Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 703/4088/15-ц

провадження № 61-24285св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - Центральний відділ державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області,

заінтересована особа - акціонерне товариство «Комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2017 року у складі судді Васильківської Т. В. та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Гончар Н. І., Ювшина В. І., Пономаренка В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, у якій просив:

- визнати неправомірною (незаконною) бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні № 52973308;

- визнати неправомірними (незаконними) рішення державного виконавця у виконавчому провадженні № 52973308;

- скасувати постанову начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (далі - Центральний відділ ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області) від 07 грудня 2016 року б/н про звільнення майна боржника з-під арешту;

- скасувати постанову заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань виконавчої служби начальника управління ДВС ГТУЮ у Черкаській області від 07 грудня 2016 року про передачу матеріалів виконавчого провадження № 52973308 до Жовтневого відділу ДВС міста Дніпро (Дніпропетровськ) ГТУЮ у Дніпропетровській області, постанову державного виконавця від 07 грудня 2016 року про передачу матеріалів виконавчого провадження № 52973308 до Жовтневого відділу ДВС міста Дніпро (Дніпропетровськ) ГТУЮ у Дніпропетровській області;

- встановити факт відсутності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду у справі № 703/4088/15-ц, з огляду на наявність у боржника майна та коштів за місцем відкриття виконавчого провадження № 52973308;

- заборонити посадовим особам державної виконавчої служби застосовувати у службовій діяльності в ході здійснення заходів у виконавчому провадженні № 52973308 положення підзаконних актів, що суперечать та/або розширено тлумачать Закон, що містить норми за вичерпним переліком;

- зобов`язати посадових осіб державної виконавчої служби Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області вилучити готівку в касах боржника, направити платіжні вимоги та вчинити інші необхідні дії в порядку частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», надати суду та стягувачу відомості про виконання в порядку статті 389 ЦПК України.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року у справі № 703/4088/15-ц суд визнав неправомірними дії акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ «КБ «ПриватБанк») щодо переказу коштів з його карткового рахунку № НОМЕР_1 у сумі, еквівалентній 2 394,14 дол. США, та стягнув з АТ «КБ «ПриватБанк» на його користь шляхом переказу на картковий рахунок 6 0571, 74 грн помилкового переказу, 45 598, 07 грн пені, всього 106 169, 81 грн.

17 листопада 2016 року він отримав виконавчий лист № 703/4088/15-ц, який 22 листопада 2016 року пред`явив до Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області. 25 листопада 2016 року старший державним виконавцем Расторгуєвим С. С. відкрито виконавче провадження № 52973308.

05 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника та арешт усього майна боржника і оголошення заборони його відчуження. Проте вже 07 грудня 2016 року державний виконавець виніс постанову про звільнення майна боржника з-під арешту та постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження № 52973308 до Жовтневого відділу ДВС міста Дніпро (Дніпропетровськ) ГТУЮ у Дніпропетровській області (до зведеного виконавчого провадження).

Вважає, що такі дії посадових осіб виконавчої служби призвели до порушення його прав, посадовими особами виконавчої служби не вжито заходів щодо примусового виконання виконавчого листа №703/4088/15-ц, а постанова про передачу виконавчого провадження № 52973308 до іншого територіального відділу ДВС винесена з порушенням діючого законодавства.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що посадові особи державної виконавчої служби при примусовому виконанні рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 серпня 2016 року у виконавчому провадженні № 52973308 діяли у межах своїх повноважень і відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2017 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з судовим рішенням суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки, у зв`язку з чим дійшли помилкових висновків при вирішенні його скарги.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений вичерпний перелік підстав для передачі виконавчого провадження до іншого органу державної виконавчої служби, що судом враховано не було.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Надходження справи до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Расторгуєва С. С., начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси головного територіального управління юстиції у Черкаській області Павленко В. А., заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань виконавчої служби - начальника управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Черкаській області Фатенко Я. М. Витребувано зазначену справу з Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу № 703/4088/15-ц передано до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 06 травня 2019 року справу № 703/4088/15-ц призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що з 25 листопада 2016 року на виконанні Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 703/4088/15, виданого 17 листопада 2016 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 106 169,81 грн.

Постановою старшого державного виконавця від 25 листопада 2016 року звернуто стягнення на все майно, що належить АТ «КБ «ПриватБанк».

На підставі постанови від 05 грудня 2016 року накладено арешт на все майно боржника та оголошено заборону його відчуження.

У цей же день державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти АТ «КБ «ПриватБанк», що обліковуються на 26 розрахункових рахунках в інших банківських установах на суму 117 075,55 грн, що складається з боргу у розмірі 106 169,81 грн, виконавчого збору у розмірі 10 616,98 грн та витрат виконавчого провадження у сумі 288,76 грн.

Начальником управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 07 грудня 2016 року винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 52973308 з виконання виконавчого листа № 703/4088/15-ц, виданого 17 листопада 2016 Смілянським міськрайоним судом Черкаської області, про стягнення з АТ «КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 106 169,81 грн з Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області до Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та зобов`язано начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси забезпечити передачу матеріалів виконавчого провадження у строк до 07 грудня 2016 року.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси виконавчої служби від 07 грудня 2016 року на підставі статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» передано матеріали виконавчого провадження № 52973308 з виконання виконавчого листа № 703/4088/15-ц до Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

07 грудня 2016 року державним виконавцем винесено постанову, якою звільнено з-під арешту все майно, що належить АТ «КБ «ПриватБанк».

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 посилався на те, що посадовими особами виконавчої служби не вжито заходів щодо примусового виконання виконавчого листа № 703/4088/15-ц, а їх дії з передачі виконавчого провадження № 52973308 до іншого територіального відділу державної виконавчої служби є неправомірними.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосування норм права

Відповідно до статті 52 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження») виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником -юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Отже, Законом України «Про виконавче провадження» передбачена можливість звернення стягнення на майно боржника юридичної особи лише після звернення стягнення на його кошти у разі їх відсутності в обсязі, необхідному для погашення заборгованості.

Згідно з частиною третьою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

07 грудня 2016 року начальником Центрального ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Павленком В. А. у межах своїх повноважень здійснено перевірку виконавчого провадження № 52973308 та скасовано постанову державного виконавця від 05 грудня 2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони відчуження у виконавчому провадженні № 52973308 у зв`язку з порушенням державним виконавцем при винесенні вказаної постанови вимог статті 52 Закону України «Про виконавче провадження».

07 грудня 2016 державним виконавцем винесено постанову про звільнення майна з-під арешту на підставі частини третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, державний виконавець та начальник Центрального ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області при винесенні оскаржених постанов діяли відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» у межах своїх повноважень.

07 грудня 2016 року постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області винесено постанову про передачу виконавчого провадження № 52973308 з примусового виконання виконавчого листа № 703/4088/15-ц до Жовтневого відділу ДВС міста Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі частини першої статті 30 Закону України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче провадження» визначає, що виконання рішення здійснюється за місцем знаходження (проживання) боржника чи його майна або за місцем його роботи. При цьому право вибору місця виконання належить стягувачу.

Враховуючи можливість одночасного перебування майна боржника в кількох територіальних юрисдикціях або його проживання чи роботи, на практиці виникають ситуації, коли виконавчі провадження щодо одного боржника відкриваються різними виконавцями за вибором стягувачів.

У зв`язку з цим законодавець створив правило зведеного виконавчого провадження, відповідно до якого виконавчі провадження про стягнення з одного й того ж боржника повинні бути об`єднані у зведене.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження.

Передача виконавчих проваджень від одного державного виконавця до іншого, від одного органу державної виконавчої служби до іншого або до виконавчої групи здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України (частина четверта статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з пунктом 14 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, у разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об`єднуються у зведене виконавче провадження та виконуються державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження. Про об`єднання виконавчих проваджень у зведене державний виконавець виносить постанову.

Якщо виконавче провадження щодо одного й того самого боржника виявлено в іншому органі державної виконавчої служби, таке виконавче провадження передається на виконання до органу державної виконавчої служби, державним виконавцем якого відкрито перше виконавче провадження, або в порядку, визначеному розділом V цієї Інструкції.

Отже, при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикцій, у яких указані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів. Для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження вимагається наявність підстав для завершення виконавчого провадження, а таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову.

Такий правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 906/530/17 та від 17 жовтня 2018 року у справі № 5028/16/2/2012.

Згідно з частиною третьою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» якщо виконавчі провадження щодо одного й того самого боржника відкриті в різних органах державної виконавчої служби, виконавче провадження може бути передане від одного органу державної виконавчої служби до іншого.

Тобто положення вказаного Закону наділяють орган державної виконавчої служби дискреційними повноваженнями щодо передачі виконавчих проваджень до іншого органу державної виконавчої служби за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, перелік яких не є вичерпним.

Такий же по суті правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 657/233/14-ц, необхідності для відступу від нього також не вбачається.

Отже, передаючи виконавче провадження № 52973308 з виконання виконавчого листа № 703/4088/15-ц до Жовтневого відділу ДВС міста Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області, старший державний виконавець Центрального ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Аргументи касаційної скарги є аналогічними доводам, що викладені у скарзі на дії державного виконавця, не спростовують обґрунтованих висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а зводяться до переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, і незгоди заявника з висновками судів щодо оцінки цих доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, § 23). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 401 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 10 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська

Судді:Н. О. Антоненко В. І. Журавель
В. І. Крат М. М. Русинчук