У Х В А Л А

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 175/4971/18

провадження № 61-19398 ск 19

Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенерго» відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 грн. за акт дискримінації права на захист споживача, права на повагу до гідності фізичної особи, права на захист від дискримінації, що розпочався 25 листопада 2018 року і тягнеться далі та призвів до втрати творчих здібностей,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив зобов`язати КП «Теплоенерго» відшкодувати йому, завдану моральну шкоду в сумі 60 000 грн., що завдана актом дискримінації його права на захист споживача, права на повагу до його гідності, права на захист від неправомірних обмежень у формі утиску, права на захист від дискримінації, що розпочався 25 листопада 2018 року і тягнеться далі та призвів до суттєвого погіршення його творчих здібностей у формі втрати здатності створювати зображення жоржин.

Просив суд зобов`язати КП «Теплоенерго» спростувати твердження про те, що він громадянин ОСОБА_1 є боржником по відношенню до КП «Теплоенерго» шляхом надання йому належним чином оформленого службового документа, який свідчить про те, що він ОСОБА_1 не є боржником по відношенню до КП «Теплоенерго» та не має договірних відносин з КП «Теплоенерго».

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» ОСОБА_1 не довів факт поширеної інформації КП «Теплоенерго», а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Районний суд вважав, що ОСОБА_1 та члени його родини не відключили, у встановленому законом порядку, від мереж централізованого опалення належне їм приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами теплової енергії, яку надає КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, а тому зобов`язані сплачувати її вартість, в зв`язку з чим ОСОБА_1 було направлено рахунок на сплату наданих послуг з централізованого опалення.

Також, суд першої інстанції зазначав, що будь-яких доказів вини відповідача, протиправної поведінки відповідача в завданні позивачу моральної шкоди та причинно-наслідкового зв`язку з діями відповідача позивач не надав.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з висновками районного суду про обґрунтованість вимог відповідача до позивача щодо сплати послуг із централізованого теплопостачання, оскільки ОСОБА_1 отримує послуги із централізованого теплопостачання до теперішнього часу, про що свідчить відсутність його звернення до КП «Теплоенерго» ДМР з витягом з протоколу позитивного рішення про відключення квартири АДРЕСА_1 від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення.

Також апеляційний суд погодився з висновком районного суду щодо безпідставності вимог позивача щодо спростування твердження про те, що він, громадянин ОСОБА_1 , є боржником по відношенню до КП «Теплоенерго», оскільки позивач не дотримується норм чинного законодавства, а саме відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" зобов`язання позивача, який отримує послуги із централізованого теплопостачання, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року, в якій просив скасувати ці судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити .

Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.

Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, справи які (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), є справи, які фактично можна поділити на справи: у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; та справи незначної складності, які визначені судом малозначними, у тому числі малозначні в силу закону з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 60 000 грн, ціна якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому в цій частині справа є малозначною в силу закону.

Таким чином ця справа є малозначною.

Крім того, відповідно до частини першої статі 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження;

У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.

З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.

Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2019 року та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 26 вересня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Сімоненко