МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 521/701/15-ц
Пр. №6/521/435/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Сегеди О.М.,

при секретарі - Колесник Т.В., за участю:

заявника - ОСОБА_1 ,

представників заявника ОСОБА_2 адвоката Жердецької Л.В.,

Жердецької С.В.,

представника АТ «УкрСиббанк» - адвоката Горик В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Обслуговуючий кооператив «Небанківська фінансова установа територіальних громад», приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за участю третьої особи нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білик В.В. про визнання договорів недійсними,

встановив:

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором було задоволено у повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року було залишено без змін.

У вересні 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулись до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк»), Обслуговуючий кооператив «Небанківська фінансова установа територіальних громад» (далі - ОК «Небанківська фінансова установа територіальних громад»), приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Г.В.

В обґрунтування заяви зазначили, що у зв`язку з тим, що виконати зобов`язання за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року в грошовому еквіваленті вони не мали змоги, тому, у відповідності до чинного законодавства України, вони 26 березня 2019 року звернулися цінним листом з повідомленням про вручення до АТ «УкрСиббанк» із заявою про належне виконання зобов`язань платіжним розрахунковим засобом переказним акцептованим векселем (тратта), згідно якої передали останньому оригінали цінних паперів платіжного розрахункового засобу - переказні акцептовані векселі (тратта) серії АА №0075834 на суму 1200000,00 грн. та серії АА №0075836 на суму 300000,00 грн., які були видані та акцептовані ОК «Небанківська фінансова установа територіальних громад».

Стверджували, що оригінали переказних акцептованих векселів (тратта) серії АА №0075834 на суму 1200000,00 грн. та серії АА №0075836 на суму 300000,00 грн. містять на їх зворотній стороні передавальний напис (індосамент) про посвідчення переходу прав на цінний папір, а саме від ОСОБА_2 до АТ «УкрСиббанк» та від ОСОБА_1 до АТ «УкрСиббанк» відповідно.

Вказали, що 27 березня 2019 року АТ «УкрСиббанк» отримало заяву від 26 березня 2019 року з додатками, однак станом на день їх звернення до суду із даною заявою, стягувач не повернув їм переказні акцептовані векселі (тратта) та на поставлені у заяві питання відповіді не надав, що, на думку заявників, є підтвердженням їх прийняття, та настанням наслідків, передбачених ч. ч. 1, 2, 4 ст. 545, ч. 1 ст. 613 ЦК України.

Зазначили, що 06 серпня 2019 року на підставі заяви АТ «УкрСиббанк», приватним виконавцем Одеського міського виконавчого округу Парфьоновим Г.В. були винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень за №59733477 щодо ОСОБА_1 та за №59733267 щодо ОСОБА_2

Посилаючись на те, що на час отримання стягувачем виконавчих листів та на час відкриття виконавчих проваджень щодо заявників, заборгованість перед стягувачем у них була відсутня, останні просили суд: визнати виконавчий лист №521/701/15-ц, виданий 23 квітня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» грошової суми у розмірі 36006, 47 доларів США, пені у розмірі 110449, 82 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн. з підстав повного добровільного виконання грошового зобов`язання боржником таким, що не підлягає виконанню; визнати виконавчий лист №521/701/15-ц, виданий 29 квітня 2019 року Малиновським районним судом м. Одеси про солідарне стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» грошової суми у розмірі 36006, 47 доларів США, пені у розмірі 110449, 82 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн. з підстав повного добровільного виконання грошового зобов`язання боржником таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 16 жовтня 2019 року заяву було прийнято до провадження, призначено судове засідання (т. 3, а.с. 249).

Заявник ОСОБА_1 та представники заявника ОСОБА_2 , які діють на підставі довіреності від 20 березня 2019 року, в судовому засіданні підтримали подану заяву та просили суд її задовольнити, раніше надали до суду письмову відповідь на пояснення АТ «УкрСиббанк» (т. 4, а.с. 3, 12-19).

