ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/544/16-ц Номер провадження 22-ц/814/1912/19Головуючий у 1-й інстанції Дем`янченко С. М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Агроекологія" на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 травня 2019 року (час ухвалення судового рішення з 08:35 год. по 08:55 год., дата виготовлення повного тексту ухвали не зазначена) про відмову в прийнятті зустрічних позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Агроекологія» про розірвання договору оренди землі.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 травня 2019 року відмовлено в прийнятті зустрічних позовних заяв відповідача ПП «Агроекологія» від 03.11.2017 року, 23.01.2018 року, 24.01.2018 року, 06.03.2018 року, 08.05.2018 року, 21.12.2018 року до ОСОБА_1 про внесення змін до договору оренди землі.

В апеляційній скарзі ПП «Агроекологія», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, зустрічний позов прийняти до провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що первісний та зустрічний позов взаємопов`язані між собою, оскільки ґрунтуються на одному договорі оренди і обидві сторони посилаються на п.40 вказаного договору.

Стверджується про нехтування місцевим судом висновками Полтавського апеляційного суду в постанові від 11.04.2018 року і постанові Верховного Суду від 17.10.2019 року, якими встановлено, що ПП «Агроекологія» усунули недоліки зустрічного позову, сплативши судовий збір.

Також зазначається, що суд першої інстанції безпідставно застосував ст.193 ЦПК України, оскільки це обмежує процесуальні права ПП «Агроекологія».

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористались.

На підставі ч.13 ст.7 та ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи.

Ураховуючи, що згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Полтавського апеляційного суду.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПП «Агроекологія» про розірвання договору оренди землі, в якому просила розірвати договір оренди землі, укладений 16.01.2008 року між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ПП «Агроекологія».(т.1 а.с.3-4)

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємцем майна, зазначеного в заповіті ОСОБА_2 , в тому числі і земельних ділянок площею 1,7447 га та 2,8528 га, які перебувають в оренді у ПП «Агроекологія».

На підставі п. 40 договору оренди землі, яким передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, є підставою для зміни умов або розірвання договору, вона в письмовому порядку звернулася до орендаря з проханням розірвати договір оренди землі на що відповіді не отримала. В усній формі їй було повідомлено про небажання розірвати договір оренди.

Відмова в розірванні договору оренди землі стала підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 18 квітня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПП «Агроекологія», третя особа - відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, про розірвання договору оренди землі (т.1 а.с.31).

03.11.2017 року, 23.01.2018 року, 24.01.2018 року, 06.03.2018 року, 08.05.2018 року, 21.12.2018 року ПП «Агроекологія» подало до суду першої інстанції зустрічні позови до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, просило внести зміни до договору оренди землі шляхом заміни орендодавця ОСОБА_2 на її правонаступника ОСОБА_1 та викладення в іншій редакції деяких пунктів договору (т.2 а.с.62).

Вимоги зустрічного позову обґрунтовані у тому числі положенням пункту 40 договору оренди.

Постановляючи ухвалу про відмову у прийнятті зустрічних позовів, суд першої інстанції з посиланням на ст.193 ЦПК України виходив, з того, що позови подані після закінчення строку для подання відзиву на позову, а також з того, що зазначені позови не є взаємопов`язаними. Окрім того, в ухвалі суду зроблено посилання на несплату судового збору.

Апеляційний суд частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, перевіряючи доводи апеляційної скарги, зазначає таке.

Вперше зустрічний позов поданий ПП «Агроекологія» 03 листопада 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.123 ЦПК України у редакції, що діяла на той час, відповідач має право пред`явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті, тобто до оголошення доповіді головуючого у справі про зміст заявлених вимог та про визнання сторонами певних обставин під час попереднього судового засідання (ч.1 ст.173 ЦПК України). При цьому, цивільний процесуальний закон у редакції, що діяв на момент пред`явлення зустрічного позову, не передбачав наслідків порушення строку на пред`явлення зустрічного позову.

Згідно матеріалів справи за станом на 03 листопада 2017 року розгляд справи по суті судом не був розпочатий.

15.12.2017 року набрав чинності ЦПК України у новій редакції.

Згідно п.11 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 15.12.2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Станом на 15.12.2017 року розгляд справи по суті також не був розпочатий.

Відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Частиною третьою ст.194 ЦПК України встановлено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог ч.1 ст.193 ЦПК України, повертається заявнику.

Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 грудня 2017 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25 січня 2018 року. Надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву (т.2 а.с.113).

Копія вказаної ухвали ПП «Агроекологія» отримана 09.01.2018 року (т.2 а.с.127), отже відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України зустрічний позов відповідач мав можливість подати до 24 січня 2018 року.

Отже, висновки суду першої інстанції про порушення строку для пред`явлення зустрічних позовів від 03.11.2017 року, від 23.01.2018 року та від 24.01.2018 року є помилковими.

За змістом ч.2 ст.123 ЦПК України у редакції до 15.12.2017 року і ч.2 ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позов, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли замовлення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову.

Аналізуючи зміст первісного та зустрічного позову, апеляційний суд приходить до висновку, що приводом для заявлення обох позовів є різне тлумачення обох учасників спірних правовідносин положень п.40 договору оренди землі, яким передбачається можливість розірвання договору оренди у разі зміни власника землі, що перебуває в оренді.

Отже, висновки суду першої інстанції про відсутність обставин, передбачених ч.2 ст.193 ЦПК України, є передчасними.

У разі несплати судового збору за подання зустрічного позову застосовуються наслідки, передбачені ч.2 ст.194 ЦПК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції у частині вирішення питання про відмову у прийнятті зустрічних позовів від 03.11.2017 року, від 23.01.2018 року та від 24.01.2018 року ухвалене з порушенням норм процесуального закону, що перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агроекологія" задовольнити частково.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 травня 2019 року у частині відмови у прийнятті зустрічних позовів ПП «Агроекологія» від 03 листопада 2017 року, від 23 січня 2018 року, від 24 січня 2018 року скасувати, справу повернути до Зінківського районного суду Полтавської області для продовження розгляду.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 24 травня 2019 року у частині відмови у прийнятті зустрічних позовів ПП «Агроекологія» від 06 березня 2018 року,08 травня 2018 року, 22 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 11 листопада 2019 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов