П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 листопада 2019 року м. Київ

Справа № 369/11415/18

Провадження: № 22-ц/824/14826/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т.О.,

суддів Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.,

секретар Гулієв М.Д.о,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2019 року, постановлену під головуванням судді Ковальчук Л.М., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Києво-Святошинська державна нотаріальна контора, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в :

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, щопісля смерті чоловіка ОСОБА_6 в 2005 року переїхала разом з донькою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Київської області, Києво-Святошинського р-ну, с. Музичі, де стала проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 Останній є власником 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, даний будинок потребував ремонту. Ремонтування аварійного будинку здійснював ОСОБА_5 . Після закінчення ремонту вони, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , почали проживати у даному будинку, про що свідчать квитанції про сплату комунальних послуг з 2008 року по 2016 рік, які вони проплачували разом. ОСОБА_8 був зареєстрований в даному будинку з 2004 року, разом з ним зареєстрований в даному приміщені і ОСОБА_5 з 2010 року. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 помер. 31.05.2018 року вона, як спадкоємиця першої черги, звернулася із заявою про відкриття спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю можливості встановити родинні відносини між нею та ОСОБА_8 . За таких підстав просила суд встановити юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років без реєстрації шлюбу. Встановлення факту родинних відносин їй потрібно для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2019 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 в подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до суду для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції в порушення процесуального законодавства, зокрема, ст.ст. 2,15,16, 49 ЦПК України, було розглянуто клопотання ОСОБА_3 та ОСОБА_9 про залишення заяви без розгляду у судовому засіданні 16 вересня 2019 року. До цього дня такого клопотання вона не отримувала та не була з ним ознайомлена, а тому не мала можливості подати письмові заперечення.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 року відкритоапеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та заінтересована особа ОСОБА_5 підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просили її задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та її представник ОСОБА_10 заперечували проти апеляційної скарги, просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Представник Києво-Святошинської державної нотаріальної контори та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, нотаріальна контора просила слухати справу у відсутність свого представника, а тому колегія суддів відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явились в судове засідання.

Заслухавши пояснення осіб, що з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, залишаючизаяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значеннябез розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що виник спір про право на спадщину між заявником та заінтересованими особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновкамисуду першої інстанції з огляду на таке.

Так, відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений упостанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналіз змісту даної норми дає підстави для висновкупро те, що наявність спору про право в контексті даної справи слід розуміти як наявність спору щодо прав на спадкове майно у заявника з іншими особами.

Як убачається із матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції заінтересовані особи ОСОБА_4 та ОСОБА_11 подали клопотання про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, обґрунтовуючи його тим, що після смерті ОСОБА_8 із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_3 , яка є дочкою померлого, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , яка є матір`ю померлого, та ОСОБА_12 , однак, їм було відмовлено у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що ними не було надано документу на підтвердження права власності ОСОБА_8 на Ѕ частку житлового будинку, та у зв`язку із судовим розглядом справи про встановлення юридичного факту. Окрім того, в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходилась заява ОСОБА_5 про встановлення факту його проживання із померлим ОСОБА_8 однією сім`єю.

Тобто, фактично право на спадщину після смерті ОСОБА_8 , окрім ОСОБА_1 , оспорюється іншими особами, зокрема, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 .

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що між заявником та заінтересованими особами виник спір про право та залишив заяву ОСОБА_1 без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2019 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль