Справа № 159/6229/18
Провадження № 2/159/663/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Панасюка С.Л.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач проживає в с. Зелена Ковельського району і в його власності є домоволодіння по АДРЕСА_2 , яке складається з будинку і хліва. Поряд, «стіна в стіну», розташоване домоволодіння відповідача. 04.09.2018 року в хліві, яким володіє ОСОБА_3 , виникла пожежа, в результаті якої були пошкоджені перекриття, дах та стіна хліва позивача, а також знищено 32 тюки соломи по 20 грн. кожний загальною вартістю 640 грн., 250 кг. вівса по 3,50 грн. за кілограм загальною вартістю 875 грн., 400 кг. пшениці по 4,0 грн. за кілограм загальною вартістю 1600 грн., 25 листків шиферу по 170 грн. за листок загальною вартістю 4250 грн., крокви вартістю 1800 грн. Крім цього, для відновлення покрівлі хліва (40 м.кв.) за роботу потрібно заплатити по 160 грн. за кв.м. даху, тобто 6400 грн. Таким чином, в цілому, в результаті пожежі позивачу нанесена матеріальна шкода в сумі 15565 грн. Згідно висновків комісії, відображених в акті про пожежу від 04.09.2018 року, причиною пожежі ймовірно є необережне поводження з вогнем невстановленої особи. Проведеною перевіркою Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області зроблено аналогічний висновок. Позивач з`ясував, що за декілька хвилин до початку пожежі в хлів, який належить ОСОБА_3 , заходила донька останньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і в руках у неї була запальничка. Через декілька хвилин після того як ОСОБА_2 вийшла з хліва з`явився дим і розпочалася пожежа. Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 15565,00 грн. матеріальної шкоди.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, суду пояснили, що позивачем не подано жодного належного та допустимого доказу причетності ОСОБА_2 до пожежі. Зокрема вказують, що перевіркою встановлено, що пожежа виникла з вини невстановленої особи, при цьому, відповідач до будь-якої юридичної відповідальності притягнутий не був, а тому відсутні підстави для відшкодування матеріальної шкоди. Крім цього, зазначили, що позивачем не подано доказів того, що він є власником майна, якому завдано матеріальної шкоди. З посиланням на ч.2 ст.1166 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, просили в задоволенні позову відмовити.

В позові слід відмовити повністю.

У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Судом встановлено та підтверджується актом про пожежу від 04.09.2018 року, що 04 вересня 2018 року, орієнтовно о 13 год. 45 хв., в АДРЕСА_2 , в приміщенні господарської споруди виникла пожежа. Ймовірною причиною виникнення пожежі було необережне поводження з вогнем невстановленою особою.

За фактом пожежі, яка мала місце 04.09.2019 року на території приватного домоволодіння ОСОБА_3 в с. Зелена, Ковельського району Волинської області, Ковельським ВП ГУНП у Волинській області проводилась перевірка, за результатами якої складено висновок. З висновку від 07.09.2018 року за результатами розгляду факту виникнення пожежі вбачається, що із зібраних свідчень сусідів та потерпілої ОСОБА_3 , на момент виникнення пожежі сторонні особи на подвір`ї не перебували, в помешканні перебували діти ОСОБА_3 , тому до пожежі причетні її діти.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач зобов`язаний був довести, що внаслідок пожежі було знищене або пошкоджене належне йому на відповідній правовій підставі майно та подати докази щодо його вартості.

Жодного достовірного доказу того, що перераховане у позовній заяві майно було знищене або пошкоджене під час пожежі позивач не надав. Акт про пожежу таким доказом бути не може, оскільки знищене та пошкоджене майно перераховане там у нечіткій, загальній формі, без конкретного переліку і зі слів самого позивача.

Жодного доказу того, що перераховане у позовній заяві майно належить на відповідній правовій підставі позивачу не надано останнім взагалі.

Жодного доказу, яким встановлена вартість перерахованого у позовній заяві, позивачем не надано.

Під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження те, що пожежа сталася саме з вини відповідача ОСОБА_2 і що саме вона має нести відповідальність за спричинення матеріальної шкоди позивачу.

Відповідач ОСОБА_2 заперечила в суді те, що пожежа виникла з її вини. Запальнички у хлів вона не носила і нічого не запалювала.

Позивач не подав жодного доказу того, що пожежу спричинила саме ОСОБА_2 , а не інша особа. Ні в акті про пожежу, ні у висновку за результатами розгляду факту виникнення пожежі на території домоволодіння ОСОБА_3 в с. Зелена, Ковельського району ОСОБА_2 , як особа, яка спричинила пожежу, не згадується.

Про ту обставину, що ОСОБА_2 несла в руках запальничку і після цього виникла пожежа, стверджував лише позивач і лише у позовній заяві.

У судовому засіданні позивач пояснив, що ОСОБА_2 щось несла у руці, а що саме, він не бачив.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожна окремо, показали, що прибули на місце події тоді, коли пожежа вже відбулася, від чого сталася пожежа їм невідомо.

Таким чином, жодна обставина не вказує на причетність ОСОБА_2 до пожежі, жодного доказу про таку причетність позивач не надав.

Отже, слід вважати доведеним, що вина ОСОБА_2 у пожежі, а отже і у спричинених нею збитках, відсутня.

На підставі наведених доводів, в позові до ОСОБА_2 , а отже, і до її матері ОСОБА_3 , яка могла нести матеріальну відповідальність за її дії, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4,10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 ЦПК України, ст.ст.22, 1166 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Головуючий:С. Л. Панасюк