Єдиний унікальний номер 234/5559/19 Номер провадження 22-ц/804/2532/19

Головуючий у 1-й інстанції Кравченко О.Ю.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області справу № 234/5559/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 липня 2019 року (суддя Кравченко О.Ю., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Краматорськ Донецької області, текст повного судового рішення складено 22 липня 2019 року),-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (надалі Управління ПФУ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_2 , після смерті якої, він успадковує за законом. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22.10.2018 року він є єдиним спадкоємцем на спадщину, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка складається з недоотриманої пенсії в сумі 102 888,22 грн. Зазначена сума недоотриманої пенсії була визначена на підставі довідки Управління ПФУ від 12.09.2018 року №16487/03 та вказана у свідоцтві про право на спадщину від 22.10.2018 року. Згідно із довідкою відповідача пенсія нарахована з 2015 року, а не з місяця припинення виплати пенсії - серпень 2014 року. З зазначеною сумою спадщини він не був згоден та написав запит до Управління ПФУ про розрахунок недоотриманої пенсії. Своєю відповіддю №652/Ф-22-01-01 від 13.11.2018 року відповідач не надав йому інформації щодо нарахованої суми пенсії, що успадковується.

Окрім того, 28.01.2019 року відповідач виплатив йому лише частину суми в розмірі 98 202,89 грн. Залишок недоотриманої пенсії, що увійшла до складу спадщини, складає 4 685,33 грн.

Позивач просив суд визнати протиправними дії Управління ПФУ щодо не донарахування йому недоотриманої пенсії з серпня 2014 року, а також не виплати залишку, який увійшов до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22.10.2018 року. Зобов`язати Управління ПФУ донарахувати та виплатити йому недоотриману пенсію з серпня 2014 року, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 та виплатити залишок у сумі 4 685,33 грн., не отриманий відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.10.2018 року з урахуванням фактично виплачених сум. Зобов`язати УПФУ у м. Краматорську в Донецькій області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 12 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 , що є спадкоємцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишку недоотриманої пенсії, який увійшов до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22.10.2018 року. Зобов`язано Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області виплатити ОСОБА_1 залишок недоотриманої пенсії ОСОБА_2 в сумі 4 685,11 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області в дохід держави судовий збір у сумі 768,40 грн.

На вказане судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотриману пенсію з серпня 2014 року, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено дані з відомостей пенсійного фонду, де вказано заборгованість з пенсійних виплат у сумі 116 290,33 грн., не надано оцінки тому факту, що замість визначеної суми до нотаріальної справи відповідачем листом № 16487/03 від 12.09.2018 року надані відомості про недоотриману пенсію ОСОБА_2 у сумі 102 888,22 грн.

Від Управління пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, посилаючись на те, що судом задоволенні вимоги позивача про зобов`язання сплатити залишок недоотриманої пенсії в сумі 4 685,11 грн., що в підсумку з вже сплаченою сумою 98 202,89 грн. дорівнює розміру успадкованої пенсії відповідно до свідоцтва про право на спадщину.

Позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Управління ПФУ про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, свого представника не направило.

Згідно із частиною 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у місті Балашиха Московської області РФ, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4-5).

Відповідно до матеріалів пенсійної справи №894737, за життя ОСОБА_2 була пенсіонером довічно, перебувала на обліку в ПФУ у Ленінському районі м. Донецька, проживала за адресою АДРЕСА_1 . та за цією адресою отримувала пенсію.

29.05.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області із заявою, в який просив запросити пенсійну справу ОСОБА_2 , яка мешкала за адресою АДРЕСА_1 з ПФУ у Ленінському районі м. Донецька.

З протоколу від 17.08.2018 року випливає, що ОСОБА_2 пенсія не виплачувалась з листопада 2014 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачу 22.10.2018 року державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І. було видано свідоцтво про право на спадщину, яка складається з недоотриманої пенсії в розмірі 102 888 грн.

28.01.2019 року ОСОБА_1 була виплачена недоотримана пенсія в розмірі 98 202,89 грн., про що свідчить разове доручення ПФУ в м. Краматорську.

Листом Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 13.02.2019 року № 56/6-1190109/3035/02/34 позивача було повідомлено, що відповідно до ст. 46 Закону № 1058 залишок недоотриманої пенсії на 21.01.2019 року у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 розраховується за три роки перед днем звернення за недоотриманою пенсією по місяць смерті включно.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера регулюються ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46 цього Закону. А тому, оскільки відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.10.2018 року, суд першої інстанції вважав такі дії відповідача неправомірними та дійшов висновку про необхідність зобов`язання відповідача виплатити позивачу залишок недоотриманої пенсії в сумі 4 685,11 грн. відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2018 року.

В задоволенні позовних вимог про зобов`язання донарахувати та виплатити позивачу залишок пенсії з серпня 2014 року суд першої інстанції відмовив, оскільки позивач має право на отримання пенсії, що залишилась після смерті матері, яка вже була нарахована, але не виплачена за її життя, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину. Пенсія, яка не була нарахована за життя спадкодавця, не входить до складу спадщини.

Щодо вимог про зобов`язання Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд першої інстанції зазначив, що вказаний позивачем спосіб контролю за виконанням судового рішення не передбачений діючим ЦПК України. Рішення в цій частині позивачем не оскаржується.

З огляду на позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, позивач не згоден з загальним розміром пенсії, визначеної йому в порядку спадкування.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає законними та обґрунтованими висновки суду про зобов`язання Управління ПФУ виплатити позивачу залишок недоотриманої пенсії в сумі 4 685,11 грн. відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2018 року, з огляду на таке.

Після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Балашиха Московської області РФ, позивач ОСОБА_1 на підставі довідки № 16487/03, виданої 12.09.2018 року Управлінням пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яке посвідчене 22 жовтня 2018 року державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., а саме успадкував недоотриману спадкодавцем за життя пенсію в розмірі 102 888,22 грн.

Вказане свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом, у встановленому законом порядку недійсним не визнано.

Статтею 31 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до частини 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що дана норма розповсюджується на правовідносини з приводу виплати нарахованих сум пенсії, але своєчасно не отриманих пенсіонером з власної вини та не розповсюджуються на правовідносини щодо отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Отже, суд першої інстанції правильно зазначив, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

За статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

З матеріалів справи випливає, що позивачу частково виплачено недоотриману пенсію, яка належала ОСОБА_2 в сумі 98 202,89 грн.

Оскільки Управлінням пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області позивачу частково виплачену недоотриману пенсію, яка належала померлій ОСОБА_2 , то сума недоотриманої пенсії в розмірі 4 685,11 грн. підлягає виплаті ОСОБА_1 , про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції.

Проте суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про ухвалення рішення по суті щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити позивачу залишок пенсії з серпня 2014 року, тобто тієї частини пенсії, що не увійшла до свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд зазначив, що позивач має право на отримання пенсії, яка була нарахована, але не виплачена за життя спадкодавця та розмір якої підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, тому пенсія, яка не була нарахована за життя спадкодавця, не входить до складу спадщини.

Згідно матеріалів пенсійної справи (а. с. 85) пенсія ОСОБА_2 виплачувалася по жовтень 2014 року включно, а після цього та до її смерті пенсія нараховувалася але не виплачувалася.

Оформлення права на спадщину здійснюється нотаріусом шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно пп. 4.14 п. 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 N 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Розмір пенсії (склад спадкового майна), який вказаний у свідоцтві про право на спадщину, був визначений на підставі довідки Управління ПФУ, що була видана на запит нотаріуса.

Сума пенсії, що належала ОСОБА_2 , і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини, а позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату саме тієї суми, яка зазначена в свідоцтві про право на спадщину за законом. Дане свідоцтво є дійсним правовстановлюючим документом, а тому посилання в апеляційній скарзі на те, що заборгованість з пенсійних виплат відповідно до відомостей пенсійного фонду складає 116 290,33 грн., є по суті спором про законність дій Управління ПФУ щодо видачі довідки про розмір несплаченої пенсії, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та не може бути розглянутий в межах позовних вимог стосовно права на спадщину.

Стосовно належності спору в цій частині до адміністративної юрисдикції слід зазначити таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У пункті 1 частини першої статті 3 КАС України справу адміністративної юрисдикції визначено як публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

До компетенції адміністративних судів належить вирішення спорів фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Уданому випадку позивач заявляє вимоги щодо визнання протиправними дій Управління УПФ щодо не донарахування спадкоємцю пенсії з серпня 2014 року, та яка не увійшла до свідоцтва про право на спадщину, де предметом спору є перевірка рішення відповідача при здійсненні владних управлінських функцій видачі довідки нотаріусу щодо розміру недоотриманої пенсії.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Як передбачено частинами 1 та 2 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Статтею 20 ЦПК України встановлено, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, враховуючи вкладене, спір про зобов`язання Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області вчинити певні дії щодо нарахування та виплати пенсії спадкодавця за період з серпня 2014 року (пенсії, що не увійшла до свідоцтва про право на спадщину) підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог, а саме вимог про визнання протиправними дії Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області щодо невиплати ОСОБА_1 залишку недоотриманої пенсії, який увійшов до складу спадщини відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 22.10.2018 року, та зобов`язання виплатити позивачу залишок недоотриманої пенсії в сумі 4 685,11 грн. слід залишити без змін.

Тобто, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині позовних вимог з закриттям провадження у справі в цій частині.

Керуючись статтями 374, 377, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 липня 2019 року в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12 липня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання Управління пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області вчинити певні дії щодо нарахування та виплати пенсії спадкодавця за період з серпня 2014 року скасувати та закрити провадження у цій частині.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутися з такими позовними вимогами в порядку адміністративного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: А.В. Гапонов

Л.П. Никифоряк

Повний текст постанови складено 07 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач В.Б. Азевич