Номер провадження 2/756/587/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2019 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого -судді Яценко Н.О.

за участю секретаря Хоменко І.І.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , в якому просить зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкоди в користуванні та розпорядженні належним йому приміщенням АДРЕСА_1 , та звільнити вказане приміщення.

У підтвердження своїх вимог позивач зазначив, що йому на праві приватної власності належить зазначене вище приміщення.

Намагаючись реалізувати своє право власності на належне нерухоме майно, 29 червня 2017 року позивач прибув на територію підземної автостоянки по АДРЕСА_1 .

Однак, в належному позивачу приміщенні знаходився відповідач, який пояснив, що використовує його, як приміщення для знаходження охорони машин, які залишають в підземній автостоянці мешканці будинку АДРЕСА_1 .

В подальшому до підземної автостоянки підійшов раніше невідомий позивачу чоловік, який повідомив, що мешканці будинку не допустять позивача до приміщення і взагалі він та інші вважають його особою, яка не має ніяких прав на дане приміщення.

Позивач додає, що відповідач та інші мешканці будинку АДРЕСА_1 , які є власниками окремих паркомісць в приміщенні підземної автостоянки, вважають, що належне позивачу приміщення є їхньою власністю, самовільно використовують його для знаходження в ньому охоронців підземного паркінгу, розмістили в ньому своє обладнання для відеоспостереження за територією паркінгу, а також меблі і інші предмети побуту для відпочинку охоронців, а також самовільно встановили в ньому пульт охорони з кнопкою виклику охоронної компанії «Сіріус», щоб позивач, як власник, не мав змоги потрапити до приміщення і користуватись ним.

За вказаним позовом ухвалою суду від 06.09.2017 відкрито провадження по справі.

31 липня 2018 року відповідач через свого представника подав відзив на позов, у якому у його задоволенні просив відмовити у повному обсязі з тих підстав, що вказані позивачем обставини не мають відношення до відповідача. Жодні перешкоди ОСОБА_3 у користуванні власністю позивачу не чинив.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити з підстав, що вказані у відзиві.

У судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачу на праві приватної власності належить нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , що підтверджується Договором дарування нежитлового приміщення від 24.06.2017, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.06.2017 (а.с.9-11).

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Зі змісту висновку начальника сектору ДОП відділу превенції Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві капітана поліції Нагорного О.Л. від 04.07.2017 вбачається, що 29.06.2017 до ЧЧ Оболонського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 по інформації - «конфлікт». Для обслуговування даного виклику на місце події оперативним черговим управління поліції направлено наряд поліції «Форт», але матеріали по даному виклику не були надані до ЧЧ Оболонського управління поліції в м. Києві (а.с.61).

При перевірці обліково-реєстраційної документації Оболонського УП в м. Києві було встановлено те, що заяв з приводу конфлікту 29.06.2017 за адресою: АДРЕСА_1 не надходило. Під час подальшої перевірки матеріалів на неодноразові дзвінки до заявника за номером «НОМЕР_1» слухавку ніхто не брав, у зв`язку з чим опитати заявника з якого приводу викликав наряд поліції не надалось можливим. В ході перевірки матеріалу проводилася бесіда з мешканцями АДРЕСА_1 , під час якої останні від надання будь-яких письмових пояснень категорично відмовились, при цьому в усній формі повідомили, що ніякої корисної інформації з даного приводу надати не можуть, так як ніякого порушення громадського порядку та спокою громадян 29.06.2017 вони не помічали, конфліктів шуму, крику не чули. Із заявами та скаргами не звертались (а.с.61).

З наданого Оболонським управлінням поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві висновку суду не вдається встановити, що право власності позивача на користування належним йому нежитловим приміщенням АДРЕСА_1 , були порушені будь-якими особами, в тому числі відповідачем.

З матеріалів не вбачається причетність відповідача ОСОБА_3 до здійснення перешкод в користуванні позивачем належною йому власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На вимогу вищевказаних норм законодавства позивачем не надано суду належних та допустимих доказів порушення відповідачем його права користування нежитловим приміщенням, відтак, з урахуванням вищенаведеного суд вбачає правильним у задоволенні позову відмовити.

На підставі вищевикладеного та ст. 316-321 ЦК України, керуючись ст. 12, 81, 89, 263, 269 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07 травня 2019 року.

Суддя