У Х В А Л А

08 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 653/4442/18

провадження № 61-19134ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з 15 вересня 2003 року він працював у Генічеському РЕЗ і ЕМ, починаючи з посади контролера енергонагляду першої групи, ріс по кар`єрних сходах. Так, в порядку переведення, 24 квітня 2014 року він був прийнятий на посаду начальника групи абонентської Генічеського РЕЗ і ЕМ ПАТ «ЕК «Херсонобленерго». 26 вересня 2018 року головою правління АТ «Херсонобленерго» був виданий наказ №794 «Про оптимізацію чисельності персоналу побутового сектору Генічеського РЕЗ і ЕМ АТ «Херсонобленерго» пунктом 1 якого визначено оптимізувати чисельність персоналу побутового сектору Генічеського РЕЗ і ЕМ шляхом скорочення посади начальника групи абонентської. У той же день його повідомили про скорочення займаної посади, а переведення на іншу вакантну посаду не запропоновано. Натомість, його заяву від 05 листопада 2018 року з проханням перевести на вакантну посаду інспектора з енергонагляду 2-ої категорії, начальник Генічеського РЕЗ і ЕМ заперечив. Цим же повідомленням його доведено до відома про те, що переведення на інші посади йому не пропонується, хоча станом на 08 жовтня 2018 року, згідно зі штатним розписом, були наявні 14 вакантних посад, які йому запропоновані не були, хоча його досвід роботи, стаж, освіта та кваліфікація відповідали цим посадам у повній мірі. 28 листопада 2018 року його було звільнено з посади начальника відділу абонентського у зв`язку зі скороченням штатів, відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 вважає таке звільнення з роботи незаконним, та таким, що проведене з порушенням процедури звільнення, оскільки його не було попереджено про порядок звільнення за два місяці, не визначалося переважне право залишення на роботі, не було запропоновано вакантних посад при звільненні, згоди на його звільнення профспілковий комітет профспілкової організації членом якої він є, не надавав.

На підставі наведеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд: поновити його на роботі на посаді начальника групи абонентської Генічеського РЕМ АК «Херсонобленерго»; стягнути з АК «Херсонобленерго» на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 61 583,81 грн, допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячної заробітної плати за один місяць.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді начальника групи абонентської Генічеського РЕМ АК «Херсонобленерго». Стягнуто з АК «Херсонобленерго» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 61 583,81 грн без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з АК «Херсонобленерго» на користь держави судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. Рішення в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді та стягнення середньомісячної заробітної плати в сумі 19 302,40 грн підлягає негайному виконанню.

Постановою Херсонського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Херсонобленерго» задоволено частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року в частині стягнення з АТ «Херсонобленерго» на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу та в частині стягнення з Акціонерного товариства «Херсонобленерго» на користь держави судового збору змінено.

Зменшено суму стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу з 61 583, 81 грн до 33 891,20 грн без урахування прибуткового податку та інших обов`язкових платежів та зменшено суму стягнення судового збору з 1 921,00 грн до 617,26 грн В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У жовтні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Херсонобленерго», в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення попередніх інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна вимоги майнового характеру у даній справі становить 61 583,81 грн, яка станомна 1 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн*100=192 100,00 грн).

Крім того, позивачем було заявлено вимогу немайнового характеру ( поновлення на посаді).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована серед Загальних положень цього Кодексу, яка поширюється й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи та наявність чіткої й незмінної судової практики, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи.

Зазначені представником АТ «Херсонобленерго» підстави суд вважає необґрунтованими, оскільки такі фактично зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи. Крім того, належних доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в малозначній справі ним не наведено.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. При цьому право на суд не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, і такі обмеження не можуть зашкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 36 рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom) від 21 лютого 1975 року та пункт 27 рішення у справі «Пелевін проти України» від 20 травня 2010 року.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Херсонобленерго» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 20 травня 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя: Є. В. Петров