Провадження № 2-о/369/268/19
РІШЕННЯ

Іменем України

22.10.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Медведського М.Д.,

за участю секретаря - Головатюк В.В.,

за участю представника заявника - ОСОБА_29.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва № 2 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області у порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування.

Свої вимоги обґрунтував тим, що йому ОСОБА_1 із статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_18 », яка ІНФОРМАЦІЯ_19 року була опублікована на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_9 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_20 . а також з посиланням на вказаний веб-сайт із статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_21», яка ІНФОРМАЦІЯ_19 року о 16:07 була опублікована на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_22 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_23, стало відомо, що про нього була поширена наступна інформація, що безпосередньо стосується ОСОБА_1 (наводиться мовою оригіналу):

- «ІНФОРМАЦІЯ_24 »

-« ... «ІНФОРМАЦІЯ_25.»

-«ІНФОРМАЦІЯ_26.»

-«ІНФОРМАЦІЯ_27 »

-«ІНФОРМАЦІЯ_28.»

-«ІНФОРМАЦІЯ_29»

-«ІНФОРМАЦІЯ_30. »

-«...ІНФОРМАЦІЯ_31».

-«... ІНФОРМАЦІЯ_32

-«...ІНФОРМАЦІЯ_33.»

Вказана інформація була поширена в мережі Інтернет на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_9 та ІНФОРМАЦІЯ_22. В той же час осіб, які поширили таку інформацію про ОСОБА_1 , а саме власників веб-сайтів чи авторів публікації, неможливо ідентифікувати.

Відтак, враховуючи, що вказана інформація є недостовірною, такою, що порушує конституційні права, свободи та інтереси ОСОБА_1 , така інформація підлягає визнанню недостовірною та спростуванню в порядку окремого провадження.

Так, стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_34 », яка ІНФОРМАЦІЯ_19 року була опублікована за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_35 , а також стаття під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_36», яка ІНФОРМАЦІЯ_19 року о 16:07 була опублікована за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , містить інформацію, що безпосередньо стосується ОСОБА_1 , є такою, що розміщена на відповідних веб-сайтах у відкритому доступі в мережі Інтернет, що свідчить про те, що з моменту її опублікування інформація, яка міститься у зазначеній статті, є публічно доступною, і з нею могла ознайомитися та ознайомилася необмежена кількість осіб.

Таким чином, поширення вищезазначеної інформації через мережу Інтернет, а саме через веб-сайт ІНФОРМАЦІЯ_37 та ІНФОРМАЦІЯ_22, призвело до повідомлення невизначеного кола осіб.

Тобто недопустимим є поширення недостовірної, негативної інформації, яка порушує честь, гідність і ділову репутацію особи, якої така інформація стосується.

Заявник вважає, що поширена інформація про ОСОБА_1 як про фізичну особу і як про відому публічну особу, яка веде громадську та політичну діяльність, є недостовірною та має негативний характер, а тому порушує особисті немайнові права заявника на повагу до його гідності та честі, недоторканості його ділової репутації з огляду на наступне.

1.«ІНФОРМАЦІЯ_38 .

Крім того, ОСОБА_1 не користувався своїми повноваженнями та посадою для вирішення особистих питань, в тому числі з сприяння у зайнятті посади чи збереженню посади (мова йде про посаду головного тренера Національної збірної України з ОСОБА_18 .

2.«ІНФОРМАЦІЯ_25.»

За результатами ознайомлення з даною тезою складається враження, що саме завдяки тому, що ОСОБА_1 займав посаду голови Федерації баскетболу України, баскетбольний клуб «Черкаські мавпи» стали чемпіоном (чемпіон Української Суперліги 2018 р.)

Проте вказана інформація є недостовірною, оскільки працюючи в Федерації баскетболу України ОСОБА_1 виконував та виконує покладені на нього повноваження та обов`язки виключно в межах, визначених Статутом Федерації у відповідності до встановленої мети, завдань, цілей ФБУ та напрямків її діяльності.

