ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» листопада 2019 року

м. Харків

справа № 643/9153/19-ц

провадження 22ц/818/4802/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», представник відповідача - Полетаєва Т.Ю.,

третя особа - ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року в складі судді Сугачової О.О.

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_3 про припинення кредитного та іпотечного договорів.

Позовна заява мотивована тим, що 26 липня 2012 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено кредитний договір № К-4418906, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 419 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту до 25 липня 2019 року включно, на умовах, визначених цим договором.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором він надав в іпотеку, а відповідач прийняв квартиру № 27, загальною площею 104,9 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , про що укладено іпотечний договір від 26 липня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В. за реєстровим № 2195.

Зазначив, що з 26 липня 2012 року по 25 лютого 2015 року він здійснив платежі за кредитним договором на суму 212 000,00 грн., тобто більше ніж 50 % від суми кредиту. На неодноразові його звернення до відповідача про уточнення залишків кредиту та видачу письмового підтвердження відповіді не отримав.

Вказав, що 11 грудня 2014 року банк звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. за вчиненням виконавчого напису за реєстровим № 1840, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на майно, а саме квартиру № 27, загальною площею 104,9 кв.м., житловою площею 62,1 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому та яке на підставі іпотечного договору від 26 липня 2012 року є забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором № К-4418906 від 26 липня 2012 року, строк платежу за яким настав 24 жовтня 2014 року.

За виконавчим написом відповідач вимагав, щоб за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, були задоволені вимоги у розмірі 387 468,40 грн., в тому числі: сума заборгованості за кредитом - 323 545,47 грн., сума заборгованості за відсотками - 22 688,51 грн., сума заборгованості за комісією - 10 457,00 грн., сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків, комісії - 30 759,42 грн., а також сума за вчинення виконавчого напису - 2500,00 грн.

Зазначив, що 25 лютого 2015 року банк звернувся до Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження за вих. № 8-110 від 17 лютого 2015 року, якою просив прийняти до виконання виконавчий напис № 1840 від 11 грудня 2014 року.

Постановою головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Саніним І.С. від 25 лютого 2015 року відкрито виконавче провадження № 46684109 та накладено арешт на майно боржника.

Постановою заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Трофімовою Т.М. від 05 травня 2016 року призначено експерта, суб`єкта оціночної діяльності для визначення початкової вартості предмета іпотеки.

Вказав, що в процесі виконавчого провадження він неодноразово звертався до відповідача з пропозицією щодо реструктуризації боргу за кредитним договором у зв`язку з істотною зміною обставин - різким зростом інфляції, девальвації національної валюти тощо, а також щодо прощення нарахованої пені. Однак, банк відмовляв у зв`язку з ліквідацією та неможливістю зміни раніше укладених договорів.

18 березня 2019 року, 19 березня 2019 року та 22 березня 2019 року ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області переведені грошові кошти у розмірі 278 515,00 грн., 150 000,00 грн. та 2 618,86 грн. відповідно; загальна сума сплачених коштів складає 431 133,86 грн. в рахунок погашення його заборгованості за кредитним договором № К-4418906 від 26 липня 2012 року, виконавчого збору у розмірі 10% від загальної суми, а також витрат на проведення виконавчих дій.

Постановою заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Трофімовою Т.М. від 22 лютого 2019 року виконавче провадження № 46684109 закінчено у зв`язку з його повним фактичним виконанням.

Розпорядженням заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Трофімовою Т.М. № 46684109 від 22 березня 2019 року отримані грошові кошти при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса перераховані на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк».

Вказав, що 29 березня 2019 року до банку він подав заяву про закриття кредитного договору та припинення іпотечного договору у зв`язку з повним погашенням заборгованості, однак листом № 05-3410498 від 23 квітня 2019 року банк повідомив його про існування на поточну дату непогашеної заборгованості за кредитним договором.

Вважав, що, звернувшись 11 грудня 2014 року до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, банк скористався своїм право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також пені.

Після пред`явлення вимоги відповідач не мав права нараховувати ані проценти, передбачені кредитним договором, ані пеню за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків, комісії.

22 березня 2019 року виконавче провадження № 46684109 закінчено у зв`язку з повним виконанням, тому існування непогашеної заборгованості, про яку банк зазначає в своєму листі, неможливе.

Зазначив, що іпотечним договором від 26 липня 2012 року передбачено, що іпотека припиняється виконанням у повному обсязі зобов`язань.

