У Х В А Л А

24 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 216/5936/18

Провадження № 14-648цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Ситнік О. М.,

суддів: Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевірила дотримання порядку передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду

цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради (далі - Управління соцзахисту) про захист прав споживача

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року у складі судді Кузнецова Р. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року у складі колегії суддів Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М. та

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила визнати незаконним і скасувати рішення Управління соцзахисту від 27 вересня 2018 року № Л-376; зобов`язати Управління соцзахисту призначити їй житлову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалюваний період із жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно на тих самих умовах, які були встановлені при призначенні попередньої субсидії на опалювальний період із жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно.

Позов мотивовано тим, що рішенням Управління соцзахисту від 05 січня 2016 року позивачці призначено за її місцем проживання житлову субсидію для відшкодування щомісячних витрат на оплату житлово-комунальних послуг на опалювальний період у різні періоди, починаючи з грудня 2015 року по листопад 2016 року включно.

01 січня 2017 року позивачці продовжено надання субсидії на опалювальний період із грудня 2016 року по квітень 2017 року включно.

Рішенням Управління соцзахисту від 25 жовтня 2017 року надання позивачці житлової субсидії на опалювальний період продовжено з жовтня 2017 року по квітень 2018 року включно.

У жовтні 2018 року на адресу позивачки надійшло рішення Управління соцзахисту про відмову в наданні житлової субсидії на наступний опалюваний період із жовтня 2018 року по квітень 2019 року включно з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 «Про затвердження Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива», відповідно до якої призначення житлової субсидії на наступний період з 01 травня 2018 року передбачено лише на підставі нових заяв та декларацій.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року у відкритті провадження у справі відмовлено. Роз`яснено позивачці, що позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Суд першої інстанції керувався тим, що спір між сторонами з приводу здійснення органом владних повноважень, делегованих йому законом, щодо контролю за розподілом бюджетних коштів, спрямованих на виплату субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції адміністративного суду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно юрисдикційності цього спору, а саме, що спір, який виник між сторонами у справі, є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У квітні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просила скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що відповідач є юридичною особою приватного права, а спірні правовідносини стосуються цивільних прав позивачки, тому спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

У відзиві на касаційну скаргу Управління соцзахисту просило відмовити у задоволенні касаційної скарги, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою, а ухвалою від 30 серпня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2019 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на частину шосту статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції, чинній на час постановлення зазначеної ухвали, якою було встановлено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Ухвалу суду касаційної інстанції мотивовано тим, що касаційна скарга містить доводи про порушення судами правил предметної юрисдикції.

21 жовтня 2019 року справа надійшла до Великої Палати Верховного Суду.

Вивчивши матеріали касаційної скарги та мотиви, на підставі яких постановлено ухвалу колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30 вересня 2019 року, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для прийняття справи до свого розгляду з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На час вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про наявність підстав для прийняття до розгляду цієї справи набрав чинності Закон України від 02 жовтня 2019 року № 142-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підстав передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та щодо строків повернення справи». Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України у редакції цього Закону, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, зокрема, якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палаті, об'єднаній палаті), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Велика Палата Верховного Суду вже висловила правову позицію щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Зокрема, у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 645/212/18 (провадження № 14-183цс19) за позовом фізичної особи до Управління праці та соціального захисту населення про зобов`язання вчинити дії з продовження субсидій, відшкодування майнової та моральної шкоди, Велика Палата Верховного Суду залишила без змін ухвалу суду апеляційної інстанції, який закрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками апеляційного суду про те, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи питання юрисдикційності вказаного спору, Велика Палата Верховного Суду керувалася тим, що предметом спору є зобов`язання відповідача, який діє як суб`єкт владних повноважень, вчинити дії з продовження надання позивачу субсидій, які призначаються у встановленому законом порядку.

Відповідачем у справі є орган державної влади- суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Тобто між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, тому цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважає, що справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтею 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради про захист прав споживача за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 жовтня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року - повернути на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. М. Ситнік

Судді: Н. О. Антонюк О. Р. Кібенко

Т. О. Анцупова В. С. Князєв

С. В. Бакуліна Л. М. Лобойко

В. В. Британчук Н. П. Лященко

Ю. Л. Власов О. Б. Прокопенко

Д. А. Гудима Л. І. Рогач

В. І. Данішевська В. Ю. Уркевич

Ж. М. Єленіна О. Г. Яновська

О. С. Золотніков