В той же час, чемпіонство баскетбольний клуб «Черкаські мавпи» отримали завдяки спортивним досягнення та командним результатам, а не завдяки «впливовості» ОСОБА_1 під час перебування на посаді голови ФБУ.

3. «ІНФОРМАЦІЯ_26.»

Дана інформація є недостовірною, оскільки діяльність ОСОБА_1 у сфері українського баскетболу, направлена на розвиток баскетболу, досягнення мети та цілей, визначених Статутом Федерації баскетболу України, досягнення українськими баскетбольними клубами нових чемпіонських титулів, зайняття призових місць, вихід на міжнародний рівень гри тощо. Таким чином, зазначена інформація про те, що ОСОБА_1 використовує баскетбол лише для заробляння грошей не підтверджена жодними доказами, а відтак є недостовірною.

4. «ІНФОРМАЦІЯ_39»

Зазначена теза наводиться в статтях одразу після слів: « ІНФОРМАЦІЯ_40»

Тобто складається враження, що перебування ОСОБА_1 в слідчому ізоляторі пов`язано із конфліктами в баскетболі, втратою Українською баскетбольною асоціацією (авт. - Українською баскетбольною лігою) проводити змагання серед клубів.

Проте дана інформація є недостовірною, оскільки перебування ОСОБА_1 в СІЗО жодним чином не пов`язано із баскетбольною діяльністю ОСОБА_1 , будь-якими конфліктами в баскетболі або втратою Українською баскетбольною асоціацією авт. - Українською баскетбольною лігою) проводити змагання серед клубів.

5. «ІНФОРМАЦІЯ_41.»

Звертають увагу суду на те, що зміна назви баскетбольного клубу шляхом додавання слова «Яблуко» жодним чином не пов`язана з політичною діяльністю ОСОБА_1 та політичною партією, до складу якої він входить.

ОСОБА_1 також не використовував зміну назви клубу для того, щоб «прорекламувати свою партію».

Крім того, програш ОСОБА_1 на виборах жодним чином не пов`язаний з діяльністю баскетбольного клубу та не спричинив негативних наслідків для нього, у зв`язку з чим така інформація є недостовірною.

6. «ІНФОРМАЦІЯ_42»

Звертають увагу суду, на те, що станом на даний час відсутнє кримінальне провадження у якому ОСОБА_1 був би підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному правопорушенні, зокрема у шахрайстві, рейдерстві, чи здійсненні іншої незаконної діяльності, що підтверджується відповіддю МВС України на адвокатський запит щодо ОСОБА_1 від 30.01.2019 р. № 16/4-15аз.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, ця інформація є недостовірною. Поширення такої інформації порушує презумпцію невинуватості.

Крім того, інформація про те, що ОСОБА_1 у співучасті з ОСОБА_20 здійснив розкол в українському баскетболі внаслідок зайняття посади президента Української баскетбольної ліги не підтверджена жодними фактичними доказами, а тому є недостовірною.

7. « ІНФОРМАЦІЯ_43 .»

Звертають увагу суду на те, що інформація про те, що наразі увага ОСОБА_1 зосереджена на придушенні опозиції, яку очолює ОСОБА_23 , не відповідає дійсності та не підтверджується жодними доказами.

Крім того, ОСОБА_1 не використовував та не використовує жодні засоби масової інформації задля надання відповіді («ответки») на критику ОСОБА_24 щодо справ в українському баскетболі, висловлену в інтерв`ю. Докази протилежного в опублікованих статтях відсутні.

8. «ІНФОРМАЦІЯ_44».

Звертають увагу суду на те, що така інформація про ОСОБА_1 не відповідає дійсності.

Так, зокрема, інформація про те. що ОСОБА_1 прямо чи опосередковано причетний до того, що після переходу гравця ОСОБА_25 до команди ИВА «Лос-Анджелес Лейкерс», клуб «Дніпро» не отримав компенсації, не підтверджується в статтях жодними фактами та доказами.

