ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2019 року

м. Харків

Справа № 639/4836/17

Провадження № 22-ц/818/4141/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

секретарів Прологаєвої А.Д., Кучер Ю.Ю.

Учасники справи :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РАТІО ІНВЕСТ»

третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 серпня 2018 року, ухвалене суддею Єрмоленко В.М.,

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РАТІО ІНВЕСТ», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимог,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійсним договір про відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29.07.2016 р., укладений між відповідачами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 серпня 2008 року між ПАТ «Банк Форум», як кредитодавцем та ОСОБА_1 , як - позичальником було укладено кредитний договір № 0435/08/01 СLNv, за умовами якого ПАТ «Банк Форум» йому було відкрито відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі, з лімітом кредитування 9950000 доларів США на строк до 20.08.2015 р. під 13,5% річних.

Вказує, що станом на дату укладення договору про відступлення прав вимоги загальний розмір заборгованості складав 47 626 826,47 грн, що станом на дату укладення договору є еквівалентом 1 920 374,01 доларів США та 5 000 грн.

Відповідно до пункту 1.4. договору про відступлення прав вимоги сторони одночасно уклали відповідний договір (відповідні договори) про відступлення прав вимоги за договорами забезпечення (іпотекою/порукою).

Мотивуючи позов зазначає, що 25 липня 2016 року на електронному майданчику https://etx.com.ua відбулися відкриті торги (аукціон) з продажу права вимоги ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором де переможцем аукціону визнано ТОВ «Фінансова Компанія Ратіо Інвест».

29 липня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 159-Ф, за яким ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» права вимоги до ОСОБА_1

Позивач зазначав, що Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, передбачає право приймати участь у проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення права вимоги за різними договорами виключно банкам та фінансовим установам, які мають ліцензії на право надання кредитів. Наявність в такої особи свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про право фінансової установи надавати фінансові кредити за рахунок власних коштів (але відсутність при цьому ліцензії на право надання кредитів) не є достатньою підставою для прийняття участі такою установою у проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення права вимоги за кредитними договорами. ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» на момент укладення договору про відступлення права вимоги не мало ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на право надання кредитів.

Крім того, у ПАТ «Банк Форум» не існувало вимоги до нього та поручителя - ТОВ «Будинок Тканин», у тому обсязі, який було відступлено на користь ТОВ «ФК «Ратіо Інвест», тобто обсяг права вимоги, що були відступлені, не відповідає вимогам щодо наявності та дійсного обсягу прав, що можуть передаватися первісним кредитором новому кредитору.

У договорі про відступлення прав вимоги (пункт 1.2.) вказано, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Банк Форум» складає 47 626 826,47 грн, що еквівалентно 1 920 374,01 доларам США ( у тому числі й пеня). Проте рішенням Господарського суду м. Києва від 02 грудня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Банк Форум» до ТОВ «Будинок Тканин» про стягнення заборгованості за кредитним договором було відмовлено у стягненні пені у повному обсязі. Отже, на момент укладення договору про відступлення прав вимоги не існувало вимоги до ОСОБА_1 та ТОВ «Будинок Тканин» у тому обсязі, в якому було відступлено на користь ТОВ «ФК «Ратіо Інвест», тобто обсяг права вимоги, що було відступлено, не відповідав вимогам щодо наявності та дійсності обсягу прав, що передавалися новому кредитору.

У позові ОСОБА_1 посилаючись на статті 203, 215, 227 ЦК України просив визнати договір про відступлення прав вимоги недійсним.

У подальшому ОСОБА_1 подав заяву про зміну підстав позову, в якій зазначав, що відступлення ПАТ «Банк Форум» на користь ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» суми пені у розмірі, який суперечить вимогам пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», призвело до незаконного збільшення вимог до споживача. При розмірі основної заборгованості і процентів становить 28 118 564,98 грн, нарахована пеня - 19 503 261,49 грн складає понад 50 %.