Представник АТ «УкрСиббанк», який діє на підставі довіреності від 20 вересня 2019 року, в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, надав до суду пояснення, згідно яких просив суд відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі. Стверджував, що представниками АТ «УкрСиббанк» було розглянуто лист заявників від 26 березня 2019 року та 26 квітня 2019 року надано відповідь, якою було відмовлено у задоволенні виконання зобов`язань переказним векселем та повернуто заявникам оригінали векселів. Крім того, звернув увагу суду на те, що у кредитному договорі №0 від 16 липня 2007 року не було визначено умови виконання зобов`язань у вексельній формі, з підстав чого таке виконання зобов`язань не є належним і не може бути прийняте банком (т. 4, а.с. 4).

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялись судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором було задоволено у повному обсязі, суд вирішив: стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» (, МФО 351005, рахунок № НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд.2/12,04070) заборгованість за кредитним договором №0 (в системі обліку банку № НОМЕР_4 ) від 16 липня 2007 року по кредиту та процентах, станом на 07 квітня 2017 року в розмірі 36006,47 доларів США та пені у розмірі 110449, 82 грн.; стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» (, МФО 351005, рахунок № НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк», місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд.2/12,04070) витрати по оплаті судового збору в сумі 3654, 00 грн.; Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» за участю третьої особи нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білик В.В. про визнання договорів недійсними було залишено без задоволення (т. 2, а.с. 212-221).

Постановою Одеського апеляційного суду від 21 березня 2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року було залишено без змін (т. 3, а.с. 146-154).

З матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 направили на адресу АТ «УкрСиббанк» заяву про належне виконання зобов`язань платіжним розрахунковим засобом переказним векселем (тратта), згідно якої просили АТ «УкрСиббанк» надати їм розписку про виконання грошового зобов`язання за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року по справі №521/701/15-ц на суму 1092323,24 грн. в повному обсязі та повернути їм зазначені в заяві боргові документи (т. 3, а.с. 195).

Додатками до вищевказаної заяви були зазначені, у тому числі, оригінал переказного акцептованого векселя (тратта) серії АА №0075834 на суму 1200000,00 грн., оригінал переказного акцептованого векселя (тратта) серії АА №0075836 на суму 300000,00 грн. (т. 3, а.с. 193).

Встановлено, що 26 квітня 2019 року АТ «УкрСиббанк» було розглянуто подану боржниками заяву та надано відповіді ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , за якими останнім було повернуто оригінал переказного акцептованого векселя (тратта) серії АА №0075834 на суму 1200000,00 грн. та оригінал переказного акцептованого векселя (тратта) серії АА №0075836 на суму 300000,00 грн. як такі, що не можуть бути використані як розрахунковий документ для погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 16 липня 2007 року (т. 4, а.с. 6-9).

Зі змісту відповіді АТ «УкрСиббанк» вбачається, що підставою для повернення вищевказаних векселів стало те, що у договорі про надання споживчого кредиту №0 від 16 липня 2007 року не передбачено виконання зобов`язання за кредитом у вексельній формі, тому виконання зобов`язання не є належним. Крім того вказано, що кредит надався в іноземній валюті доларах США, заборгованість за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року також стягнута у доларах США, тому, відповідно повинна бути погашена у доларах США.

Встановлено, що на виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року, 23 квітня 2019 року та 29 квітня 2019 року були видані виконавчі листи (т. 3, а.с. 157, 196, 197).

З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. від 06 серпня 2019 року було відкрито виконавче провадження №59733477 по виконанню рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року щодо боржника ОСОБА_1 та постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В. від 06 серпня 2019 року було відкрито виконавче провадження №59733267 по виконанню рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року щодо боржника ОСОБА_2 (т. 3 , а.с. 198-201).

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання та інше.

Як роз`яснено у Інформаційному листі підготовленому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року, процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як на підставу визнання виконавчих листів по справі №521/701/15-ц, виданих Малиновським районним судом м. Одеси, такими, що не підлягають виконанню, заявники зазначили те, що на час отримання стягувачем виконавчого листа та на час відкриття виконавчих проваджень щодо заявників, заборгованість перед стягувачем у них була відсутня, оскільки 26 березня 2019 року вони звернулись до АТ «УкрСиббанк» із заявою про належне виконання зобов`язань та передали оригінали переказних акцептованих векселів (тратта), а АТ «УкрСиббанк» їм не відповів та оригінали цінних паперів не повернув, що, на думку заявників, є підтвердженням їх прийняття, та настанням наслідків, передбачених ч. ч. 1, 2, 4 ст. 545, ч. 1 ст. 613 ЦК України.

