Ухвала

Іменем України

28 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 201/15760/16-ц

провадження № 61-16958ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів удаваними та зобов`язання повернути борговий документ,

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року було визнано заявлений ОСОБА_1 і ОСОБА_2 відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюка О. А. у цивільній справі № 201/15760/16-ц необґрунтованим. Передано заяву до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Не погоджуючись із указаною ухвалою, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 оскаржили її в апеляційному порядку.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2019 року повернуто заявникам на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду.

Вважає, що суд апеляційної інстанції не перевірив усіх доводів його апеляційної скарги щодо наявності підстав для відводу судді.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції, застосувавши положення статті 357 ЦПК України, виходив із того, що скарга подана на ухвалу суду першої інстанції про визнання заяви про відвід судді необґрунтованою, яка не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Колегія погоджується з таким висновком.

Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21 лютого 1975 року), не є абсолютним; воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року).

Умови прийнятності апеляційної скарги згідно з законом мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної скарги (рішення у справі Levages Prestations Services v. France від 23 жовтня 1996 року).

Статтею 353 ЦПК України визначений перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи те, що у переліку, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, відсутня ухвала місцевого суду про визнання заяви про відвід судді необґрунтованою, колегія вважає законним та обґрунтованим висновок апеляційного суду про повернення апеляційної скарги заявнику.

З огляду на викладене правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів удаваними та зобов`язання повернути борговий документ відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук