Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 428/6294/16-ц

провадження № 61-35234св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., Штелик С. П. (суддя-доповідач)

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення апеляційного суду Луганської області від 06 лютого 2017 року у складі суддів: Луганської В. М., Коновалової В. А., Лозко Ю. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відділення Фонду) про скасування постанови, зобов`язання призначити та виплатити суму допомоги.

В обґрунтування позову вказала, що вона з 02 листопада 1976 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 ЇЇ чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . При житті він отримав професійне захворювання та йому встановлено втрату професійної працездатності 25 % безстроково. Щомісячні страхові виплати він отримував у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Ровеньки Луганської області. На момент смерті розмір щомісячної страхової виплати становив 2 173 грн 39 коп. виходячи із середньомісячної заробітної плати в розмірі 8 693 грн 57 коп. Постановою № 1211/4031/4031.1./15 від 16 листопада 2015 відповідачем їй призначено одноразову допомогу сім`ї у разі смерті потерпілого в розмірі 130 403 грн 40 коп. Розрахунок одноразової допомоги проведений виходячи із суми щомісячної страхової виплати її чоловіка, яку він отримував за життя, у розмірі 2 173 грн 39 коп. При усному зверненні до відповідача їй повідомлено, що одноразова допомога сім`ї у разі смерті потерпілого розрахована виходячи із щомісячної страхової виплати в зв`язку з тим, що на момент смерті її чоловік не працював. Однак з розміром одноразової допомоги та її розрахунком виходячи із щомісячної страхової виплати вона не згодна, вважає, що відповідачем порушені її права, передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» з тих підстав, що право на отримання одноразової допомоги сім`ї у разі смерті потерпілого у неї виникло з дня смерті її чоловіка, але не раніше дня виникнення права на виплати, тобто з 07 липня 2014 року - з дати встановлення МСЕК причинного зв`язку смерті з раніше отриманим професійним захворюванням. Таким чином, при вирішенні питання виплати одноразової допомоги сім`ї у разі смерті потерпілого необхідно керуватися Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції чинній на момент виникнення права на ці виплати.

Посилаючись на викладені обставини, просила: скасувати постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 1211/4031/4031.1./15 від 16 листопада 2015 року про призначення одноразової допомоги сім`ї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого;зобов`язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити та виплатити їй одноразову допомогу сім`ї у разі смерті потерпілого ОСОБА_3 у розмірі п`ятирічної заробітної плати потерпілого, а саме: 521 614 грн 20 коп. виходячи із середньомісячної заробітної плати, яка була визначена при останньому перерахунку страхових виплат потерпілому, у сумі 8 693 грн 57 коп.; стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму одноразової допомоги сім`ї у разі смерті потерпілого ОСОБА_3 у розмірі 391 210 грн 80 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 грудня 2016 року позов задоволено частково. Скасовано постанову відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 1211/4021/4031.1./15 від 16 листопада 2015 року про призначення одноразової допомоги сім`ї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого.

Зобов`язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області призначити ОСОБА_1 одноразову допомогу сім`ї у разі смерті потерпілого ОСОБА_3 у розмірі п`ятирічної заробітної плати потерпілого, а саме: 521 614 грн 20 коп.

Зобов`язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу сім`ї у разі смерті потерпілого ОСОБА_3 у розмірі 391 210 грн 80 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що право на отримання одноразової допомоги внаслідок смерті чоловіка виникло у позивача з дня смерті потерпілого, у зв`язку із чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» № 1105-ХІV від 23 вересня 1999 року в редакції, що діяла на час смерті потерпілого. Із правильністю застосування саме такої редакції Закону в судовому засіданні погодилися обидві сторони справи. Закон серед іншого розрізняє два окремих підходи до обчислення такої допомоги в разі смерті потерпілого: 1) загальний підхід, за якого члени сім`ї потерпілого отримують допомогу в розмірі не меншому за п`ятирічну заробітну плату потерпілого (частина сьома статті 34 Закону); 2) спеціальний підхід, за якого розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті (абз. другий частини дев`ятої статті 34 Закону). Стаття 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» регламентує право певних категорій осіб на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії) внаслідок смерті потерпілого. До таких категорій осіб належать непрацездатні особи, а також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Доказів того, що позивач отримує щомісячні страхові виплати внаслідок смерті потерпілого, до суду надано не було. Відповідачем не було надано до суду жодних доказів того, що позивач станом на час смерті свого чоловіка отримувала заробітну плату, пенсію, доходи від використання майна, інші доходи, що не забезпечували їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Більш того, в судовому засіданні представник відповідача вказала, що призначення позивачу виплати згідно із абзацом другим частини 9 статті 34 Закону № 1105-ХІV було проведено на підставі лише того факту, що чоловік позивача станом на час смерті не працював, тобто без з`ясування того, чи перебувала дружина потерпілого на його утриманні. Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача виплатити одноразову допомогу сім`ї у разі смерті потерпілого ОСОБА_3 у розмірі п`ятирічної заробітної плати потерпілого, а саме: в розмірі 521 614 грн 20 коп. виходячи із середньомісячної заробітної плати, вказана вимога підлягає задоволенню в сумі 391 210 грн 80 коп., тобто із урахуванням раніше здійсненої відповідачем виплати в розмірі 130 403 грн 40 коп.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 06 лютого 2017 року рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 грудня 2016 року скасовано та ухвалено нове про відмову у позові.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені статтею 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Статтею 33 Закону визначено коло осіб, які мають право на отримання страхових виплат. Відповідно до положень статті 21 вказаного Закону страховими виплатами є грошові суми, які виплачує Фонд соціального страхування від нещасних випадків застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем 16 листопада 2015 року винесено постанову № 1211/4031/4031.1/15 про призначення одноразової допомоги сім`ї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого з розрахунку. Розрахунок страхової виплати (одноразової допомоги) проведено із доходу потерпілого (страхової виплати) у розмірі 2 173 грн 39 коп. Відповідач нарахував позивачу одноразову допомогу, взявши для розрахунку не середню заробітну плату потерпілого, з якої він отримував страхові виплати, а розмір страхової виплати, оскільки потерпілий на момент смерті не працював на виробництві, з яким у нього пов`язане професійне захворювання. За таких підстав, відповідачем правомірно призначена позивачу одноразова страхова виплата у зв`язку зі смертю потерпілого відповідно до пункту 2 частини дев`ятої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) і підстав для її скасування немає.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що стаття 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» регулює питання щодо виплати членам сім`ї потерпілого щомісячних страхових виплат, а спірним питанням є розмір одноразової допомоги. Крім того, відповідно до пункту 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у разі встановлення причинного зв`язку смерті застрахованої особи з ушкодженням здоров`я відповідно до законодавства, середня заробітна плата для призначення суми одноразової допомоги обчислюється виходячи із розміру середньої заробітної плати, яка була визначена при останньому перерахунку страхових виплат.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