Просив визнати кредитний договір № К-4418906 від 26 липня 2012 року, укладений між ним та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» припиненим у зв`язку з повним фактичним виконанням зобов`язання; визнати іпотечний договір від 26 липня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В. за реєстровим № 2195, припиненим у зв`язку з виконанням у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором № К-4418906 від 26 липня 2012 року.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано кредитний договір № К-4418906 від 26 липня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» припиненим у зв`язку з повним фактичним виконанням зобов`язання; визнано іпотечний договір від 26 липня 2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В. за реєстровим № 2195, припиненим у зв`язку з виконанням у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором № К-4418906 від 26 липня 2012 року; стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір у розмірі768,40 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати у повному обсязі і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту № К-4418906 від 26 липня 2012 року загальна заборгованість позивача на 21 серпня 2019 року становить 6 618 998,02 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 0,00 грн., заборгованості за відсотками - 166 053,37 грн., заборгованості за комісією - 119 415,00 грн., заборгованості за пенею - 6 295 819,65 грн., штрафні санкції - 37 710,00 грн.; що суд першої інстанції незаконно визнав справу малозначною та розглянув її у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, хоча станом на 21 серпня 2019 року позивач має заборгованість в розмірі 6 618 998,02 грн.; що відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України; у зв`язку з наявністю заборгованості за кредитним договором, кредитний договір не може бути визнано припиненим у зв`язку з повним фактичним виконанням зобов`язання та відповідно не може бути визнаний іпотечний договір припиненим.

02 жовтня 2019 року до суду апеляційної інстанції від адвоката ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_1 та його представник вважали рішення законним, а апеляційну скаргу - необгрунтованою. При цьому посилалися на те, що банк без поважних причин не надав до суду першої інстанції розрахунок, який зараз надає в суді апеляційної інстанції. Вказали, що суд першої інстанції правильно розглянув справу в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 мали немайновий характер. Звернули увагу суду на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється. Вважали, що вчинення за заявою банку виконавчого напису є вимогою щодо дострокового стягнення кредитних коштів, що свідчить про закінчення строку дії договору. Зазначили, що ОСОБА_1 заборгованість за виконавчим написом від 11 грудня 2014 року погасив 22 березня 2019 року, тому правомірними є вимоги ОСОБА_1

04 листопада 2019 року до суду апеляційної інстанції надійшли письмові пояснення адвоката ОСОБА_1 , які фактично є доводами відзиву на апеляційну скаргу і які він підтримав в суді апеляційної інстанції.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» необхідно задовольнити, рішення суду - скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки банк скористався правом вимоги дострокового повернення кредиту, а ОСОБА_1 сплатив визначену у виконавчому написі суму, основний та іпотечний договори підлягають припиненню.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № К-4418906, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 419 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення кредиту до 25 липня 2019 року включно, на умовах, визначених цим договором (а.с.5-8).

26 липня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з кредитного договору передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених цим договором, нерухоме майно, а саме: квартиру під номером 27 , загальною площею 104,9 кв.м ., житловою площею 62,1 кв.м ., яка складається з 3 житлових кімнат, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В., за реєстровим № 2195 (а.с.10-13).

Як вбачається з виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. від 11 грудня 2014 року запропоновано звернути стягнення на майно, а саме: квартиру № 27, загальною площею 104,9 кв.м., в тому числі житловою 62,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 . Зазначене майно, квартира, яке на підставі іпотечного договору, посвідченого 26 липня 2012 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Хаславською К.В. за реєстровим № 2195, є забезпеченням виконання зобов`язань ОСОБА_1 згідно кредитного договору № К-4418906 від 26 липня 2012 року та передане в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», строк платежу за яким настав 24 жовтня 2014 року. Строк, за яким проводиться стягнення: 26 липня 2012 року по 24 жовтня 2014 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 387 468,40 грн., в тому числі: сума заборгованості за кредитом - 323 545,47 грн., сума заборгованості за відсотками - 22 688,51 грн., сума заборгованості за комісією - 10 475,00 грн., сума пені за несвоєчасне повернення кредиту, відсотків, комісії - 30 759,42 грн. Кошти, отримані від реалізації вказаного нерухомого майна, перерахувати для погашення заборгованості на п/р в АТ «Дельта Банк». Також, стягнути суму в розмірі плати за вчинення виконавчого напису, що становить 2500,00 грн., сплачену стягувачем Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (а.с.14).

Постановою головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Саніним І.С. від 25 лютого 2015 року ВП № 46684109 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 1840, виданого 11 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. про звернення стягнення на майно, а саме: квартиру № 27, загальною площею 104,9 кв.м. в тому числі, житловою 62,1 кв.м., що знаходиться в будинку № 73-А по Салтівському шосе в м. Харкові , що належить ОСОБА_1 . За рахунок отриманих коштів від реалізації майна, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» у розмірі 389 968,40 грн. (а.с.15).