Позивач посилаючись на вимоги ст. 514 ЦК України зазначав, що ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» набуто право вимоги за договором банківського кредиту, а тому така особа, як новий кредитодавець, повинна мати дозвіл (ліцензію) на надання фінансових послуг з кредитування. Відсутність у ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» ліцензії на право здійснення операцій з валютними цінностями фактично змінює обсяг прав позивача, позбавивши його права, а за кредитним договором - обов`язку, здійснювати сплату коштів за кредитним договором у валюті кредитного договору (доларах США), змінивши без згоди споживача, валюту платежу.

Позивач також стверджував, що неправильно враховано курс валюти при відступленні права вимоги, що вплинуло на дійсну вимогу.

При визначенні розміру відступленого права не було враховано обставин припинення кредитного зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. 13 березня 2014 року ним набуто право вимоги до ПАТ «Банк Форум» за договорами банківського рахунку на загальну суму 5 028 354,80 грн, що є еквівалентом 541 714,32 дол. США.

Залишок кредитної заборгованості за кредитним договором складав 868 233,87 доларів США. У зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог припинились його зобов`язання перед ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором на суму 541 714,32 дол.США, а залишок зобов`язання складав 326 519,55 дол.США. Цей факт не враховано при укладенні договору між відповідачами. Не були зараховані зустрічні однорідні його вимоги щодо наявності у нього грошових коштів на його власному рахунку у ПАТ «Банк Форум» у розмірі 58 943,19 грн.

Зазначає, що такі обставини призвели до відступлення права вимоги у розмірі, якого не існувало, що є істотною умовою договору купівлі-продажу права вимоги, тому договір має бути визнаний недійсним.

Позов обґрунтовано також тим, що ПАТ «Банк Форум» безпідставно нараховано проценти та пеню, що входили до складу відступленого права вимоги, через неврахування обмежень, встановлених пунктом 4 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, розмір його заборгованості за кредитним договором не визначений і є предметом розгляду Шевченківського районного суду м. Києва у справі за позовом ПАТ «Банк Форум» (тепер - ТОВ «ФК «Ратіо Інвест») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. При цьому ТОВ «ФК «Ратіо Інвест», посилаючись на розмір права вимоги до ОСОБА_1 за договором у розмірі 47 626 826,47 грн шляхом укладення ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» договору купівлі-продажу 20 січня 2017 року з ТОВ «Каунт-Про», у позасудовому порядку звернув стягнення на предмет іпотеки майнового поручителя ОСОБА_2 .

Також у позові вказував про те, що при укладенні договору про відступлення прав вимоги представник ПАТ «Банк Форум» Явтушенко Д . С. діяв з перевищенням своїх повноважень, а зміст довіреності, посвідченої 3 червня 2016 року ПН Київського міського нотаріального округу Падалка Р. О., не надавав представникові необхідного обсягу повноважень на укладення такого договору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити та стягнути на його користь судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення судом були порушені норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оспорення договору, в тому числі й розміру відступленого права вимоги, є необхідною умовою належного та ефективного захисту прав, зокрема, права на мирне володіння своїм майном, гарантованого статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції, права на справедливий суд та права на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, що гарантований статтями 6, 14 Конвенції, а також охоронюваних законом його інтересів.

Мотивуючи апеляційну скаргу посилається на те, що суд не врахував, що наявність в особи свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про право фінансової установи надавати фінансові кредити за рахунок власних коштів (але відсутність при цьому ліцензії на право надання кредитів) не є достатньою підставою для прийняття участі такою установою в проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами. При цьому TOB «ФК «Ратіо Інвест» станом на момент проведення торгів (конкурсу) та укладення оспорюваного договору про відступлення прав вимоги від 29 липня 2016 року не мало ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, на право надання кредитів.

В апеляційній скарзі вказує про те, що TOB «ФК «Ратіо Інвест» не отримувало будь-яких ліцензій Національного банку України, тому не мало права здійснювати операції з валютними цінностями, зокрема, придбавати право вимоги за кредитним договором, у якому валютою зобов`язання визначена іноземна валюта.

Вказує про те, що ПАТ «Банк Форум» не мав права відступати TOB «ФК «Ратіо Інвест» суму пені у розмірі, який суперечить вимогам п.5 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Зазначає в апеляційній скарзі, що зміст оспорюваного договору свідчить, що за ним було передано майбутню вимогу, тобто вимогу, якої не існувало станом на момент відступлення права вимоги, що суперечить статтям 512, 514, 203, 215 ЦК України.