9. «...ІНФОРМАЦІЯ_45»

Звертають увагу суду на те, що ОСОБА_1 ніколи не висловлював бажання та того, що хоче, щоб«інвестори скинулись та врятували йому авторитет». У зв`язку з чим, така інформація не відповідає дійсності.

10. «ІНФОРМАЦІЯ_46.»

Звертають увагу, що дана інформація є недостовірною, оскільки станом на даний час відсутнє кримінальне провадження у якому ОСОБА_1 був би підозрюваним чи обвинуваченим у кримінальному правопорушенні, зокрема у шахрайстві чи здійсненні іншої незаконної діяльності, що підтверджується відповіддю МВС України на адвокатський запит щодо ОСОБА_1 від 30.01.2019 р. № 16/4-15аз.

Таким чином, поширення такої недостовірної інформації про те, що ОСОБА_1 є аферистом, порушує презумпцію невинуватості.

Крім того, ОСОБА_1 ніколи не вчиняв та не вчиняє дій з метою «знищення конкурентів» задля отримання особистої вигоди та не тримається за свою посаду. Доказів протилежному в опублікованих статтях не наведено.

Таким чином, вищезазначена негативна інформація щодо ОСОБА_1 , спростована ОСОБА_1 в даній заяві, містить посилання на фактичні обставини, яких взагалі не існувало, а відтак є необгрунтованою та такою, що не відповідає дійсності, а тому є недостовірною.

Поширивши вищезазначену негативну інформацію, невідомі особи, які є власниками веб- сайтів ІНФОРМАЦІЯ_47 , ІНФОРМАЦІЯ_22 та/чи автори публікації абсолютно безпідставно, без достатнього фактичного підґрунтя охарактеризували ОСОБА_1 , який є чесною, порядною, ввічливою, інтелігентною, законослухняною, освіченою людиною, відомою публічною особою, яка веде громадську та політичну діяльність, як особу, яка використовує посадове становище для рекламування політичної партії та своєї політичної діяльності, отримання коштів у незаконний спросіб, у тому числі шляхом рейдерства, шахрайства та вчинення інших незаконних дій, використовує засоби масової інформації задля власних інтересів, а також висловлюється у різко негативній формі про інших осіб, що безсумнівно породжує у людей, які ознайомилися з поширеною інформацією, негативне ставлення до особистих та професійних якостей ОСОБА_1 та дискредитує його як людину, громадянина, громадського та політичного діяча.

Отже, поширена інформація беззаперечно має негативний характер, дискредитує ОСОБА_1 як людину, законослухняного громадянина, відому публічну особу, яка веде громадську та політичну діяльність, порушує права ОСОБА_1 на повагу до його гідності та честі, недоторканості його ділової репутації, які закріплені в ч. 1 ст. З Конституції України, ст. ст. 201, 270, 297, 299 ЦК України.

Зазначена публікація була розміщена на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_48 з посиланням на ОСОБА_26 , як автора публікації. У публікації на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_22 міститься також посилання ІНФОРМАЦІЯ_49 та ОСОБА_26 .

При цьому на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_50 зазначено, що власником інтернет-порталу "ІНФОРМАЦІЯ_51 ».

З метою з`ясування того, чи дійсно власником веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_52 є ООО «Имедиагруп», а автором статті - ОСОБА_26 ОСОБА_1 було направлено на адресу ООО « Имедиагруп » звернення щодо надання відповідних-^документів та інформації, а його представником було подано адвокатський запит.

Проте за вказаною на сайті адресою ( Россия, город Ярославль, ул . Угличская 39, к.3, бизнес центр ТехноЦентрПлаза ») звернення ОСОБА_1 та адвокатський запит ОСОБА_29 , отримано не було, у зв`язку із чим вони були повернуті.

Тобто за результатами звернення до ООО « Имедиагруп » не вдалося встановити чи є 0.00 «Имедиагруп» власником веб-сайту, а також чи є автором статті ОСОБА_26 , а також не вдалося встановити місце проживання (місцезнаходження) ОСОБА_26 .