Однак, зазначені твердження заявників спростовуються матеріалами справи та наданою представником АТ «УкрСиббанк» відповіддю від 26 квітня 2019 року заявникам із зазначенням щодо повернення оригіналів цінних паперів (а.с. 6-9).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Пункт 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, банк, як фінансова установа може укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, за наявності в нього банківської ліцензії та відповідного письмового дозволу.

Судом було, що встановлено, що 21 грудня 2001 року АКІБ «УкрСиббанк» отримав ліцензію на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та пп.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (т. 2 а.с. 31, 32, 33-34).

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постанові Великої палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

Так, у разі зазначення в судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що кредит за договором про надання споживчого кредиту №0 від 16 липня 2007 року надався в іноземній валюті доларах США, заборгованість за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року також була стягнута у доларах США, тому, відповідно повинна бути погашена у доларах США.

Однак, всупереч наведеному, заявники разом із заявою від 26 липня 2019 року передали АТ «УкрСиббанк» оригінали цінних паперів - переказні акцептовані векселі (тратта) серії АА №0075834 на суму 1200000,00 грн. та серії АА №0075836 на суму 300000,00 грн., які були видані та акцептовані ОК «Небанківська фінансова установа територіальних громад», тобто у гривневому еквіваленті, що не відповідає вимогам законодавства.

Згідно положень ст. 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» вексель - цінний папір, який посвідчує безумовне грошове зобов`язання векселедавця або його наказ третій особі сплатити після настання строку платежу визначену суму власнику векселя (векселедержателю). Векселі можуть бути прості або переказні та існують виключно у документарній формі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обіг векселів в Україні», видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги, за виключенням фінансових банківських векселів, векселів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та фінансових казначейських векселів. На момент видачі переказного векселя особа, зазначена у векселі як трасат, або векселедавець простого векселя повинні мати перед трасантом та/або особою, якій чи за наказом якої повинен бути здійснений платіж, зобов`язання, сума якого має бути не меншою, ніж сума платежу за векселем. Умова щодо проведення розрахунків із застосуванням векселів обов`язково відображається у відповідному договорі, який укладається в письмовій формі. У разі видачі (передачі) векселя відповідно до договору припиняються грошові зобов`язання щодо платежу за цим договором та виникають грошові зобов`язання щодо платежу за векселем. Особи, винні в порушенні вимог цієї статті, несуть відповідальність згідно з законом.

Встановлено, що у договорі про надання споживчого кредиту №0 від 16 липня 2007 року умова щодо проведення розрахунку із застосуванням векселів відсутня.

Крім цього, п. 9.4 Положення про порядок здійснення банками операцій з векселями в національній валюті на території України, затвердженим постановою правління НБУ №508 від 16 грудня 2002 року передбачено, що використання векселів для розрахунків за заборгованістю за банківським кредитом не допускається.

Відповідно до ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Суд вважає, що оскільки заявники розписку АТ «УкрСиббанк» про одержання виконання частково або в повному обсязі зобов`язань у даній справі суду не надали, а також те, що представник стягувача АТ «УкрСиббанк» в судовому засіданні заперечував щодо відсутності обов`язку боржників перед банком у зв`язку з його припиненням або добровільним виконанням, тому підстави, передбачені ст. 432 ЦПК України для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відсутні.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що заяваОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не підлягає задоволенню, оскільки стягувачем АТ «УкрСиббанк» не було прийнято виконання зобов`язання боржників за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 липня 2018 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 260, 261, 354, 432 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «УкрСиббанк», Обслуговуючий кооператив «Небанківська фінансова установа територіальних громад», приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за участю третьої особи нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Білик В.В. про визнання договорів недійсними залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду на період дії перехідних положень через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 07 листопада 2019 року.

Суддя О.М. Сегеда