11 червня 2018 року справу передано до Верховного Суду.

04 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві Штелик С. П.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка висновків суду апеляційної інстанції

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суди установили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Ровеньки Луганської області № 1213/4031/4031/9 від 29 березня 2013 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01 березня 2013 року» призначено потерпілому ОСОБА_3 перераховану щомісячну грошову суму (вид виплат 410) в розмірі 2 173 грн 39 коп. Виплати вирішено провадити з 01 березня 2013 року безстроково виходячи з відкоригованої середньомісячної заробітної плати станом на 01 березня 2013 року в розмірі 8 693 грн 57 коп.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Згідно копії довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом серії НОМЕР_1 від 31 жовтня 2014 року, ОСОБА_3 помер у зв`язку з професійним захворюванням. Підставою видачі довідки є акт огляду МСЕК № 14-119.

16 листопада 2015 року постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 1211/4031/4031.1/15 «Про призначення одноразової допомоги сім`ї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого» призначено одноразову допомогу у разі смерті потерпілого ОСОБА_3 його сім`ї в розмірі 130 403 грн 40 коп. Розрахунок страхової виплати проводився із врахуванням середньомісячної заробітної плати у розмірі 2 173 грн 39 коп.

За змістом статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхові виплати, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв`язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно з пунктами 1.2, 6.1.4, 6.1.8 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року, у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення зобов`язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право: 1) допомогу у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 2) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; 3) щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого (щомісячна страхова виплата); 4) страхову виплату потерпілому у розмірі його середньомісячного заробітку при тимчасовому переведенні його на легшу нижче оплачувану роботу; 5) страхову виплату потерпілому під час його професійної реабілітації; 6) щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого; 7) відшкодування вартості ритуальних послуг, пов`язаних з похованням померлого.

Згідно із частиною першою статті 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 17 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами) юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України у зазначеній редакції).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно зі частинами першою, другою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Одними із принципів соціального страхування, відповідно до приписів пункту 3 частини першої статті 3 вказаного Закону, зокрема, є законодавчо визначені умови і порядок здійснення соціального страхування та державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.

За пунктами 6, 7 статті 6 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов`язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою, відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до статті 8 вказаного Закону виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та в порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду, що затверджується його правлінням, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Згідно зі статтею 9 Закону основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Тобто Фонд є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями.

Статтею 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Відповідно до статті 17 Закону спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Згідно із пунктом 4 статті 18 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду із цим позовом) місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Ураховуючи принципи, функції Фонду та зміст положень вищезазначених норм права, за предметним та суб`єктним складом цей спір має ознаки публічно-правових правовідносин, а отже підлягає розгляду за правилами КАС України.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм процесуального права викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 квітня 2018 року у справі № 280/1539/15-ц (провадження № 14-87цс18) та у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16-а (провадження № 11-350апп18).

Позовні вимоги стосуються обчислення одноразової допомоги внаслідок смерті потерпілого внаслідок професійного захворювання, що спричинило втрату працездатності, тому зазначена категорія спору належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу з порушенням норм процесуального права, а саме: статті 15 ЦПК України (у редакції чинній на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частин першої та другої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів касаційної скарги.

З огляду на вищевикладене, касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, судові рішення скасувати, а провадження у справі закрити.

Згідно з положеннями частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд її позовних вимог віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Керуючись статтями 255, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 грудня 2016 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 06 лютого 2017 року скасувати.

Провадження у справі ОСОБА_1 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про скасування постанови, зобов`язання призначити та виплатити суму допомоги закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд її позовних вимог віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Сімоненко

А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик