Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 528/704/16-ц

провадження № 61-15410св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи за первісним позовом:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Виконавчий комітет Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

треті особи: Служба у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватний нотаріус Гребінківського нотаріального округу Полтавської області - Радзівон Надія Володимирівна,

учасники справи за зустрічним позовом:

позивачі: ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Служба у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє

в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 , на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2016 року у складі судді Шпідько В. Г. та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Дряниці Ю. В., Кривчун Т. О., Чумак О. В.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який

в подальшому уточнила, до виконавчого комітету Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області (далі - виконавчий комітет Березівської сільської ради), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення виконавчого комітету та органу приватизації Березівської сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування реєстрації права власності.

Позовна заява мотивована тим, що в ході приватизації спірного житла проведеної у 2016 році, порушено її права, гарантовані Конституцією України

і житловим законодавством. Зазначає, що сільською радою не виконано рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 грудня

2003 року та ухвалу цього ж суду від 07 вересня 2004 року, відповідно до яких виселення сім`ї ОСОБА_9 відстрочено до того часу, поки в Березівській сільській раді буде вільне жиле приміщення для виселення, яке б відповідало вимогам житлового законодавства. Разом з тим, сільською радою вирішено питання про передачу житла у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Також порушено норми чинного законодавства, якими передбачено саму процедуру передачі житла з державного до комунального та приватного житлового фонду, оскільки сільська рада не набула у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно, яке було передано нею у власність.

Посилаючись на наведені обставини, просила позов задовольнити.

06 вересня 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просили зобов`язати не чинити перешкод в користуванні житлом та вселити їх разом з дітьми у спірне житлове приміщення, яке їм передано сільською радою у приватну власність.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що норми чинного законодавства при вирішенні питання про надання їм згоди на приватизацію комунального житла органом приватизації Березівської сільської ради було дотримано. Однак ОСОБА_10 чинить їм перешкоди щодо вселення та користування житлом, право власності на яке вони отримали внаслідок приватизації. Вони змушені проживати на квартирах, додатково оплачувати житло, в зв`язку з чим несуть безпідставні матеріальні втрати.

Посилаючись на наведені обставини, просили зустрічний позов задовольнити.

Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанції

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 30 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20 квітня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконним рішення виконавчого комітету Березівської сільської ради від 17 грудня 2015 року № 2/12 про надання дозволу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на приватизацію будинку

АДРЕСА_1 та рекомендовано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виготовити технічну документацію на житловий будинок для подальшого оформлення документів безоплатної передачі будинку у власність.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно

від 14 березня 2016 року № 1, видане органом приватизації Березівської сільської ради, який посвідчує, що житловий будинок

АДРЕСА_1 дійсно належить: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по Ѕ частині кожному, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Березівської сільської ради 17 грудня 2015 року № 2/9 керівником органу приватизації ОСОБА_4 .

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та державну реєстрацію права власності: приватна, спільна часткова, розміром по Ѕ частині: 1) від 24 березня 2016 року № 28922088 на житловий будинок з реєстраційним номером 08, що розташований по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки за суб`єктом: ОСОБА_2 , податковий номер НОМЕР_1 ,

2) від 24 березня 2016 року № 28921517 та державну реєстрацію прав власності: приватна, спільна часткова, розмір частки Ѕ на житловий будинок

з реєстраційним номером 08, що розташований по

АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки за суб`єктом: ОСОБА_3 , податковий номер НОМЕР_2 , які проведені державним реєстратором прав на нерухоме майно - приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Полтавської області Радзівон Н. В.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивоване порушенням порядку приватизації спірного житлового будинку, а також тим, що на момент прийняття рішення виконавчим комітетом Березівської сільської ради про надання дозволу на приватизацію вказаний будинок не перебував у комунальній власності.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 , та ОСОБА_3 , що діє

в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , відмовлено, оскільки первісний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Аргументи учасників справи

У травні 2017 року ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , зустрічний позов ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 , та ОСОБА_3 , що діє

в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що при вирішенні питання про надання згоди на приватизацію комунального житла норми законодавства органом приватизації було дотримано.

Крім того, необхідною умовою для задоволення позовних вимог про скасування акту є порушення, у зв`язку з його прийняттям прав або охоронюваних законом інтересів позивача. Оскільки порушень не встановлено, позовні вимоги не можуть бути задоволені.

У червні 2017 року представник ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, вказуючи на те, що оскаржувані судові рішення є законними

і обґрунтованими.