В апеляційній скарзі звертає увагу суду на те, що при укладенні договору про відступлення прав вимоги начальник Управління досудової роботи з проблемними активами корпоративного бізнесу Департаменту ліквідаційних процедур ПАТ «Банк Форум» Явтушенко Д. С. діяв з перевищенням своїх повноважень, що відповідно до статей 203, 215 ЦК України є підставою для визнання вказаного договору недійсним.

У відзиві на апеляційну скаргу TOB «ФК «Ратіо Інвест» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін. Зазначає, що до правовідносин які виникли внаслідок укладення договору про відступлення права вимоги не застосовується ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки не є спором про захист прав споживача, а тому відсутне порушене право позивача, як споживача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами договору про відступлення прав вимоги ПАТ «Банк Форум» і ТОВ «ФК Ратіо Інвест» досягнута згода з усіх істотних умов договору, оспорюваний договір був спрямований на набуття сторонами цивільних прав та обов`язків, його зміст не суперечить актам цивільного законодавства, при укладанні договорів відповідно до вимог частини 1 статті 627 ЦК України волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом та спрямований на реальне настання правових наслідків. При укладенні договору про відступлення прав вимоги дотримано вимог цивільного законодавства та загальних засад цивільного законодавства, передбачених статті 3 ЦК України, внутрішній волі сторін, а також вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлених частиною 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України.

Постановою Харківського апеляційного суду від 3 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 серпня 2018 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 3 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Харківського апеляційного суду від 3 грудня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 20 серпня 2008 року укладено кредитний договір, відповідно до якого, з урахуванням додаткового договору від 28 грудня 2009 року, банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування - 9 950 000 доларів США строком до 20 серпня 2015 року зі сплатою 13,5 % річних.

13 березня 2014 року постановою Правління Національного банку України № 135 ПАТ «Банк Форум» віднесено до категорії неплатоспроможних, у зв`язку з чим 14 березня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 14 про початок виведення ПАТ «Банк Форум» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 14 березня 2014 року.

25 липня 2016 року на електронному майданчику товариство з обмеженою відповідальністю «Електронні торги України» відбулися відкриті торги (аукціон) з продажу права вимоги ПАТ «Банк Форум» за кредитним договором від 20 серпня 2008 року, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_1 Переможцем аукціону визнано ТОВ «ФК Ратіо Інвест».

29 липня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» укладено договір про відступлення прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору права вимоги до ОСОБА_1 , що належать первісному кредитору на підставі кредитного договору від 20 серпня 2008 року та у зв`язку з ним, а новий кредитор прийняв зазначені вище права вимоги (а. с. 22-26 т. 1).

Новий кредитор після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитним договором і договорами забезпечення та одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за кредитним договором або у зв`язку з ним. Права кредитора за кредитним договором переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги та можуть виникнути у майбутньому (майбутня вимога). Новий кредитор набуває статусу кредитора за кредитним договором, договорами поруки та заставодержателя (іпотекодержателя) за всіма зобов`язаннями, що забезпечують виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором.

Станом на дату укладення сторонами цього договору загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед первісним кредитором склав 47 626 826,47 грн, що на день укладання договору є еквівалентом 1 920 374,01 доларів США та 5 000 грн, з яких: заборгованість за кредитом 21 530 640,63 грн, що складає 868 233,87 доларів США; заборгованість за процентами - 6 587 924,35 грн, що є еквівалентом 265 661,35 доларів США. Крім того, пеня - 19 503 261,49 грн, що є еквівалентом 786 478,79 доларів США та штраф за порушення умов пункту 3.3.7 кредитного договору - 5 000 грн (пункт 1.2 договору про відступлення прав вимоги).

