КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 2610/7455/2012

06 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.І.

- Желепи О.В.

при секретарі - Осінчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Новак Наталії Юріївни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року, постановлену під головуванням судді Пономаренко Н.В., у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_3 (стягувач) про заміну сторони у виконавчому провадженні, -

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні, в якій зазначала, що 04 квітня 2005 року Шевченківським районним судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 2-179 про задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання договору оренди недійсним, та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 156 689,75 грн.

22.06.2005 року Шевченківським районним судом м. Києва на підставі вищезазначеного рішення видано виконавчий лист у справі № 2-179/05 про стягнення коштів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3

28.08.2008 року відкрито виконавче провадження ВП № 8801401 відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

06.09.2012 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у сумі 156 689,75 грн.

11.03.2013 року Шевченківський районний суд м. Києва видав виконавчий лист у справі № 2610/7455/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошових коштів у сумі 50 140,64 грн.

19.04.2019 року ОСОБА_3 уклав договір № 1 про відступлення права вимоги боргу у загальній сумі 206 829,64 грн. на користь ОСОБА_2 .

Отже, внаслідок укладення вказаного договору відбулася зміна стягувача, а саме ОСОБА_2 набула статусу нового кредитора/стягувача з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2005 року про визнання договору оренди недійсним, сума боргу становить 156 689,75 грн. та рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 50 140,64 грн.

Посилаючи на наведене, заявниця просила змінити стягувача ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні № 8801401 з примусового виконання виконавчого листа від 13.10.2005 № 2-179 Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 156 689,75 грн.; змінити стягувача ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 40997077 з примусового виконання виконавчого листа від 13.10.2005 № 2-179 Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 50 642,04 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року клопотання представника заявника ОСОБА_2 адвоката Борисова Максима Петровича про залишення без розгляду частини вимог в справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено.

Заяву ОСОБА_2 в частині вимог щодо заміни стягувача ОСОБА_3 його правонаступником ОСОБА_2 у зведеному виконавчому провадженні № 8801401 з примусового виконання виконавчого листа від 13.10.2005 № 2-179 Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 156 689,75 грн. залишено без розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року заяву ОСОБА_2 про заміну сторони у виконавчому провадженні задоволено.

Замінено сторону стягувача ОСОБА_3 на його правонаступника - ОСОБА_2 у виконавчому листі Шевченківського районного суду м. Києва з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06.09.2012 року по справі № 2610/7455/2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 36 038,64 грн. суми індексу інфляції, 14 102,00 грн. - трьох відсотків річних та судових витрат у розмірі 501,40 грн.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Новак Н.Ю. подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року про заміну сторони у виконавчому провадженні скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що ухвала суду є незаконною та не обґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, за неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зазначала, що відсутні докази на підтвердження здійснення розрахунків між сторонами договору про відступлення права вимоги, які в ньому визначені, а отже укладення такого договору - матеріали справи не містять, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Вказувала на те, що укладаючи договір про відступлення права вимоги, первісний стягувач та стягувач, не змінюючи кредитора у зобов`язанні, замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, тоді як уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена.

Стверджувала, що виконавчий лист № 2610/7455/2012, виданий Шевченківським районним судом м. Києва 06.09.2012 року, не був пред`явлений первісним стягувачем до примусового виконання, що свідчить про те, що заміна сторони стягувача не має під собою законних підстав, оскільки фактично вказаний виконавчий лист втратив чинність.

Крім того, вказувала на те, що доказів узгодження первісним стягувачем всього тексту угоди копія договору № 1 від 19.04.2019 року не містить, оскільки підпис останнього наявний тільки на останній сторінці, як і підтвердження отримання первісним стягувачем від стягувача грошових коштів у сумі 1 065 560,75 грн. Також у згаданому договорі міститься недостовірна інформація про фактичне місце проживання та реєстрацію місця проживання первісного стягувача станом на дату його підписання, а у реквізитах договору неправильно зазначено прізвище останнього, що взагалі ставить під питання факт укладення згаданої угоди.

Також зазначала, що боржник не був належно повідомлений про розгляд заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, чим порушено права останньої на надання вищенаведених заперечень та подання доказів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Новак Н.Ю. підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення представника боржника, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

За правилом частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 06 вересня 2012 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по справі № 2610/7455/2012 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 36 038,64 грн. суми індексу інфляції, 14 102,00 грн. - трьох відсотків річних та судових витрат у розмірі 501,40 грн., на виконання якого 11.03.2013 року було видано виконавчий лист (а.с. 56-60).

19.04.2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір № 1 про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_3 відступив, а ОСОБА_2 набула право вимоги, що вже виникло на дату укладення цього договору і належить первісному кредитору, на суму основного боргу, в тому числі за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2012 року (142-144).

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Частинами 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналіз наведених норм права, дає підстави дійтивисновку, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Таким чином, замінюючи стягувача в примусовому виконанні рішення суду, суд першої інстанцій, врахувавши статті 512, 514 ЦК України та статтю 15 Закону України «Про виконавче провадження», обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 є правонаступником і отримала всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Посилання представника боржника на те, що розмір заборгованості, який стягнуто рішенням суду, та розмір заборгованості, яка зазначена у договорі про відступлення права вимоги, відрізняються між собою, не може слугувати належною підставою для відмови в заміні сторонивиконавчого провадження, оскільки суд стягнув інфляційній втрати та три відсотки річних станом на 01.03.2012 рік, а передача права вимоги за договором відбулася 19.04.2019 року, тобто зі спливом зазначеного проміжку часу заборгованість має тенденцію до зростання, проте у будь-якому випадку до заявника перейшло право вимоги тієї суми боргу, яка встановлена відповідним судовим рішенням.

При цьому, по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Та обставина, що договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором, на думку боржника, суперечить приписам цивільного закону, також не зумовлює скасування ухвали суду, адже згідно положень статті 204 ЦК України, якою встановлена презумпція правомірності правочину, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий лист № 2610/7455/2012, виданий Шевченківським районним судом м. Києва, не був пред`явлений первісним стягувачем до примусового виконання, що свідчить про те, що заміна сторони стягувача не має під собою законних підстав, оскільки фактично вказаний виконавчий лист втратив чинність, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що не пред`явлення виконавчого листа до виконання первісним кредитором не є підставою для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що боржник не був належним чином повідомлений про розгляд судом заяви про заміну сторони виконавчого провадження, колегія суддів відхиляє, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 липня 2019 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про заміну сторони у виконавчому провадженні та призначено її до розгляду на 02 серпня 2019 року о 08 год. 00 хв.

16 липня 2019 року Шевченківським районним судом м. Києва направлено учасникам справи та заінтересованим особам судову повістку про виклик до суду, копію ухвали від 15.07.2019 року та копію заяви з додатками (а.с. 146-149).

Згідно відомостей щодо відстеження поштового відправлення з трек-номером 941, відправлення не вручене під час доставки: інші причини (а.с. 159-160).

На підставі зазначеного, суд першої інстанції у встановленому законом порядку повідомив боржника про час та місце розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Підсумовуючи викладене вище, суд правильно встановив правову природу питання про заміну сторони виконавчого провадження, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам статтей 263, 264 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Новак Наталії Юріївни залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 02 серпня2019 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2019 року.

Головуючий Судді: