ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06» листопада 2019 року

м. Харків

справа № 644/3002/18

провадження № 22-ц/818/5104/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Бровченка І.О., Бурлаки І.В.,

за участю секретаря: Семикрас О.В.,

учасників справи:

представника АТ «УкрСиббанк» - Тіторенка І.А.,

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за поданням головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанської Яни Володимирівни про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Юрченка В.В. на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року, постановлену суддею Поповим В.О.,-

ВСТАНОВИВ:

08 травня 2018 року головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанська Яна Володимирівна звернулася до суду з поданням про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку.

В обґрунтування подання зазначив, що на примусовому виконанні в Міжрайонному ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2033/2-151/11 від 17 липня 2012 року, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 360 919,97 грн.

05 січня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.

На підставі договору купівлі-продажу від 02 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д., ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 АДРЕСА_3 ).

Головний державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанська Я.В. просила суд вирішити питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме, на квартиру АДРЕСА_3 , право власності на яку не зареєстроване у встановленому порядку.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року у задоволенні подання головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанської Я.В. відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником акціонерного товариства «УкрСиббанк» подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким подання державного виконавця задовольнити. При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права. Зазначив, що на примусовому виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області перебуває виконавче провадження № 55467776 з примусового виконання виконавчого листа № 2033/2-151/11, виданого 17 липня 2012 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь «Укрсиббанка» заборгованості у розмірі 360 919,97 грн., за яким боржник є ОСОБА_1 05 січня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, боржником в добровільному порядку рішення суду не виконано. Вказав, що договір купівлі-продажу квартири від 02 липня 2008 року, за яким ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 придбав право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровано нотаріусом в реєстрі правочинів 02 липня 2008 року за № 2994403. Відповідно до ст. 334 ЦК України з моменту реєстрації нотаріального правочину в реєстрі правочинів ОСОБА_1 . набув право власності на квартиру. Зазначив, що встановлення факту перебування предмета іпотеки у власності ОСОБА_1 відображено у рішенні Московського районного суду м. Харкова від 31 травня 2012 року по справі № 2027/5933/2011, за яким було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні недійсним договору купівлі-продажу від 02 липня 2008 року.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року апеляційну скаргу акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області Пересічанської Я.В. про вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника, не зареєстроване ним на праві власності, задоволено. Звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме, на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , але не зареєстрована у встановленому законом порядку для примусового виконання виконавчого листа № 2033/2-151/11 від 17 липня 2012 року, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762,00 грн.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Постановою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Харківського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник АТ «УкрСиббанк» - Тіторенко І.А. апеляційну скаргу та викладені в ній доводи підтримав в повному обсязі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, надала до суду витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якого вбачається, що на підставі постанови старшого слідчого Управління УМВСУ Слідчого управління в Харківській області Недвиженка О.А. від 18 липня 2008 рокуна спірну квартиру АДРЕСА_3 накладено арешт (а.с. 240). Зазначила, що даний факт перешкоджає задоволенню клопотання державного виконавця про звернення стягнення на майно боржника.

Судова колегія, заслухавши пояснення представників АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наведених нижче підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання головного державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанської Я.В. про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку, суд першої інстанції виходив з того, що право власності на спірну квартиру зареєстроване за ОСОБА_3 , що виключає таке майно з кола об`єктів, належних до предмету процесуальної дії державного виконавця в межах вирішення питання про виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам цивільного процесуального закону не відповідає.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами та не заперечується сторонами, що 02 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д. та зареєстрований в реєстрі за номером 7217 (далі договір купівлі-продажу) (а.с. 9).

Також 02 липня 2008 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0, між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Чуєвою О.Д. та зареєстрований в реєстрі за номером 7218.

Відповідно до умов іпотечного договору ОСОБА_1 передав в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» квартиру АДРЕСА_1 (далі іпотечний договір).

Відповідно до п. 1.1. іпотечного договору предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу (а.с. 10).

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 2033/2-151/11 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 360 919,97 грн.

Фрунзенським районним судом м. Харкова у справі № 2033/2-151/11 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості у розмірі 360 919,97 грн. (далі виконавчий лист) (а.с. 6).

05 січня 2018 року державним виконавцем Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанською Я.В. відкрите виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 5).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 09 листопада 2007 року (а.с. 19).

З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що квартира АДРЕСА_3 знаходиться під обтяженням на підставі іпотечного договору, власником зазначений ОСОБА_1 (зворотний бік а.с.19).

З даної інформаційної довідки вбачається, що ОСОБА_1 , після укладенно договору купівлі-продажу та іпотечного договору, не зареєстрував у встановленому законом порядку предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_3 . Зважаючи на що, за даними з Реєстру прав власності на нерухоме майно власником квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_3 .

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на квартиру АДРЕСА_4 , державний виконавець Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанська Я.В. звернулася до суду саме з поданням про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Відповідно до ч.7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до ч.1 та 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

З правового аналізу даних норм вбачається, що спеціальний примусовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки з метою задоволення вимог іпотекодержателя, застосовується за умови ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки або вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Проте, у разі якщо виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості та за відсутності судового рішення або виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, то вони регулюються лише загальними нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Частиною 10 статті 440 ЦПК України встановлено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

З правового аналізу даної норми вбачається, що процесуальним законом передбачена можливість звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку. Зважаючи на що, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції стосовно того, що державний виконавець звертаючись до суду з поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, помилково ототожнив правові ознаки нерухомого майна, належного боржнику: «право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку» та «зазначене нерухоме майно не було належним чином зареєстровано у встановленому законом порядку та відсутній запис щодо його належності боржнику».

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується представником ОСОБА_1 , що останнім було укладено з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 . Таким чином ОСОБА_1 набув право власності на спірне нерухоме майно шляхом укладення відповідного правочину.

ОСОБА_1 після набуття права власності на квартиру АДРЕСА_3 , не зареєстрував його у встановленому законом порядку, що унеможливило державного виконавця звернути стягнення на заставне нерухоме майно в загальному порядку, передбаченому Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанської Я.В. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому законом порядку, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що залишилось невиконаним рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 2033/2-151/11, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 360 919,97 грн.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Суд апеляційної інстанції, розглядаючи цю справу, бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Зважаючи на те, що вищевказане рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 2033/2-151/11 ОСОБА_1 у добровільному порядку не виконане, а державний виконавець зобов`язаний вживати всі можливі заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» для виконання рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення подання державного виконавця.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Колегія суддів ухвалює нове судове рішення, яким подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанської Я.В. про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку задовольняє. Звертає стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить останньому на праві власності, але не зареєстрована у встановленому законом порядку, з метою примусового виконання виконавчого листа № 2033/2-151/11 від 17 липня 2012 року, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова.

Доводи представника ОСОБА_1 стосовно того, що виконавчий лист № 2033/2-151/11 повернутий стягувачу за їх заявою, не є правовою підставою для відмови у задоволенні подання державного виконавця про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку, оскільки судом апеляційної інстанції безспірно встановлено, що 20 серпня 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа № 2033/2-151/11, виданого 17 липня 2012 року (а.с. 239).

Отже, зміна у виконавчому провадженні державного виконавця на приватного не є правовою підставою для закриття провадження у справі або відмови у задоволенні вищезазначеного клопотання.

Також не заслуговують на увагу і доводи представника ОСОБА_1 про те, що у кримінальному провадженні на підставі постанови слідчого на спірну квартиру АДРЕСА_3 накладено арешт, що виключає можливість звернення стягнення на вказане нерухоме майно в порядку примусового виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2008 року, на виконання вищезазначеного іпотечного договору, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. накладена заборона відчуження квартири АДРЕСА_3 (а. АДРЕСА_5 . АДРЕСА_6 ).

Згідно наданого представником ОСОБА_1 витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі постанови старшого слідчого Управління УМВСУ Слідчого управління в Харківській області Недвиженка О.А. від 18 липня 2008 року на спірну квартиру АДРЕСА_3 накладений арешт, що зареєстрований 12 вересня 2008 року (а.с. 240).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, АКІБ «УкрСиббанк» має пріоритетне (переважне) право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки перед іншими обтяжувачами.

Усі наступні обтяження майна, що є предметом іпотеки, мають наступні черги задоволення вимог, після первісного іпотекодержателя, та не можуть бути перешкодою для задоволення вимог первісного іпотекодержателя.

Крім того, колегія суддів враховує, що постановою слідчого від 18 липня 2008 року накладено арешт на спірну квартиру АДРЕСА_3 в рамках кримінального провадження, порушеного, як пояснив представник боржника, за ст. 115 Кримінального кодексу України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, що не може бути перешкодою для виконання судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, який був забезпечений забороною відчуження цієї квартири раніше, а саме, 02 липня 2008 року.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи представника боржника не спростовують висновків суду першої інстанції та надані докази, у зв`язку з чим, правові підстави для відмови у задоволення подання державного виконавця Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанської Я.В. про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку, відсутні.

Зважаючи на те, що ухвала суду першої інстанції скасована, а подання державного виконавця задоволене, стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ«УкрСиббанк» підлягає судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 1 762,00 грн.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «УкрСиббанк» - Юрченка В.В. задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 травня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Подання головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області Пересічанської Яни Володимирівни про звернення стягнення на майно боржника, право власності на яке не зареєстроване у встановленому порядку - задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , але не зареєстрована у встановленому законом порядку, з метою примусового виконання виконавчого листа № 2033/2-151/11 від 17 липня 2012 року, виданого Фрунзенським районним судом м. Харкова.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 1 762,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Постанову складено «06» листопада 2019 року.

Головуючий суддя: Судді:А.І. Колтунова І.О. Бровченко І.В. Бурлака