01 березня 2016 року на адресу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_1 направив звернення, в якому просив дозволити провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором № К-4418906 від 26 липня 2012 року з урахуванням сплати значної частини кредиту (а.с.16).

Із листа банку до ОСОБА_1 за вих. № 05-3249458 від 31 березня 2016 року та вих. № 5335 від 17 червня 2016 року вбачається про неможливість здійснення зміни умов кредитного договору та задоволення вимоги щодо прощення нарахованої пені за договором (а.с.17, 18).

18 березня 2019 року, 19 березня 2019 року та 22 березня 2019 року ОСОБА_3 на розрахунковий рахунок Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області переведені грошові кошти у розмірі 278 515,00 грн., 150 000,00 грн. та 2 618,86 грн. відповідно (а.с.19).

Постановою заступника начальника Московського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Трофімовою Т.М. від 22 березня 2019 року ВП № 46684109 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 1840, виданого 11 грудня 2014 року закінчено (а.с.20).

Згідно розпорядження № 46684109 від 22 березня 2019 року, затвердженого начальником відділу державної виконавчої служби 22 березня 2019 року грошові кошти у сумі 278 515,00 грн., що надійшли 18 березня 2019 року, 150 000,00 грн., що надійшли 19 березня 2019 року, 2618,86 грн., що надійшли 22 березня 2019 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документу № 1840 перераховані на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (а.с.21).

29 березня 2019 року ОСОБА_1 через свого представника звернувся до банку з заявою, в якій просив закрити кредитний договір № К-4418906 від 26 липня 2012 року, що укладений між ним та банком та надати відповідне підтвердження вчинення такої дії, а також звернутися із заявою про державну реєстрацію припинення іпотечного договору від 26 липня 2012 року зареєстрованого за № 2196 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Хаславської К.В. та надати відповідне підтвердження такої дії (а.с.22).

Із відповіді банку за вих. № 05-3410498 від 23 квітня 2019 року вбачається, що станом на поточну дату ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № К-4418906 від 26 липня 2012 року, тому вирішення порушених питань можливе лише після повного погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.23).

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема, щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18).

У разі заявлення вимоги про дострокове погашення кредиту кредитодавець змінює терміни повернення кредиту, передбачений кредитним договором. Після припинення дії кредитним договором у кредитора відсутні підстави для нарахування процентів.

Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Матеріали справи свідчать про те, що за виконавчим написом від 11 грудня 2014 року про звернення стягнення на квартиру № 27, загальною площею 104,9 кв.м., в тому числі, житловою 62,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за період з 26 липня 2012 року по 24 жовтня 2014 року в розмірі 387 468, 40 грн. за кредитним договором від 26 липня 2012 року, укладеним між банком та ОСОБА_1 , сплачено ОСОБА_1 суму в розмірі 387 468, 40 грн. у березні 2019 року, тобто через п`ять років після вчинення виконавчого напису.

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що ці п`ять років на невиплачену суму кредиту банком нараховувались проценти та штрафні санкції. Виконавчий напис вчинено на тіло кредиту та проценти тільки за період з 26 липня 2012 року по 24 жовтня 2014 року. На сьогодні строк дії кредитного договору закінчився, однак, існує заборгованість за процентами, комісією та пенею, загальна сума якої складає 6 618 998, 02 грн., яку ОСОБА_1 не погасив, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими. Позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості банк не пред`являв.

Представник ОСОБА_1 в свою чергу в суді апеляційної інстанції пояснив, що строк дії кредитного договору змінено у зв`язку з вчиненням виконавчого напису. Строк дії кредитного договору закінчився 24 жовтня 2014 року, сплачено заборгованість 22 березня 2019 року, тому банк не мав права нараховувати проценти, комісію та пеню. Із розрахунку, наданого банком в суді апеляційної інстанції вбачається, що у ОСОБА_1 дійсно існує заборгованість, яку не погашено.

Проте, в цій справі спір стосується визнання кредитного та іпотечного договорів припиненими, а не стягнення заборгованості за кредитним договором, тому питання щодо правомірності нарахування банком процентів, комісії та пені за цим договором не вирішується.

Матеріали справи свідчать про те, що зобов`язання не виконано, тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання кредитного та іпотечного договорів припиненими є необгрунтованими.

До суду першої інстанції банк не надав цей розрахунок, оскільки справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведене, судова колегія вважає, що висновок суду щодо визнання кредитного та іпотечного договорів припиненими є передчасним, тому рішення суду підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_1 в задоволенні позову з підстав, зазначених вище.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору і дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1152, 60 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_3 про припинення кредитного та іпотечного договорів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 1152, 60 грн. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 11 листопада 2019 року.