Згідно з пунктом 1.4 договору відступлення сторони домовилися та зобов`язуються з метою захисту інтересів нового кредитора, одночасно укласти відповідний договір (відповідні договори) про відступлення прав вимоги за договорами забезпечення (іпотекою/порукою), а саме договором іпотеки (майнової поруки) від 20 серпня 2008 року з усіма змінами, доповненнями і додатками, укладеним з ОСОБА_2 , договором поруки від 20 серпня 2008 року з усіма змінами, доповненнями і додатками, укладеним з ТОВ «Будинок Тканин», договором поруки від 20 серпня 2008 року з усіма змінами, доповненнями і додатками, укладеним з ОСОБА_2 , договором поруки від 26 серпня 2008 року з усіма змінами, доповненнями і додатками, укладеним з ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг "Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року № 23" від 06.02.2014 р. № 352 до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів):

фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги;

набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення;

отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Таким чином, ознаками договору факторингу є: 1) фактор (новий кредитор) надає послуги по фінансуванню діяльності клієнта (первісний кредитор) шляхом надання в його розпорядження коштів; 2) такі послуги надаються за винагороду у вигляді здійснення клієнтом (первісний кредитор) відповідної плати послуг фактора (новий кредитор); 3) грошові кошти передаються в рахунок грошової вимоги клієнта (первісного кредитора) до третьої особи (боржника).

Отже, обов`язковою умовою договору факторингу є оплата, яку має здійснити первісний кредитор (клієнт) новому кредитору (фактору) за надання в його розпорядження коштів під відступлення права вимоги.

При цьому, таку плату здійснює саме клієнт (первісний кредитор), а не навпаки.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Судами установлено, що після проведення аукціону та визначення ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» переможцем, останнє уклало договір відступлення прав вимоги.

За договором відступлення прав вимоги, укладеним 29 липня 2016 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Ратіо Інвест», первісний кредитор (ПАТ «Банк Форум») відступив новому кредитору ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» права вимоги до боржника ( ОСОБА_1 ), що належать первісному кредитору на підставі кредитного договору від 20 серпня 2008 року та у зв`язку з ним, а новий кредитор прийняв зазначені вище права вимоги та сплатив визначену договором ціну відступлення прав вимоги у розмірі 17 110 232,70 грн.

Ціна відступлення прав вимоги сплачена Первісному кредитору до моменту укладення договору в розмірі 15 501 701, 41 грн новим кредитором, а також в рахунок оплати ціни відступлення новому кредитору зараховано кошти в розмірі 1 608 531,29 грн. (п.5.2. оскаржуваного договору).

При цьому, загальний розмір заборгованості станом на день укладення договору складав 47 626 826,47 грн (п.1.2 оскаржуваного договору).

Крім того, у спірному договорі (визначення терміну «Права вимоги» у розділі «Тлумачення термінів», пункт 1.2.) вказано про те, що права кредитора за кредитним договором переходять до TOB «ФК «Ратіо Інвест» у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги та можуть виникнути у майбутньому (майбутня вимога).

Отже, відповідач ТОВ "ФК "Ратіо-Інвест" за 17 110 232,70 грн. набуло право кредитора за кредитним договором у повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення прав вимоги та можуть виникнути у майбутньому (майбутня вимога) на суму 47 626 826,47 грн, а також новий кредитор набув статусу кредитора за договорами поруки та заставодержателя (іпотекодержателя) за всіма зобов`язаннями, що забезпечують виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором.

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

В силу приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Касаційний суд по данній справі дійшов висновку, що згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав і що статтями 512, 514 ЦК України заборонено здійснювати відступлення майбутньої вимоги.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 ЦК України зумовлює його недійсність.

Судова колегія приходить до висновку, що спірний договір має ознаки договору факторінгу, за яким ТОВ «ФК «Ратіо Інвест» передало грошові кошти клієнту, за що отримало право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт ПАТ «Банк Форум» - отримав грошові кошти, за що передав право вимоги до боржника та сплатив плату за отримані кошти.

Цією платою є різниця між розміром заборгованості 47 626 826,47 грн і сплаченою фактором сумою - 17 110 232,70 грн., тобто розмір грошової вимоги значно перевищує ціну її відступлення.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу (частина перша статті 203 ЦК України).

