ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8256/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Заставенко М.О.,

за участю секретаря судового засідання - Долі М.А.,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.10.2019 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів наданих у позику, та призначено підготовче засідання.

Позивач 31.07.2018 року одночасно з поданням позовної заяви до суду, подав заяву про забезпечення позову (а.с. 5-6), шляхом накладення арешту на житловий будинок (домоволодіння), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:936934, що належить на праві власності ОСОБА_2 . На обґрунтування заяви вказав на те, що 08.12.2017 він позичив ОСОБА_2 кошти у сумі 536 704 грн., що на час домовленості дорівнювало еквіваленту 19 798 доларів США, а ОСОБА_2 в свою чергу зобов`язався повернути суму отриманої позики на першу вимогу, а у випадку не повернення коштів наданих у позику, ОСОБА_2 зобов`язався переоформити на нього право власності на належний ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Він неодноразово звертався до ОСОБА_2 про повернення грошовий коштів отриманих у позику, проте станом на час звернення до суду ОСОБА_2 не повернув йому кошти. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником житлового будинку (домоволодіння), про який ОСОБА_2 зазначив у своїй розписці від 18.12.2017, та який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На даний час зобов`язання згідно розписки від 08.12.2017 ОСОБА_2 не виконані, вимоги щодо повернення суми позики від 25.05.2018 та 15.06.2018 проігноровані, а тому дізнавшись про звернення з відповідним позовом, ОСОБА_2 здійснить відчуження вказаного житлового будинку на користь третіх осіб задля уникнення можливого звернення на нього стягнення, що суттєво ускладнить або зробить неможливим виконання судового рішення та поновлення його прав. Накладення арешту не спричиняє ОСОБА_2 жодних збитків, не позбавляє ОСОБА_2 права власності та користування майном, а тому не потребує застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч. 3 ст. 153 ЦПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Заява не була розглянута у липні 2018 року, з причин зміни складу суду, повернення позовної заяви з додатками та перегляду ухвали апеляційним судом.

Після того, як справа повернулась у жовтні 2019 року з Київського апеляційного суду, суд враховуючи період часу, який пройшов з дня подачі заяви про забезпечення позову, керуючись ч. 3 ст. 153 ЦПК України, суд 22.10.2019 року повідомив ОСОБА_1 , що розгляд його заяви відбудеться 01.11.2019 року о 10 год. 00 хв. та йому необхідно надати суду актуальні відомості про право власності на (домоволодіння), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, від ОСОБА_1 не надійшло пояснень та додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд не встановив підстав для забезпечення позову виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Позивач просить суд стягнути з відповідача кошти надані у позику у розмірі, еквівалентному 19 798 доларів США за офіційним курсом гривні щодо долару США на момент прийняття рішення у справі.

Позивачем обрано спосіб забезпечення позову - шляхом накладення арешту на житловий будинок (домоволодіння), який ОСОБА_2 у випадку не повернення коштів наданих у позику, зобов`язався переоформити на позивача право власності на належний житловий будинок (домоволодіння) (а.с. 31).

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.05.2018 (а.с. 42), ОСОБА_2 на праві приватної власності у розмірі частки власності 1/1, належить (домоволодіння), яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд не може накласти арешт на житловий будинок (домоволодіння) за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки суд не має актуальної інформації щодо предмету позову та власника домоволодіння, а отже суд не вбачає правових підстав для накладення на нього арешту в порядку визначеному п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Оскільки, судом об`єктивно встановлено, що між сторонами у справі дійсно виник цивільно-правовий спір, проте не було надано до суду належних та допустимих доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та що вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами, суд відмовляє у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 258-261 ЦПК України, суд -

У Х В АЛ И В:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5, п.15 ч. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: М.О. Заставенко