Справа № 673/926/19
Провадження № 2/673/501/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 жовтня 2019 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Ягодіної Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Ясінської М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, вказавши, що 17.07.2018 року з її дачного господарства за адресою АДРЕСА_2 , малолітньою сусідкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було викрадено камеру відеоспостереження Ahdw 2 MP-20T. В подальшому дівчинка її викинула. Зважаючи на вік правопорушниці, до адміністративної відповідальності було притягнуто її матір - ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Деражнянського районного суду від 22.11.2018 року, якою останню визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.184 КУпАП та накладено штраф.

Внаслідок означеного правопорушення позивачу було завдано матеріальної шкоди. Відповідно до товарного чеку №3 від 20 лютого 2017 року вартість однієї відеокамери AHOW 2 МР-20Т складає 2800 гривень.

Крім того, у зв`язку із втратою відеокамери позивач поніс також витрати за послуги монтажу системи відеонагляду в розмірі 5930 гривень. Посилаючись на те, що відповідач добровільно відмовляється відшкодувати завдані своєю дочкою збитки, позивач просила стягнути з нього на свою користь матеріальну шкоду у загальному розмірі 8730 грн.

Також, позивач вказала, що внаслідок вказаного правопорушення їй була заподіяна й моральна шкода, яку вона оцінює в 5000 грн., що полягала у сильних душевних переживаннях внаслідок пошкодження ОСОБА_3 її відеокамери та неможливості цілодобового спостереження за своїм подвір`ям в с.Мазники Деражнянського району Хмельницької області, у зв`язку з чим її супроводжувало відчуття тривоги, а тому позивач просила стягнути таку шкоду з відповідача на її користь, а також стягнути з неї понесені позивачем судові витрати.

Згідно з ухвалою від 09.07.2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено судовий розгляд по справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надала, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, що підтверджується письмовими повідомленнями про вручення їй рекомендованого поштового відправлення. Про причини неявки вона суд не повідомила.

З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв`язок між протиправною дію і негативними наслідками.

Як встановлено судом, згідно з постановою Деражнянського районного суду від 22.11.2018 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.184 Кодексу України про адміністративні правопорушення, через ухилення останньою від виконання батьківських обов`язків щодо своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стало наслідком вчинення останньою 17.07.2018 року крадіжки відеокамери з господарства ОСОБА_1 , розташованого по АДРЕСА_2 , в результаті якого на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення за ч.4 ст.184 КУпАП.

Згідно з абз. 2 п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами) вказано, що слід мати на увазі, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав; учбові, виховні і лікувальні заклади несуть майнову відповідальність за шкоду, якщо вона виникла внаслідок нездійснення ними належного контролю за неповнолітнім в час знаходження його під їх наглядом.

Відповідно до абз. 2 п. 9 зазначеної Постанови, слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий.

Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну.

При цьому, як вбачаєтьсязі змісту постанови суду, відповідач ОСОБА_2 свою винуватість у вчиненні правопорушення не заперечила та постанову суду не оскаржувала.

У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт заподіяння шкоди позивачу ОСОБА_1 внаслідок неправомірних дій з боку дочки відповідача ОСОБА_3 ..

Відповідно до товарного чеку №3 від 20 лютого 2017 року вартість однієї відеокамери AHOW 2 МР-20Т складає 2800 гривень.

Згідно з Актом №3 виконаних робіт (послуг) від 20 лютого 2017 року ОСОБА_1 були надані послуги монтажу системи відеонагляду, виконані ФОП ОСОБА_4 , загальна вартість робіт склала 5930 грн..

Загальний розмір збитків складає 8730 грн.. Так як вказані збитки відповідачем ОСОБА_2 не відшкодовані в добровільному порядку, тому позивач просить стягнути їх на свою користь.

У відповідності до ст. 31 ЦПК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,є малолітньою, у зв`язку з чим не несе відповідальність за завдану нею шкоду.

Так, згідно ст. 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Виходячи з цього, загальна сума невідшкодованої матеріальної шкоди позивачу як власнику відеокамери, яка була викрадена та вартість послуг монтажу відео системи складає 8730 грн. (2800 + 5930) і така сума підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що стосується позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн., то в силу ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 3 ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Так, оцінюючи скоєну дочкою відповідача ОСОБА_3 крадіжку відеокамери, що відбулася 17.07.2018 року, протиправність її дій, вину у вказаній ситуації, ті обставини, що моральна шкода пов`язана з наслідками крадіжки, дії позивача щодо відновлення своїх порушених прав у зв`язку із пошкодженням відеокамери та системи відеонагляду в цілому, яка стала непридатною для використання, враховуючи при цьому, що позивачу, яка проживає в м.Хмельницький, довелось частіше приїздити до домоволодіння, де було скоєно крадіжку та витрачати власні кошти на такі поїздки, а відповідач ОСОБА_2 протягом всього часу з дня вчинення ОСОБА_3 17.07.2018 року протиправних дій, не вжила жодних заходів щодо відшкодування позивачу завданої своєю дочкою шкоди та не сприяла усуненню негативних наслідків вчиненого правопорушення,суд, виходячи з принципів розумності і справедливості, приходить до висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1000 грн., з огляду на що заявлені вимоги в цій частині позову підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, понесених позивачем, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (ч. 4 ст. 62 ЦПК України).

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, поряд з іншими належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2019 року між позивачкою та адвокатом Бляхарським Я.С. укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно додатку № 1, який є невід`ємною частиною означеного договору, сторони погодили, що вартість 1год. роботи адвоката, зокрема, становить 1500грн.

Відповідно до акту приймання-передачі виконаних робіт від 16.05.2019 року позивач повинна оплатити адвокату гонорар в розмірі 4500грн., який згідно довідки адвоката №31 від 16.05.2019 року сплачений в повному обсязі.

Згідно з правилами частини 1, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 141 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які становлять 70,8%: судовий збір- 544грн. та витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3186грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 23, 81, 141, 258-268, 273, 280-289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) про відшкодування шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) 9730 (дев`ять тисяч сімсот тридцять) гривень шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, з яких 1000 (одна тисяча) грн. - моральної шкоди, 8730 (вісім тисяч сімсот тридцять) грн. - матеріальної шкоди та судові витрати в загальному розмірі 3730 грн.

В решті вимог позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т. В. Ягодіна