печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. Суддя Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В., розглянувши матеріали заяви лікаря-психіатра Київського міського психоневрологічного диспансеру № 2 Малої Світлани Сергіївни про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла заява лікаря-психіатра Київського міського психоневрологічного диспансеру № 2 Малої Світлани Сергіївни (далі - заявник, лікар-психіатр Мала С.С.) про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви заявник зазначає, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.07.2018 року застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку в лікувальному закладі по місцю проживання. 05.09.2018 року ОСОБА_1 взятий на облік на амбулаторну примусову психіатричну допомогу (АППД) Київським міським психоневрологічним диспансером № 2 ТМО «Психіатрія» у м. Києві. Враховуючи нестабільність психічного стану ОСОБА_1 , раптові погіршення, заявник просить продовжити надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 на шість місяців.

Згідно ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Дослідивши матеріали заяви з доданими до неї матеріалами, суд вважає, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Судом встановлено, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13.07.2018 року застосовано до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку в лікувальному закладі по місцю проживання та 05.09.2018 року ОСОБА_1 взятий на облік на амбулаторну примусову психіатричну допомогу (АППД) Київським міським психоневрологічним диспансером № 2 ТМО «Психіатрія» у м. Києві.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 514 КПК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Розгляд питання про зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру може також здійснюватися за письмовою заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи законного представника у разі, якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, її захисника або законного представника у разі, якщо така особа за станом свого здоров`я не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними, в тому числі не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного нею незалежного лікаря-психіатра. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник закладу з надання психіатричної допомоги (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосовування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.

Відтак, питання про продовження застосування примусових заходів медичного характеру підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то у відкритті провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 186, 258-263, 353, 354, пп. 15.5 п. 15 Розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за заявою лікаря-психіатра Київського міського психоневрологічного диспансеру № 2 Малої Світлани Сергіївни про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у відкритті не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва (а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду) - протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 19.03.2019 року

Суддя І.В. Григоренко