Долинський районний суд Кіровоградської області
Справа № 388/1508/19
УХВАЛА

Іменем України

07.11.2019 рокум. Долинська

Суддя Долинського районного суду Кіровоградської області Баранський Д.М., отримавши заяву Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Комунальне підприємство «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді звернулось до суду з цією заявою про видачу судового наказу.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

З доданих до заяви про видачу судового наказу матеріалів убачається додання заявником документа, що підтверджує сплату судового збору, а саме платіжного доручення № 195 від 1 листопада 2019 року про сплату 192,10 грн судового збору.

За змістом п. 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 8 липня 2011 року N 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

З платіжного доручення № 195 від 1 листопада 2019 року про сплату судового збору за подання цієї заяви про видачу судового наказу не вбачається за яку саме заяву сплачується судовий збір.

Окрім цього, в іншій справі за заявою цього ж заявника, номер справи: 388/1504/19 до заяви про видачу судового наказу додано те ж саме платіжне доручення № 195 від 1 листопада 2019 року про сплату судового збору в розмірі 192,10 грн і ця сума судового збору за матеріалами справи зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, заявником у цій справі вчинено дії, що мають ознаки ухилення від сплати судового збору шляхом надання до суду одного й того ж документа про сплату судового збору у різних справах.

Відповідно до зазначеного, суд доходить висновку, що до цієї заяви про видачу судового наказу заявником не додано документа, що підтверджує сплату судового збору саме за подання цієї заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства (ст. 143 ЦПК України).

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках, зокрема: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (пункти 1, 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України).

З огляду на встановлені судом обставини, суд уважає вказати заявнику про неприпустимість подібних діянь, а також роз`яснити про право суду за конкретні дії застосувати заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Отже, оскільки подана заява подана з порушенням ст. 163 ЦПК України, тобто за відсутності документа, що підтверджує сплату судового збору, відповідно має бути відмовлено у видачі судового наказу за цією заявою. Заявник у цій справі має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 160, 163-166, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Долинське міське комунальне господарство» при Долинській міській раді до боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про видачу судового наказу.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Д. М. Баранський