РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/5491/17

Провадження № 2/643/4975/19

07.11.2019 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Скотаря А.Ю.,

за участю секретаря Ширіної Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток у спільній сумісній власності та припинення права на частку в спільному майні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом в обґрунтування якого зазначили, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 є рідними сестрою й братом, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_1 , відповідно племінницями відповідача. В 1971 року батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 отримали квартиру АДРЕСА_1 , яка розташована на першому поверсі п`ятиповерхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 45,1 кв.м., в тому числі АДРЕСА_2 кімната 10,5 кв.м., 2-а кімната 14,4 кв.м., 3-я кімната 17,2 кв.м.

15.01.2001 всі зареєстровані на той момент у квартирі набули право спільної сумісної власності шляхом приватизації, проте відповідач на час приватизації в квартири був лише зареєстрований, але фактично не мешкав. З 1971 року у квартирі проживає ОСОБА_1 , після її одруження та народження дітей - разом з чоловіком та доньками. На даний час у квартирі також проживають онуки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Фактичне місце проживання відповідача не відомо, але позивач обізнаний, що він має власну квартиру, в якій проживає його співмешканка та їх спільна дитина. Стосунки між позивачами та відповідачем останнім часом погані через агресивну поведінку останнього, зловживання спиртними напоями, протягом тривалого часу відповідач систематично погрожував вселитися в квартиру та вселити туди своїх приятелів з метою створити нестерпні умови для життя позивача та її рідних. Тому способом захисту прав позивачів у даній ситуації є припинення права відповідача на його власність із виплатою йому розумної компенсації.

На підставі викладеного позивачі просять: 1) визначити частку ОСОБА_1 у квартирі у розмірі 1/4; 2) визначити частку ОСОБА_2 у квартирі в розмірі 1/4; 3) визначити частку ОСОБА_3 у квартирі в розмірі 1/4; 4) визначити частку ОСОБА_4 у квартирі в розмірі 1/4; 5) припинити право спільної сумісної власності на спірну квартиру; 6) припинити право власності ОСОБА_4 на 1/4 частку квартири з виплатою йому ринкової вартості цієї частки; 7) визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку квартири; 8) визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку квартири; 9) визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку квартири.

Позивачі та представник позивача ОСОБА_1 адвокат Веселянська О.Л. до суду неодноразово не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причину неявки суд не повідомили. З моменту подання позову до суду, з квітня 2017 року позивачі жодного разу до суду не з`явились, незважаючи на те, що адвокат Веселянська О.Л. представляє інтереси лише одного позивача. Під час розгляду вказаної справи через неявку позивачів суд ухвалою від 22.01.2019 залишив позов без розгляду, проте вказана ухвала скасована Харківським апеляційним судом та справу направлено для продовження розгляду. Враховуючи викладене, беручи до уваги положення ст. 223 ЦПК України, суд вважає, що повторна неявка позивачів, представника позивача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово за місцем реєстрації, проте в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, відзиву або заперечень суду не надав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування певних умов, в тому числі, відсутності заперечень позивача проти такого вирішення справи. Оскільки від позивачів заяви про згоду на ухвалення заочного не надходило, відсутня сукупність чотирьох, передбачених зазначеною вище нормою, умов для ухвалення заочного рішення, отже суд ухвалює рішення за відсутністю сторін в загальному порядку.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: квартира АДРЕСА_1 розташована на 1-му поверсі, складається з трьох кімнат, загальна площа квартири 61,0 кв.м., житлова 45,1 кв.м. (т. 1, а.с. 6, 7).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 15.01.2001, вказана квартира на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 5).

З копії довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 06.01.2017 № 44, у вказаній квартирі зареєстровано 2 особи: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з 26.07.2016 виписані як тимчасово відсутні члени сім`ї, за якими зберігається жиле приміщення (т. 1, а.с. 10).

На підставі наданих позивачами документів судом встановлено, що спірна квартира є приватизованою, в ній зареєстровано дві особи, квартира належить на праві спільної сумісної власності чотирьом особам: позивачам ОСОБА_1 , її донькам ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , відповідачу ОСОБА_4 .

Ухвалою судді від 15.06.2017 відкрито провадження у справі та відстрочено позивачам оплату судового збору до ухвалення судового рішення, при подачі позову до суду позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 640,00 грн. (т. 1 а.с. 1, 23).

За клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Веселянскої О.Л. ухвалою суду від 18.09.2017 у справі призначено комплексну судову будівельно-технічну та товарознавчу експертизу, оплату експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 40).

Згідно висновку судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи від 30.08.2018 з технічної точки зору провести виділ в натурі 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 не є можливим. В зв`язку з неможливістю з технічної точки зору провести виділ в натурі 1/4 частки квартири перепланування не пропонується, затрати не розраховуються. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 склала 668580,00 грн. Вартість 1/4 частки (грошова компенсації за частку) вказаної квартири складає 167145,00 грн. В зв`язку з неможливістю з технічної точки зору провести виділ в натурі 1/4 частки квартири, частки співвласників залишаться без змін (т. 1 а.с. 49-71).

