Єдиний унікальний номер 219/5805/19 Номер провадження 22-ц/804/2688/19
Донецький апеляційний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року

м. Бахмут

Справа № 219/5805/19

Провадження № 22-ц/804/2688/19

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Біляєвої О. М.,

суддів Новікової Г. В., Папоян В. В.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області в складі судді Дубовика Р. Є. від 02 серпня 2019 року, ухвалене в м. Бахмуті Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») пред`явило позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 03 липня 2015 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримала кредит у розмірі 3 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердила, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Унаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором станом на 21 квітня 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 15 203 грн 69 коп., яка складається із: 8 483 грн 49 коп. заборгованості за тілом кредиту; 1 757 грн 72 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3 200 грн 51 коп. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 561 грн 79 коп. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 00 коп., а також 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 700 грн 18 коп. (процентна складова) штрафу.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 203 грн 69 коп., а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 серпня 2019 року позов задоволений частково.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн 00 коп.

В частині позовних вимог про стягнення 5 483 грн 49 коп. заборгованості за тілом кредиту; 1 757 грн 72 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3 200 грн 51 коп. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 561 грн 79 коп. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 00 коп.; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 700 грн 18 коп. (процентна складова) штрафу відмовити.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Задовольняючи позов частково, суд керувався тим, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала умови кредитного договору, чим порушила законні права позивача на отримання кредиту, які підлягають захисту у судовому порядку шляхом стягнення заборгованості за кредитом 3 000 грн 00 коп. Підстави для стягнення решти тіла кредиту, пені та штрафу відсутні, оскільки ПриватБанк не довів факт укладення договору саме на тих умовах, на яких побудовано позов і доданий до нього розрахунок.

У вересні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалите нове рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 483 грн 49 коп. та заборгованості по простроченому тілу кредиту у розмірі 1 757 грн 72 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції під час ухвалення рішення неправильно застосував статті 1048 та 1054 ЦК України і не зважив на те, що нехтування принципами платності кредитного договору завдає істотну шкоду споживачам банківських послуг і банку, а тому безпідставно відмовив у стягненні заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами.

Апеляційна скарга на рішення в частині відмови у стягненні 3 200 грн 51 коп. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 561 грн 79 коп. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 00 коп.; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 700 грн 18 коп. (процентна складова) штрафу учасниками справи не подана.

На час перегляду справи судом апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надійшов.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що 03 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», та ОСОБА_1 уклали кредитний договір шляхом оформлення і підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку.

У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими у рекламному буклеті, становлять між нею та банком договір про надання банківських послуг; а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг (ас. 26).

До кредитного договору банк додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»; «Універсальна CONTRACT»; «Універсальна GOLD», та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ (ас. 27-28, 31-59).

Згідно з наданими позивачем доказами, загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 21 квітня 2019 року становить 15 203 грн 69 коп. і складається із: 8 483 грн 49 коп. заборгованості за тілом кредиту; 1 757 грн 72 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3 200 грн 51 коп. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 561 грн 79 коп. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 00 коп., а також 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 700 грн 18 коп. (процентна складова) штрафу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зміст правовідносин учасників договору повинен оцінюватись виходячи з дійсних намірів учасників договору та відповідно до всіх документів, підписаних сторонами при укладенні або виконанні цього договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування. Послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець ( в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відтак з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Велика Палата Верховного Суду під час перегляду 03 липня 2019 року судового рішення у подібних правовідносинах (справа № 342/180/17) дійшла висновку, що правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, можливо застосувати до спірних правовідносин за умови достовірного підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Отже, установивши у справі, яка переглядається, що договір був укладений шляхом оформлення і підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банком послуг, а інших умов договору сторони не підписували, суд правильно зазначив, що Умови і правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, при яких підпис під ними не потрібен, лише у разі, якщо саме ці Умови і правила були чинними під час укладення договору. Проте належними доказами не підтверджується, що саме додані банком до позовної заяви Умови і правила надання банківських послуг були чинними на час укладення договору.

Надані позивачем Умови і правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також. Якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

З огляду на встановлені обставини та з урахуванням заяви ОСОБА_1 про визнання факту отримання кредиту в розмірі 3000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту, які не повернуті (ас. 68), оцінивши з додержанням вимог процесуального закону надані учасниками справи докази, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такий висновок суду не спростовується доводами апеляційної скарги, у тому числі про доведеність позивачем вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 8 483 грн 49 коп. та заборгованості по простроченому тілу кредиту у розмірі 1 757 грн 72 коп.

Відхиляючи наведений довід скарги, суд апеляційної інстанції керується таким.

Звертаючись до суду з даним позовом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зазначив про те, що предметом укладеного 03 липня 2015 року кредитного договору є грошові кошти у сумі 3 000 грн 00 коп., а пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 передбачено право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього Договору є прямою і безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком.

Однак з матеріалів справи, у тому числі з наданого позивачем розрахунку, не вбачається, коли саме банк скористався своїм правом щодо зміни кредитного ліміту, який розмір встановлений; а також що ОСОБА_1 , яка не підписувала Умови і правила надання банківських послуг, погодилася зі зміною кредитного ліміту і вчиняла дії, які свідчать про визнання нею боргу в заявленому позивачем розмірі щодо тіла кредиту.

Згідно з матеріалами справи, до позовної заяви доданий витяг з Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ (ас. 31-59). Проте належними доказами не підтверджується, що саме ці Умови і правила надання банківських послуг, витяг з яких доданий до позовної заяви, були чинними на час укладення договору, оскільки згідно з офіційним сайтом ПриватБанку - https://privatbank.ua/kredity/, до цих Умов і правил з дня їх затвердження і до часу укладення 03 липня 2015 року спірного договору неодноразово вносились зміни і доповнення. Тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про зміну (зменшення, збільшення або анулювання) кредитного ліміту, наданий банком при зверненні до суду з позовом витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з ОСОБА_1 суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 3 000 грн 00 коп.

Суд апеляційної інстанції не зазначає мотиви прийняття або відхилення доводу скарги про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, оскільки позивач не заявляв вимогу про стягнення процентів за користування кредиту. Суд попередньої інстанції відповідно до вимог статті 13 ЦПК України розглядав справу в межах заявлених вимог, тому не зазначав у рішенні мотивів щодо відмови у стягненні процентів по кредиту.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Законність і обґрунтованість рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 3 200 грн 51 коп. нарахованої пені за прострочене зобов`язання; 561 грн 79 коп. нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн 00 коп.; 500 грн 00 коп. (фіксована частина) і 700 грн 18 коп. (процентна складова) штрафу суд апеляційної інстанції не перевіряв з підстав не оскарження учасниками справи.

З урахуванням вимог частин першої і другої статті 141 ЦПК України судові витрати, понесені заявником, не відшкодовуються.

Оскільки ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 вересня 2019 року зупинено дію рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 серпня 2019 року до закінчення апеляційного провадження, слід поновити дію цього судового рішення.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення, рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 серпня 2019 року - без змін.

Поновити дію рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 серпня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. М. Біляєва

Судді Г. В. Новікова

В. В. Папоян

Дата складення судового рішення - 07 листопада 2019 року

Суддя-доповідач О. М. Біляєва