Відтак, в даному випадку неможливо достовірно встановити власників веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_37 та ІНФОРМАЦІЯ_22.

З огляду на викладене, з метою захисту честі, гідності та ділової репутації ОСОБА_1 , заявником були вжиті передбачені чинним законодавством заходи для встановлення власників такого веб-сайту, проте встановити власників не вдалося. Тобто власники веб- сайтів ІНФОРМАЦІЯ_37 та ІНФОРМАЦІЯ_22 є невідомими.

З огляду на викладене, враховуючи, що авторів публікацій, розміщених за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_14 та ІНФОРМАЦІЯ_53 , а також власників веб- ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_54 , керуючись п. 13 Пленуму ВСУ про захист честі, гідності, ділової репутації, належним способом захисту особистих немайнових прав ОСОБА_1 на повагу до його гідності та честі, недоторканості його ділової репутації, які були порушені шляхом поширення про нього недостовірної інформації невідомими особами в мережі Інтернет, є звернення до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту недостовірності інформації та її спростування.

Тому на підставі вищевказаного просив суд встановити факт недостовірності вищевказаної інформації та спростувати інформацію, яка порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 .

Встановити факт недостовірності інформації та спростувати вищевказану інформацію, яка порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 на повагу до його гідності та честі, недоторканості його ділової репутації.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Кихвської області від 05.09. 2019 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено на 22 жовтня 2019 року.

У судове засідання представник заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_29 з`явився, вимоги заяви про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування підтримав, просив задовольнити з підстав, вказаних у заяві.

Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне задовольнити частково заяву про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в мережі інтернет було розміщено статтю «ІНФОРМАЦІЯ_18», яка ІНФОРМАЦІЯ_19 року була опублікована на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_9 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_55 . а також з посиланням на вказаний веб-сайт із статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_21», яка ІНФОРМАЦІЯ_19 року о 16:07 була опублікована на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_22 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_56 .

В цих статтях містились вислови, які заявник вважає негативними твердженнями стосовно себе, що порушують права, свободи та інтереси ОСОБА_1 , зокрема:

- «ІНФОРМАЦІЯ_24 »

-« ... «ІНФОРМАЦІЯ_25.»

-«ІНФОРМАЦІЯ_26.»

-«ІНФОРМАЦІЯ_27 »

-«ІНФОРМАЦІЯ_28.»

-«ІНФОРМАЦІЯ_57»

-«ІНФОРМАЦІЯ_58. »

-«...ІНФОРМАЦІЯ_31».

-«... ІНФОРМАЦІЯ_32

- «...ІНФОРМАЦІЯ_33.»

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України, честь, гідність та ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦК України, фізична особа має право на повагу до гідності та честі.

Згідно з статтею 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Пунктом 19 вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦК України якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

В той же час, згідно з абз. 1, 2 п. 13 Пленуму ВСУ про захист честі, гідності, ділової репутації, відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК.

Оцінюючи надані заявником докази, суд вважає, що встановлення конкретних осіб, що розповсюдили оспорювань інформацію неможливо, що підтверджується рішеннями Кіровського районного суду м. Ярославль Російської Федерації за позовами до ТОВ «Імедіагруп» по справам № 2-303/2018, № 2-811/2018, довідками Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» Департаменту «Центру компетенції» № 15/2019-Д-ЦК від 18.01.2019 року та №37/2019-Д-ЦК від 04.02.2019 року, а також змістом самих Інтернет сторінок ІНФОРМАЦІЯ_37 та ІНФОРМАЦІЯ_22, які не містять відомостей про їх власників.

Таким чином, дана справа підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки заявником вжиті всі можливі, на думку суду, заходи із пошуку відповідальних осіб за інтернет сторінки ІНФОРМАЦІЯ_37 та ІНФОРМАЦІЯ_22, які виявились безрезультатними.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації

Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Відповідно п. 42 рішення ЄСПЛ у справі «Інститут економічних реформ проти України» від 04.07.2016 року встановлено, що за умови дотримання вимог, передбачених у частині 2 статті 10 Конвенції, свобода вираження поглядів стосується не лише інформації чи ідей, які сприймаються прихильно чи байдуже або не вважаються образливими, але і тих, які ображають, шокують чи тривожать.

