справа № 2/325/393/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року Приазовський районний суд Запорізької області:

у складі:

головуючого судді: Апалькової О.М.

при секретарі : Цукановій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Приазовське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із зазначеним вище позовом (з урахуванням уточнення до позовної заяви).

В обґрунтування позову послалися на те, що 05 березня 2019 року вони уклали з ОСОБА_5 договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 та набули в рівних частках кожен право власності на вказану вище квартиру, що підтверджується договором та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158574494 від 05.03.2019 р.

На час купівлі вказаної квартири, в ній було зареєстровано місце проживання, як попередньої її власниці - ОСОБА_5 , так і її родичів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Під час укладання договору купівлі - продажу, ОСОБА_3 запевнила їх, що питання зняття реєстрації місця проживання у квартирі як її, так і її родичів буде вирішено нею особисто найближчим часом.

Однак, на сьогоднішній день, місце проживання відповідачів залишається зареєстрованим у належній позивачам квартирі.

Жоден з відповідачів не є членом їх родини або родичем будь-якого ступеня споріднення.

Відповідно до Акту обстеження квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 не мешкає у вказаній квартирі з 1999 року, ОСОБА_4 - з 2007 року, ОСОБА_5 - з 2013 року.

Будь-яких правових підстав користування відповідачами належною їм квартирою не існує.

Факт реєстрації місця проживання відповідачів в належній їм квартирі створює додатковий тягар щодо утримання будинку та обмежує їх право вільно розпоряджатися належним нерухомим майном. Тому просять задовольнити позов.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просить задовольнити, не заперечують щодо ухвалення заочного рішення (а.с.65-66).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України http://court.gov.ua/sud0821/ (а.с.36, а.с.70).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою про день, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України http://court.gov.ua/sud0821/ (а.с.35, а.с.71).

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин:

Так, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі продажу квартири від 05.03.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №163 (а.с. 10-11) та копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 158574434 від 05.03.2019 року та № 158574494 від 05.03.2019 року (а.с. 12-13).

Згідно копії домової книги, у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрована з 07.10.1999 року) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстрована з 22.11.2007 року) (а.с. 14-17). Реєстрація вищевказаних осіб у даній квартирі також підтверджується довідкою, виданою начальником відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Приазовської селищної ради від 14.03.2019 року № 266/10-16 (а.с. 9).

Відповідно до акту обстеження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , від 14.03.2019 року ОСОБА_3 не мешкає у вказаній квартирі з 1999 року по теперішній час, ОСОБА_4 - з 2007 року по теперішній час (а.с. 8).

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 понад один рік у квартирі АДРЕСА_1 не проживають, хоча залишаються в ній зареєстрованими.

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися цивільні правовідносини.

Тому при розгляді справи слід керуватися нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивачів права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власниками своєю власністю.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , як власники житлової квартири, мають право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм належним майном на свій розсуд, і мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні своїх прав.

Відповідачі, в свою чергу, не проживають у вказаній квартирі більше одного року та залишаються у ній зареєстрованими, порушують права позивачів, а тому перешкоджають вільному володінню й розпорядженню своєю власністю, тому суд вважає можливим визнати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 265 ЦПК України, ст.ст. 383, 391 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М.Апалькова