Рух справи

25 травня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суди встановили, що рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 грудня 2003 року у справі № 2-18/2003 року позов ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задоволено. Визнано рішення Березівської сільської ради від 22 жовтня 2001 року в частині затвердження рішення виконкому про визнання приміщення будинку АДРЕСА_2 вільним та видачу ордеру на його зайняття сім`ї ОСОБА_12 , рішення спільного засідання адміністрації та профкому вагонного депо ст. Гребінка про надання житла сім`ї ОСОБА_12 , ордер на зайняття будинку АДРЕСА_2 сім`ї ОСОБА_12 недійсними. Виселено ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з двома неповнолітніми дітьми з наданням іншого жилого приміщення, визнавши право на вказане приміщення за

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2004 року відстрочено виконання вказаного рішення до того часу поки

в Березівській сільській раді буде вільне жиле приміщення для виселення і яке відповідало б вимогам житлового законодавства.

Виконавчим комітетом Березівської сільської ради зазначене рішення не виконано.

Рішенням виконавчого комітету Березівської сільської ради від 17 грудня

2015 року № 2/12 надано дозвіл ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на приватизацію будинку АДРЕСА_1 Рекомендовано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виготовити технічну документацію на житловий будинок для подальшого оформлення документів безоплатної передачі будинку у власність.

На підставі зазначеного рішення виконавчого комітету Березівської сільської ради ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 14 березня 2016 року № 1, яке посвідчує, що житловий будинок АДРЕСА_1 дійсно належить їм на праві спільної часткової власності.

Рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 24 березня

2016 року № 28922088 та № 28921517 проведено державну реєстрацію права власності спільної часткової власності на спірний житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно зі статтею 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Задовольняючи первісний позов суди виходили з того, на момент прийняття рішення про надання дозволу на приватизацію спірного житлового будинку зазначений будинок не перебував у комунальній власності. Крім того, доказів того, що спірний житловий будинок

АДРЕСА_1 будинком № НОМЕР_3 , щодо якого прийнято 16 грудня 2003 року рішення Пирятинським районним судом Полтавської області про виселення сім`ї ОСОБА_9 й ухвалою цього суду від 07 вересня 2004 року відстрочено виконання зазначеного рішення суду не надано.

Однак з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів не погоджується.

Статті 15, 16 ЦК України передбачають право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Результат аналізу зазначених норм дозволяє зробити висновок, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права та інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісних позовних вимог суди попередніх інстанцій не врахували того, що рішенням суду, що набрало законної сили, ОСОБА_13 та членів її сім`ї виселено зі спірного будинку і її права оскаржуваними рішеннями, свідоцтвом та реєстрацією права власності на спірний будинок за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не порушені.

Таким чином, згідно встановлених судами обставин справи позивач не

є власником чи користувачем спірного житлового приміщення, і її позовні вимоги не спрямовані на захист цих прав.

Разом з тим, при вирішенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобов`язання не чинити перешкод

в користуванні житлом та вселення їх разом з дітьми у спірне житлове приміщення, яке їм передано сільською радою у приватну власність, суди виходили з того, що вони є похідними від первісного позову, а тому відмовили

у їх задоволенні.

Однак, відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності

є непорушним.

Згідно зі статтею 317, частиною першою статті 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 391 ЦК України надає власнику майна право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Тлумачення статті 391 ЦК України дозволяє зробити висновок, що негаторний позов застосовується для захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння коли право власності може бути порушено без безпосереднього вилучення майна у власника. У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває

у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Власник, у тому числі житлового приміщення або будинку, має право вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме порушене право та з яких підстав.

Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є власниками спірного будинку, однак ОСОБА_13 чинить перешкоди у користуванні ним, зустрічні позовні вимоги зустрічного позову щодо усунення перешкод ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні належним їм будинком та вселення підлягають задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню

з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Березівської сільської ради,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення виконавчого комітету та органу приватизації Березівської сільської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування реєстрації права власності та задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобов`язання не чинити перешкод в користуванні житлом та вселення.

Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд задовольняє касаційну скаргу, то понесені

ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 408, 00 грн та касаційної скарги у розмірі 4 630,08 грн підлягають відшкодуванню за рахунок ОСОБА_1 .

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сплачено судовий збір за подання зустрічної позовної заяви у розмірі 551,20 грн, тому з ОСОБА_1 на їх користь підлягають стягненню судові витрати, понесені на сплату судового збору.

Керуючись статями 400, 402, 409, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 30 грудня

2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 квітня

2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , приватний нотаріус Гребінківського нотаріального округу Полтавської області Радзівон Надія Володимирівна, Служба у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, про визнання незаконним рішення виконавчого комітету та органу приватизації Березівської сільської ради Гребінківського району Полтавської області, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування реєстрації права власності відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , що діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, про зобов`язання не чинити перешкод в користуванні житлом та вселення задовольнити.

Усунути ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом їх вселення до житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 408, 00 грн та касаційної інстанції у розмірі

4 630,08 грн, та на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за подання зустрічної позовної заяви по 275,60 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук