соціал-християнського руху за права трудящих ОСОБА_4 на ухвали Одеського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш