Житомирський апеляційний суд
Категорія 26 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

з участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/13823/14-ц за позовом Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про визнання недійсною додаткової угоди до кредитного договору

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УкрСиббанк"

на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 червня 2019 року, яке ухвалене під головуванням судді Слюсарчук Н.Ф. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "УкрСиббанк" (надалі АТ «УкрСиббанк» або банк»), звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у солідарному порядку суму боргу за кредитним договором від 19 травня 2006 року №0 в розмірі 17 340,16 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 22 серпня 2014 року становить 249 503,35 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 19 травня 2006 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме: двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з метою задоволення вимог банку, що виникли на підставі кредитного договору від 19 травня 2006 року №0 в розмірі 17 340,16 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 22 серпня 2014 року становить 249 503,35 грн.; встановити спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, на підставі оцінки, здійсненої суб`єктом оціночної діяльності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 травня 2006 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №0, за умовами якого останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 23 100 швейцарських франків та зобов`язався повернути кошти у повному обсязі не пізніше 19 травня 2016 року та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 9,5% річних. З метою забезпечення повного та своєчасного виконання боржником своїх зобов`язань 19 травня 2006 року між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки №0/П-1, за умовами якого відповідальність боржника і поручителя є солідарною, а між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір іпотеки, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцям на праві приватної власності. У порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює платежів на погашення заборгованості з березня 2013 року. Вимоги банку про погашення заборгованості залишені без задоволення. За таких обставин, станом на 22 серпня 2014 року заборгованість за кредитним договором становить 17 340,16 швейцарських франків.

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк". Просив визнати недійсною додаткову угоду від 13 серпня 2010 року №1 до договору про надання споживчого кредиту №1 від 30 січня 2009 року. Позов обґрунтовував тим, що зазначену додаткову угоду не підписував та дізнався про неї лише після отримання копії позовної заяви банку в даній справі.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24 березня 2015 року, занесеною до журналу судового засідання, зустрічну позовну заяву об`єднано в одне провадження із первісним позовом (а.с.101-102 т.1).

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 26 червня 2019 року позовна заява ПАТ «УкрСиббанк» була залишена без розгляду з підстав, передбачених ч.5 ст.223 ЦПК України.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26 червня 2019 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 задоволена. Визнано недійсною додаткову угоду від 13 серпня 2010 року №1 до договору про надання споживчого кредиту від 30 січня 2009 року №1. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції щодо зустрічного позову, АТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити. Зазначає, що висновок експерта не має заздалегідь встановленої сили і має оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами. Натомість в основу рішення суд поклав лише висновок експерта. Вважає, що, сплачуючи кошти на погашення кредиту до квітня 2013 року, ОСОБА_1 визнавав додаткову угоду, яка була укладена у 2010 році, що свідчить про те, що він погодився з нею та продовжив виконувати умови договору. Висновок експерта не відповідає вимогам методичних рекомендацій.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Матеріалами справи доводиться та судом установлено, що 19 травня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 (надалі позичальник) укладено кредитний договір №0, за умовами якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) у іноземній валюті в сумі 23 100 швейцарських франків (а.с.6-11 т.1). Пунктом 1.2.1. кредитного договору визначено, що надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 19 травня 2006 року по 19 травня 2016 року.

Відповідно до пункту 1.3.1 кредитного договору за використання кредитних коштів на перший місяць установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 9,5% річних. По закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2. даного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника в порядку, передбаченому п.9.2. даного договору, про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць терміну кредитування, застосовується діючий розмір процентної ставки.

У пункті 2.1. кредитного договору зазначено, що у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається: застава майна (двокімнатна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ) згідно договору застави, який є невід`ємною частиною цього кредитного договору; порука ОСОБА_3 , згідно договору поруки 0/п-1 від 19 травня 2006 року, який є невід`ємною частиною цього договору.

Між банком та ОСОБА_1 30 січня 2009 року укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №1 від 19 травня 2006 року, умовами якої змінено схему погашення кредиту на ануїтетну та встановлено розмір ануїтетного платежу в розмірі 196,07 швейцарських франків, зі строком сплати 25-го числа кожного місяця (а.с.12 т.1). Змінено також кінцевий термін повернення кредиту не пізніше 19 травня 2026 року.

20 липня 2010 року між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту №1 від 30 січня 2009 року (а.с.13 т.1).

Між тими ж сторонами 13 серпня 2010 року укладена додаткова угода №1 до договору про надання споживчого кредиту №1 від 30 січня 2009 року, умовами якої розмір ануїтетного платежу встановлено в сумі 169,08 швейцарських франків (а.с.14 т.1).

Саме додаткову угоду від 13 серпня 2010 року №1 просить визнати недійсною ОСОБА_1 в зустрічній позовній заяві, посилаючись на те, що таку додаткову угоду не підписував.

Частиною четвертою статті 203 ЦК України визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до частини першої ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частиною другою ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Не додержання пунктів другого, третього, п`ятого, шостого ст.203 Цивільного кодексу України є підставою для недійсності правочину (ст.215 Цивільного кодексу України). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У такому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. При цьому, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його недійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

З метою з`ясування обставин, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу визнання недійсною додаткову угоду, суд першої інстанції ухвалою від 26 вересня 2017 року призначив почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам Житомирського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с.214-215 т.1). На розгляд експертів винесено питання: чи виконаний рукописний підпис у п.6 додаткової угоди від 13 серпня 2010 року №1 до договору про надання споживчого кредиту №1 у графі позичальник ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ? В ухвалі також експерти попереджені про кримінальну відповідальність, передбачену ст.сти.384,385 КК України.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 26 січня 2018 року №1002/17-25/128/18-25 підписи від імені ОСОБА_1 у рядку «( ОСОБА_1 ) (підпис)» графи «Позичальник ОСОБА_1 » п.6. «Підписи Сторін:» Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №1 від 30 січня 2009 року (щодо зміни процентної ставки по кредиту за основною сумою боргу) від 13 серпня 2010 року, укладеної між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , та у рядку «( ОСОБА_1 ) (підпис)» графи «Оригінал даної Додаткової угоди отримано «13» серпня 2010 року» п.6. «Підписи Сторін:» Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №1 від 30 січня 2009 року (щодо зміни процентної ставки по кредиту за основною сумою боргу) від 13 серпня 2010 року, укладеної між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , та у рядку «Позичальник в особі представника» п.6. «Підписи Сторін:» Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №1 від 30 січня 2009 року (щодо зміни процентної ставки по кредиту за основною сумою боргу) від 13 серпня 2010 року, укладеної між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с.219-224 т.1).

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу (ст.110 ЦПК України).

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 26 червня 2016 року АТ «УкрСиббанк» посилається на невідповідність висновку експерта методичним рекомендаціям.

Судово-почеркознавча експертиза у даній справі проведена старшим судовим експертом Житомирського відділення КНДІСЕ Опанюк І.В. судовим експертом третього кваліфікаційного класу, яка має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 1.1 «Дослідження почерку і підписів», 2.1 «Дослідження реквізитів документів», стаж роботи з 2009 року.

У висновку експерта зазначено, що судовий експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від надання висновку за ст.ст.384,385 КК України.

При проведенні експертизи використовувалися, зокрема, такі інформаційні джерела: Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичні рекомендації з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5.

При проведенні експертизи експертом використовувалися вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки підпису ОСОБА_1 , як і передбачено вимогами розділу І науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.

Висновок експерта є чітким та зрозумілим, містить однозначні висновки і дає конкретну відповідь на питання, поставлене на вирішення почеркознавчої експертизи ухвалою суду від 26 вересня 2017 року.

У апеляційній скарзі АТ «УкрСиббанк» зазначає, що внесення останнього платежу на погашення кредиту 29 квітня 2013 року, тобто після укладення спірної додаткової угоди від 13 серпня 2010 року, свідчить про те, що позичальник підписував оспорювану додаткову угоду, погоджувався з її умовами та продовжував виконувати умови договору.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснила, що особисто вносила кошти на погашення кредиту і була впевнена в тому, що вносила кошти на тих умовах, які визначені кредитним договором від 19 травня 2006 року. Сумнівів у цьому вона та син не мали.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції надав належну оцінку висновку експерта у сукупності із іншими доказами у справі та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому воно залишається без змін, що відповідає приписам ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 26 червня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: