КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/9052/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Київ

колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,

при секретарі Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Галагана В.І.,-

встановила:

У червні 2019 року ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» звернулось до суду із названим позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є управителем та надає послуги з утримання на балансі житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 з підземним паркінгом у вказаному будинку.

Відповідач отримує від позивача житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 25 березня 2019 року складає 42 663 грн 45 коп., з яких: обслуговування будинку та прибудинкової території - 28 779 грн 00 коп.; загальнобудинокові витрати - 4 283 грн 83 коп., пеня - 6 703 грн 37 коп., індекс інфляції - 2 278 грн 45 коп., 3% річних - 618 грн 80 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2019 року названий позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 33 062 грн 83 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 278 грн 45 коп., 3% річних у розмірі 618 грн 80 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 грн 00 коп., а всього на загальну суму 37 881 гривню 08 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» зазначило, що відповідачем не надано доказів на підтвердження факту ненадання послуг. Підставою для оплати загальнобудинкових витрат є ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію житлового фонду» та Лист Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 23/4883 від 02 листопада 2010 року. Тарифи, за якими нараховуються суми для оплати житлово-комунальних послуг, затверджені розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» проти апеляційної скарги заперечила.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки відповідачем не виконуються зобов`язання по сплаті коштів за оплату житлово-комунальних послуг за період з грудня 2017 року по лютий 2019 року (включно), тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 33 062 грн 83 коп., втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі 2 278 грн 45 коп., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 618 грн 80 коп., є обґрунтованими.

При цьому судом зазначено, що заборгованість за період з грудня 2017 року по лютий 2019 року (з огляду на оплату відповідачем послуг за листопад 2017 року) по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та за надані житлово-комунальні послуги (загальнобудинкові витрати) становить 33 062 грн 83 коп., та підтверджується наданими підприємством позивача розрахунками. Оскільки правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням, з відповідача підлягає стягненню інфляційні втрати та 3% річних.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

26 серпня 2010 року між ОСББ «Раїси Окіпної, 18» та ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» укладено договір про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом (з відкладною обставиною), за умовами якого Товариство (управитель) за плату надає послуги з утримання на балансі Житлового комплексу по АДРЕСА_1 та управління Неподільним та Загальним майном Житлового комплексу, забезпечує належну його експлуатацію, надаючи споживачам житлово-комунальні послуги відповідної якості. Управитель має право отримувати плату від споживачів будинку за надані житлово-комунальні послуги.

29 жовтня 2010 року складено акт приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс, за яким на підставі рішення Загальних зборів членів ОСББ «Раїси Окіпної, 18» від 07 червня 2010 року, договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом від 26 серпня 2010 року, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» прийнято від ТОВ «І.А. Девелопмент» на свій баланс будинок АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи проданий позов, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» зазначило, що відповідач отримує від позивача послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також загальнобудинкові витрати, однак з листопада 2017 року не оплачує обов`язкові платежі.

Станом на 25 березня 2019 року загальна сума заборгованості становить 42 663 грн 45 коп., яка складається із:

- 28 779 грн 00 коп. - обслуговування будинку та прибудинкової території;

- 6 703 грн 37 коп. - пеня;

- 4 283 грн 83 коп. - загальнобудинкові витрати;

- 2 278 грн 45 коп. - індекс інфляції;

- 618 грн 80 коп. - 3% річних.

Враховуючи, що відповідач фактично споживає житлово-комунальні послуги, які надаються позивачем, але не оплачує їх, товариство просило задовольнити позовні вимоги.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 11 жовтня 2016 року № 982, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 01 червня 2018 року № 936, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 07 червня 2018 року № 962, унесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за період листопад 2017 року - лютий 2019 року складає 33 062 грн 83 коп., з яких 28 779 грн 00 коп. - заборгованість за обслуговування будинку та прибудинкової території, 4 283 грн 83 коп. - загальнобудинкові витрати.

Розрахунок відповідачем не спростований.

Будь-яких доказів, зокрема акти-претензії, що відповідач не отримувала послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, остання не надала.

Закріплена у п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та 3 % річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові.

На підставі наведеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості із урахуванням 3 % річних від простроченої суми, індексу інфляції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково вважав доведеними вимоги позивача про надання послуг, колегія суддів не приймає, оскільки відповідач не надала доказів, що вона не отримує надавані позивачем послуги, або відмовилась від їх отримання у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно стягнув «загальнобудинкові витрати», колегія суддів відхиляє, оскільки до таких витрат відносяться витрати, пов`язані з електропостачання витяжної вентиляції будинку, тепло- і холодопостачання фанкойлів. В свою чергу, позивач надає такі послуги, а тому суд обґрунтовано стягнув з відповідача такі витрати.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 11 липня 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 06 листопада 2019 року.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: О.Ф. Лапчевська

С.Г. Музичко