провадження № 2/243/1314/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2019 року Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Мірошниченко Л.Є.
секретаря судового засідання Плаксіної Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 м. Слов`янська цивільну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області
яка не заявляє самостійних вимог П`ята донецька нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Донецькій області
вимоги позивача: про зняття арештів і заборон,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
2. Педставник відповідача Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не з`явилась, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
3. В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за своєї відсутності, вимоги просив задовольнити (а.с.37).
4. У судове засідання представник позивача адвокат П`яних О.М., що діє на ордеру серія ДН №069155 від 18.03.2019 року (а.с.14) та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1956 від 08.07.2005 року (а.с.35) не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 130 ЦПК України.
5. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог П`ятої донецької нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.25).
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
6. 09.04.2019 року по справі проведено підготовче засідання, призначено справу до розгляду,встановлено порядок з`ясування обставин.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
7. Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження заборони відчуження нерухомого майна відповідно до інформаційної довідки № 160153754 від 19.03.2019 року (а.с.9), накладено арешт на невизначене майно яке належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності, реєстраційний номер обтяження 5913821, підстави обтяження - постанова АН728146, 18.10.2007 року ВДВС Куйбишевського районного УЮ у м. Донецьку, ОСОБА_2.
8. 07.08.2017 року позивач звернувся на адресу П`ятої донецької нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про надання відомостей для зняття арешту з нерухомого майна (а.с.10)
9. Відповідно до листа № 644/01-16 від 13.09.2017 року (а.с.11), П`ята донецька державна нотаріальна контора повідомила позивачу, що всі документи, які зберігались в архіві нотаріальної контори до 1 грудня 2014 року залишились в м. Донецьку на території, непідконтрольній владі України, а тому доступу до них контора не має.
10. Позивач з метою виконання рішення, на підставі якого було відкрито виконавче провадження, звернувся до Куйбишевського РВ ДВС м. Донецька ГТУЮ в Донецькій області з заявою про відновлення виконавчого провадження №АН728146 (а.с.12).
V. Оцінка суду.
12. Нормативно-правовим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції від, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).
13. Так, у силу п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
14. Державній реєстрації прав, зокрема, підлягає право власності (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
15. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єкти цих прав.
16. Обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Обтяження речових прав на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
З цього слідує, що обтяження, які підлягають державній реєстрації, вважаються припиненими з моменту державної реєстрації їх припинення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Законом до обтяжень віднесені: заборона відчуження, арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, а також інші обтяження.
17. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі:
1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;
2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;
3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;
4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;
5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката;
6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном;
7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.
18. Припиняються обтяження на підставі відповідних документів, які свідчать про припинення причини/обставини/підстави існування обтяження. Таким чином, документом, який є підставою для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна має бути виданий органом, який ініціював виникнення/реєстрацію такого обтяження.
19. Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовом до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про припинення обтяження та зняття заборони відчуження з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме на невизначене нерухоме майно, посилаючись на те, що запис про обтяження є архівним та інформації про підстави внесення запису не міститься, а у П`ятій донецькій державній нотаріальній конторі та у Донецькому обласному державному нотаріальному архіві, інформацію про обтяження з`ясувати неможливо, оскільки всі документи залишилися в архівосховищах нотаріального архіву у м. Донецьку.
20. Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
21. Згідно з частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
22. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.
23. Згідно зі статтею 80 ЦПК України,достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
24. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в сукупності, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не надано будь - яких доказів на підтвердження того, що він в порядку, визначеним Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» звертався до державного реєстратора за вимогою у вилученні з Єдиного реєстру заборон відомостей про обтяження належного йому нерухомого майна.
25. Також, позивачем не доведено, що на теперішній час відпали причини/обставини/підстави накладення обтяження на належне йому на праві власності нерухоме майно.
26. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що підстави для зняття заборони відчуження об`єкту нерухомого майна визначені статтею 74 Закону України «Про нотаріат», якою передбачено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовити накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаражу, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.
27. Пунктом 5.1 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок) передбачено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу видачі свідоцтва про право на спадщину на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.
28. З роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 (з наступними змінами) вбачається за правилами встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису (звільнення майна з-під арешту) розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.
29. ОСОБА_1 у позовній заяві не зазначив причину, по якій 26.10.2007 року на належне йому нерухоме майно було накладено обтяження. П`ята донецька державна нотаріальна контора підстави відповідно до яких накладено обтяження на нерухоме майно позивача, не має можливості, оскільки архів знаходиться у м. Донецьку, до якого не має доступу, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості з`ясувати осіб, на права та інтереси яких прямо та безпосередньо вплине рішення суду, а саме: осіб, в інтересах яких накладено обтяження, про зняття якого просить позивач.
30. Крім того, стала практика ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 р., "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 р., "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 р., "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 р., "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 р., "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 р., "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 р., "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 р.) свідчить про наявність трьох основних критеріїв, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях втручання в право на мирне володіння майном мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 р. у справі N 6-2776цс16).
Таким чином, наведені вище норми національного законодавства, практика Європейського Суду з прав людини по застосуванню положень ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вимагають надання судами оцінки всім обставинам по справах, де предметом є право на мирне володіння своїм майном.
31. У зв`язку з вищевикладеним та з урахуванням наданих позивачем доказів по справі, суд позбавлений можливості оцінити - чи є втручання (накладання заборони) законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес чи є такий захід втручання пропорційним визначеним цілям, тому вважає, що на теперішній час відсутні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
32. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що у задоволені позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що також необхідно відмовити у стягненні судового збору з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12,13,133,141,259,263-265,268,280-282 ЦПК України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", суд -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Слов`янського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог : П`ятої донецької нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арештів і заборон - відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку п.15.5 Перехідних Положень ЦПК України. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 13.05.2019 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко