ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 641/3083/19

провадження № 22-ц/818/4837/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Пилипчук Н.П.

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «ПроКредит Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - ОСОБА_2

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про застосування зустрічного забезпечення позову Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді Фанда О.А., в залі суду в місті Харкові,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про застосування зустрічного забезпечення позову Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та винести судове рішення про задоволення заяви про застосування зустрічного забезпечення.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що судом неналежно оцінено доводи заявника щодо підстав вжиття заходів зустрічного забезпечення, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 154 ЦПК України; в результаті забезпечення позову, заявник позбавлений можливості реалізувати права власника майна, а саме право володіння, користування і розпорядження своєю власністю, що завдає відповідачу збитків у розмірі вартості автомобіля.

АТ «ПроКредит Банк» надано відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на те що доводи та аргументи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, висловлені в оскаржуваній ухвалі від 09.08.2019 року, та фактично зводяться до незгоди апелянта з оскаржуваним рішенням.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний вид забезпечення позву не впливає на матеріальний стан відповідача, як власника майна, та не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування, враховуючи відсутність доказів завдання відповідачу збитків внаслідок вжиття заходів забезпечення позову.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що у квітні 2019 року АТ «ПроКредит Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, та просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за договором про надання траншу від 15.07.2014 року, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки Mitsubishi Оutlander, 2006 року випуску, тип - легковий універсал В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір - сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 , шляхом реалізації на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною на рівні ринкової вартості предмета застави в розмірі 113600,00 грн. визначеної згідно з Договором застави рухомого майна від 10.06.2010 року, укладеному між ОСОБА_2 та АТ «ПроКредит Банк».

10 травня 2019 позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 травня 2019 року заяву задоволено частково. Заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії щодо відчуження, реєстрації, перереєстрації та укладення будь-яких договорів щодо передачі автомобіля марки Mitsubishi Оutlander, 2006 року випуску, тип - легковий універсал В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір - сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з вжиттям забезпечення позову зустрічне забезпечення позову не застосовано.

06 серпня 2019 року представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до суду з завою про застосування зустрічного забезпечення шляхом зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості транспортного засобу - відповідно до ціни позову 113 600 грн.

Як на підставу вимог заяви про застосування заходів зустрічного забезпечення позовупредставник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 посилався на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у позивача майна, що знаходиться на території України, в розмірі достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Статтею 154 ЦПК України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Перелік випадків, у яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений частиною 3 статті 154 ЦПК України та є вичерпним. Так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Це питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (частина 4 статті 154 ЦПК України).

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина 5 статті 154 ЦПК України).

Таким чином, зустрічне забезпечення - це гарантія відшкодування ймовірних для відповідача збитків. Воно має на меті зберегти певний баланс сторін і нейтралізувати можливі негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів за заявою позивача.

Матеріали справи свідчать про те, що предметом спірних правовідносин є заставне майно, а саме автомобіль марки Mitsubishi Оutlander, 2006 року випуску, тип - легковий універсал В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір - сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1

Обмеження права власника забороною вчиняти дії щодо відчуження, реєстрації, перереєстрації та укладення будь-яких договорів щодо передачі рухомого майнане є збитками у розумінні статті 22 ЦК України.

При цьому, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що нею понесено збитки, які спричинені вжитими судом заходами забезпечення позову.

Вжитий судом першої інстанції вид забезпечення позову не впливає на матеріальний стан відповідача, як власника рухомого майна, та не призводить до понесення додаткових витрат внаслідок його застосування.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів зустрічного забезпечення, враховуючи предмет позову, захід забезпечення позову, відсутність доказів підтвердження того, що відповідач зазнала чи може зазнати збитків саме в зв`язку із вжитими заходами по забезпеченню позову, - відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.

Посилання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на те, що питання про застосування зустрічного забезпечення розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, - не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки положення ст. 154 ЦПК України не передбачають розгляду клопотання про зустрічне забезпечення за обов`язкової участі учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

Н.П. Пилипчук