У пункті 21 наведеної вище постанови Верховний Суд України зазначив, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність приватного життя.

Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

Суд в цьому аспекті враховує, що заявник ОСОБА_1 перебуває на посаді Президента Громадської спілки «Федерація баскетболу України», тобто займає суттєву роль у спортивному житті країни, що надає суду підстави вважати заявника ОСОБА_1 публічної особою в розумінні вищезазначених міжнародних нормативних актів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, суду слід розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Оцінюючи доводи заявника щодо змісту тверджень, які заявник вважає, такими що порушують його честь, ділову гідність, суд приходить до наступних висновків.

На думку суду, частина оспорюваних тверджень із зазначених інтернет статей є оціночними судженнями невстановленого автора, які відображають його особисте негативне ставлення до особи ОСОБА_1 як до президента «Федерації баскетболу України», а також його діяльності на зазначеній посаді та відношення ОСОБА_1 до баскетболу як виду спорту, а саме:

- «ІНФОРМАЦІЯ_59 »

-« ... «ІНФОРМАЦІЯ_25.»

-«ІНФОРМАЦІЯ_26.»

ІНФОРМАЦІЯ_60

-« ІНФОРМАЦІЯ_61»

ІНФОРМАЦІЯ_63

- «...ІНФОРМАЦІЯ_45»

- «ІНФОРМАЦІЯ_46.»

Всі вищезазначені твердження не містять конкретних тверджень, які суд міг би перевірити або спростувати на підставі фактів, відтак вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо твердження «ІНФОРМАЦІЯ_39 » суд зауважує наступне. Заявник вказує, що дана інформація є негативною, оскільки наводить читача на думку, що причиною перебування ОСОБА_1 в СІЗО були конфлікти у баскетболі, в той же час твердження про перебування ОСОБА_1 в СІЗО відповідає дійсним фактам біографії ОСОБА_1 , що підтвердив представник ОСОБА_1 в судовому засіданні. Питання того, на що наводить дане твердження читача в контексті статті, не може бути предметом судового контролю в умовах свободи слова демократичного суспільства, відтак дана вимоги також не підлягає задоволенню.

Щодо твердження «ІНФОРМАЦІЯ_64» суд зауважує наступне. Дане твердження невідомий автор публікації приписує ОСОБА_39 , тобто дане твердження не є твердженням невідомого автора. В той же час, заявником не доведено суду, що ОСОБА_40 не здійснював таких тверджень В данному випадку питання достовірності тверджень ОСОБА_24 не може бути предметом оцінки та перевірки в оркемому провадженні, а підлягає захисту шляхом подання відповідного позову до ОСОБА_41 , відтак задоволенню не підлягає.

Стосовно твердження «ІНФОРМАЦІЯ_65», суд вважає доводи заявника обгрунтованими, оскільки в данному випадку невідомий автор здійснив фактологічні твердження, які спростовуються довідкою Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2019 року за № 16/4-15аз, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 на території України станом на 30.01.2019 року є особою, яка до кримінальної відповідальності не притягається, не знятої та непогашеної судимості або обмежень, передбачених кримінально-проецсуальним законодавством України, не має та у розшуку не перебуває.

Керуючись ст. ст. 32, 68 Конституції України, ст. ст. 15. 201, 270, 277 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.3,60,209,212-215,218,224,226 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування - задовольнити частково.

Встановити факт недостовірної інформації та спростувати інформацію, яка порушує особисті немайнові права ОСОБА_1 на повагу до його гідності та честі, недоторканості його ділової репутації, що була поширена в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_13 на веб-сайтах ІНФОРМАЦІЯ_37, в статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_66» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_67 наступного змісту:

«ІНФОРМАЦІЯ_68.».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 04 листопада 2019 року.

Суддя: М.Д. Медведський