Судом установлено, що 13 березня 2014 року ОСОБА_1 набуто право вимоги до ПАТ «Банк Форум» за договорами банківського рахунку на загальну суму 5 028 354,80 грн внаслідок укладення договорів про відступлення права вимоги із TOB «Будинок Тканин», TOB «Дівіна», TOB «Блоус», ФОП ОСОБА_1 , TOB «ВВ Холдінг», СТОВ «Дружба», ПОСП «Україна», СТОВ «Славутич», ПП «Ухожани», TOB «Рачанське», TOB «НІКІ», TOB «ВВ Агро», які станом на 13 березня 2014 року мали право грошової вимоги до ПАТ «Банк Форум» на суму 5 028 354,80 грн.

Не оспорюючи правомірність цих договорів, судова колегія відхиляє доводи позивача про необхідність зарахування цієї суми як зустрічних однорідних вимог, оскільки його доводи про отримання 13 березня 2014 року ПАТ «Банк Форум» повідомлення про заміну кредитора в зобов`язанні (про відступлення права вимоги) та заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог спростовується листом ПАТ «Банк Форум» від 9.08.2018 року №3138/2 за підписом Уповноваженої особи Фонду гарантування акладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Форум".

Зі змісту зазначеного листа вбачається , що в ПАТ "Банк Форум" не зареєстрована заява ОСОБА_1 за номером №163 від 13.03.2014 року у Журналі реєстрації вхідної кореспонденції ПАТ "Банк Форум" за 2014 рік (том 2 а.с.43, том 4 а.с.84).

Доводи представника позивача, що ця відповідь стосується лише Харківського відділення, судовою колегією не приймається, оскільки в листі чітко зазначено про відсутність реєстрації саме в ПАТ "Банк Форум" і ці відомості не можна вважати спростованими лише за наявності в листі повідомлення про те, що журнал реєстрації вхідної кореспонденції відділення №3700 "Харківська дирекція ПАТ "Банк Форум" за 2014 рік до архіву Банку не передавався.

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Судова колегія враховує доводи відповідача, що на час звернення позивача з заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання ще не настав.

Що стосується включення в розрахунок заборгованості нарахованих процентів і пені, судова колегія погоджується з доводами позивача і зазначає про таке.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) викладено правову позицію про те, що після направлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та, відповідно, припинення дії кредитного договору, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі.

У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

Оскільки кредитодавець самостійно, на власний розсуд, скориставшись своїм правом, достроково припинив на майбутнє дію кредитного договору та змінив строк кредитування, то за відсутності належної правової підстави (яка через власні дії кредитодавця є такою, що припинена), відсутні й підстави для нарахування процентів та пені після дострокового припинення кредитного зобов`язання.

Матеріали справи містять Вимогу про дострокове виконання зобов"язань датовану 8.08.2014 року в якій зазначено про необхідність протягом 7 робочих днів сплатити заборгованість за кредитним договором:

- по тілу кредиту 868 233 доларів США 87 центів;

-прострочені проценти в сумі 36 845 дол. США 62 центи;

-строкові проценти 10 249 доларів США 98 центів;

-пеню в сумі 371 362 грн 97 коп станом на 4 серпня 2014 року (том 3 а.с.6).

Зі змісту оскаржуваного договору вбачається, що заборгованість по основній сумі кредиту дорівнює 868 233 доларів США 87 центів, як і було зазначено у Вимозі про дострокове погашення, а сума процентів і пені відповідно зазначені в договорі у розмірі 265 661 доларів США 35 центів та 786 478 доларів США 79 центів на дату укладення договору (том 1 а.с.23).

Отже, у ПАТ «Банк Форум» станом на момент укладення договору про відступлення прав вимоги 29 липня 2016 року не існувало вимоги до ОСОБА_1 у тому обсязі, який було відступлено ПАТ «Банк Форум» та користь TOB «ФК «Ратіо Інвест», обсяг прав вимоги, що були відступлені ПАТ «Банк Форум» на користь TOB «ФК «Ратіо Інвест», не відповідав вимогам щодо наявності та дійсності обсягу прав, що можуть передаватися первісним кредитором новому кредитору.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, що діяла станом на момент початку ліквідації ПАТ «Банк Форум») з дня призначення уповноваженої особи Фонду припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Таким чином, нарахування відсотків та пені на заборгованість ОСОБА_1 банку - ПАТ «Банк Форум», не могло здійснюватися.

Висновок суду першої інстанції, що перевірка розміру заборгованості, процентів і пені не є предметом даної справи, є помилковим, оскільки розмір заборгованості при відступленні права вимоги є істотною умовою договору.

Фактично відбулося відступлення неіснуючого обсягу права вимоги, зокрема, у частині відступлених процентів та пені, оскільки відступлення неіснуючого права вимоги свідчить про відсутність предмету договору, його невідповідність вимогам закону.

Згідно із ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов"язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Суд касаційної інстанції стосовно обставин справи, щодо обов"язковості наявності ліцензії у фінансової компанії при прийнятті участі у проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами зазначив про таке.

Пунктом 5.11. розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2 (далі - Положення № 2), як спеціального нормативного акту, що визначає умови реалізації майна банку під час проведення ліквідаційної процедури, унормовано, що реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу між фінансовими установами (банками та небанківськими фінансовими установами, які відповідно до своїх установчих документів та ліцензій мають право надавати кредити, крім кредитних спілок).

Тобто пунктом 5.11. розділу V Положення № 2 встановлено, що право приймати участь в проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами мають право виключно банки та фінансові установи, які мають ліцензії на право надання кредитів.

Положення № 2 не містить жодних виключень щодо того, що учасник конкурсу може не мати ліцензії на право надання кредитів чи цей документ може бути замінений іншим.

У листі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30 серпня 2016 року № 27-36182/16 зазначено про те, що право приймати участь в проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами мають право виключно банки та фінансові установи, які мають ліцензії на право надання кредитів і по-іншому застосовувати п. 5.11. розділу V Положення № 2 немає жодних підстав.

Тобто вказане свідчить про те, що право приймати участь у проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами мають право виключно банки та фінансові установи, які мають ліцензії на право надання кредитів. Наявність в особи свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про право фінансової установи надавати фінансові кредити за рахунок власних коштів (але відсутність при цьому ліцензії на право надання кредитів) не є достатньою підставою для прийняття участі такою установою в проведенні конкурсу з реалізації майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами.

Судом установлено, що TOB «ФК «Ратіо Інвест» станом на момент проведення торгів (конкурсу) та укладення оспорюваного договору про відступлення прав вимоги від 29 липня 2016 року не мало ліцензії, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на право надання кредитів.

Посилання суду першої інстанції на те, що наявність в статуті TOB «ФК «Ратіо Інвест» положення про право надавати фінансові кредити за рахунок власних коштів і додатку до свідоцтва Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ФК № 609 від 17 серпня 2015 року про реєстрацію фінансової установи, дозволяло TOB «ФК «Ратіо Інвест» приймати участь в проведенні конкурсу з реалізації майна неплатоспроможного банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами, як зазначив суд касаційної інстанції , є помилковим в контексті спірних правовідносин, оскільки наявність у статуті та додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи зазначення про право надання кредитів за рахунок власних коштів жодним чином не нівелює та не дозволяє відступати від положень спеціального нормативного акта - Положення № 2, який встановлював імперативні вимоги до осіб, які мають право приймати участь у проведенні конкурсу з реалізації майна неплатоспроможного банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами, зокрема, обов`язкову наявність ліцензій на право надання кредитів, якої, як встановлено судами, у TOB «ФК «Ратіо Інвест» станом на 25 та 29 липня 2016 року не існувало.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 1 статті 227 Цивільного кодексу України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Отже, законодавством передбачена така підстава для визнання правочину недійсним як відсутність ліцензії.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає, оскільки прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, що в силу пункту 4 ч. 1 ст.376 ЦПК України є підставою для його скасування з ухваленням нового про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 21 серпня 2018 року - скасувати і ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РАТІО ІНВЕСТ», третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Каунт-Про» про визнання недійсним договору про відступлення прав вимог,- задовольнити.

Визнати договір відступлення прав вимоги № 159-Ф від 29 липня 2016 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «РАТІО ІНВЕСТ» - недійсним.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Головуючий С.С. Кругова

О.В. Маміна

Судді Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 11 листопада 2019 року