Сплачена вартість висновку становить 5720,00 грн. (т. 1 а.с. 48).

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22.01.2019 позовну заяву залишено без розгляду (т. 1, а.с. 124). Постановою Харківського апеляційного суду від 17.09.2019 ухвалу про залишення позову без розгляду скасовано, справу повернуто до суду для продовження розгляду, питання про розподіл судових витрат не вирішувалось. За подачу апеляційної скарги позивачем ОСОБА_1 сплачено 388 грн. (т. 1, а.с. 157, 176-181).

Відповідно до вимог ч. 1,2, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Як вбачається з ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що квартира є спільною сумісною власністю позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і відповідача ОСОБА_4

Тому позов підлягає частковому задоволенню в частині визначення часток у праві власності всіх позивачів і відповідача ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки квартири з припиненням права спільної сумісної власності на спірну квартиру.

Відповідно до ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Після проведення експертизи позовні вимоги відповідно до висновку експертизи не змінювались, вартість частки відповідача на депозитний рахунок не вносилась (ч. 2 ст. 365 ЦК України), тому вимоги про припинення права власності ОСОБА_4 на частку квартири з виплатою компенсації не підлягають задоволенню. Визнання за кожним із позивачем права власності на 1/3 частку спірної квартири є передчасним та залежить від задоволення позовних вимог про припинення права власності відповідача, та у такому разі, вони мають право на визнання права власності на рівні частки від 1/4 частки відповідача, а не визнання права власності на 1/3 частку квартири, оскільки після визначення часток їм і так належить по 1/4 частці.

Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України наступним чином.

Позов поданий до суду 26.04.2017, при подачі позову до суду позивачем ОСОБА_1 сплачено 640 грн. судового збору. Ухвалою судді від 15.06.2017 відкрито провадження у справі та відстрочено позивачам оплату судового збору до ухвалення судового рішення. За проведення судової експертизи позивачем ОСОБА_1 сплачено 5720,00 грн. За подачу апеляційної скарги позивачем ОСОБА_1 сплачено 388 грн.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», в редакції, що діяла на час подання позову до суду, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У разі, якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Так, на час подачі позову до суду позивачам необхідно було сплатити наступні суми судового збору: за позовні вимоги № 1, 2, 3 немайнового характеру всі позивачі повинні були сплатити 640,00 грн. окремим платіжним документом (сплачено 640,00 грн. ОСОБА_1 ), за позовну вимогу № 4 немайнового характеру позивачам слід було сплатити 640,00 грн. на трьох (640 / 3 = 213,3333 грн.), за позовну вимогу № 5 немайнового характеру позивачам слід було сплатити 640,00 грн. на трьох, за позовну вимогу № 6 майнового характеру (за відсутності даних про вартість квартири на час подання позову до суду) позивачам слід було сплатити 640,00 грн. на трьох, за позовні вимоги № 7,8,9 майнового характеру (за відсутності даних про вартість квартири на час подання позову до суду) кожним позивачем слід було сплатити по 640,00 грн. Тобто недоплаченою сумою судового збору позивача ОСОБА_1 є 1280,00 грн., недоплаченою сумою судового збору позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є 1920,00 грн. кожною.

Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПУ України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 Вказаної статті, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з п. 31, 36, 37 Постанови Пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014, у разі якщо судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який із тих чи інших причин до ухвалення рішення у справі сплачено не було, а рішення ухвалено на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у дохід Державного бюджету України. Вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає розгляду справи з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Оскільки судом задоволені позовні вимоги немайнового характеру № 1, 2, 3, 4, 5, а у задоволенні інших вимог майнового характеру, відмовлено, тому судові витрати у вигляді витрат за проведення судової експертизи, сплачених позивачем ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача не підлягають.

Враховуючи, що задоволено п`ять позовних вимог з дев`яти, тому можна вважати, що позов задоволений на 5/9, загальний розмір судового збору, який необхідно було сплатити за подання позову до суду склав 5760 грн., з них сплачено 640 грн. позивачем ОСОБА_1 , тому стягненню з відповідача підлягає 5/9 суми судового збору, що становить 3200 грн., а з них на користь позивача ОСОБА_1 640 грн., а 2560 грн. на користь держави. Крім того на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача підлягає стягненню 5/9 суми судового збору за подачу апеляційної скарги, тобто 5/9 від 388 грн., що становить 215,55 грн. З позивачів на користь держави підлягає стягненню 4/9 суми недоплаченого при подачі позову до суду судового збору, що становить 2560 грн., відповідно з кожного позивача по 853,33 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81-84, 141, 223, 229, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 355,356, 365, 372 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) про визначення часток у спільній сумісній власності та припинення права на частку в спільному майні задовольнити частково.

Визначити частку ОСОБА_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 1/4.

Визначити частку ОСОБА_2 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 1/4.

Визначити частку ОСОБА_3 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 1/4.

Визначити частку ОСОБА_4 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 у розмірі 1/4.

Припинити право спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування сплаченого судового збору 855,55 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 2560 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 недоплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 853,33 грн.

Стягнути зі ОСОБА_2 недоплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 853,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 недоплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 853,33 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його оголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.Ю. Скотар