Провадження № 2/161/3564/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Пахолюка А.М.

при секретарі - Грабовській Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та трьох відсотків річних від простроченої суми, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та трьох відсотків річних.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2017 року він уклав договір позики з відповідачем ОСОБА_2 на суму в розмірі 8100 доларів США, яку останній зобов`язувався повернути до 01.02.2018 року.

Проте, до цього часу відповідач зобов`язання по договору від 11.01.2017 року виконав частково сплативши 1300 доларів США.

На підставі наведеного просить суд, стягнути з ОСОБА_2 в його користь суму боргу за договором позики в розмірі - 6 800 доларів США, за офіційним курсом НБУ, а також три відсотки річних що становить 318 доларів США, що підлягає сплаті у гривнях, за встановленим Національним банком України офіційним курсом.

Ухвалою суду від 17 вересня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити.

Відповідач до судового засідання також подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, позов визнає.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 11.01.2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 8100 доларів США, а останній зобов`язався повернути борг до 01.02.2018 року.

Про укладення між сторонами вказаного договору позики свідчить розписка, складена відповідачем ОСОБА_2 (а.с. 21).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Судом встановлено, що на день розгляду даної справи відповідач ОСОБА_2 борг за договором позики від 11.01.2017 року позивачу повернув не в повній мірі.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача 6800 доларів США згідно розписки від 11.01.2017 року підлягає до задоволення.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із розписки про отримання коштів від 11.021.2017 року вбачається, що відповідач зобов?язаний був повернути кошти протягом до 01.02.2018 року. Оскільки, на час звернення із позовом до суду зобов?язання не було виконане.

Враховуючи наведене, суд вважає підставними позовні вимог про стягнення з відповідача трьох відсотків річних в сумі 318 доларів США.

Зі змісту ст.533 Цивільного кодексу України вбачається, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом.

Таким чином, згідно договору позики від 11.01.2017 року з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основний борг - 6800 доларів США та три відсотки річних - 318 доларів США, що згідно офіційного курсу валют на час ухвалення судом рішення становить: основний борг - 170748 грн. 00 коп., та 7984 грн. 98 коп. трьох відсотків річних, а також судові витрати у справі.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 526-527, 533, 625, 1046-1052 Цивільного кодексу України суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 11.01.2017 року у розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) дол. США, що станом на 30.10.2019 року згідно офіційного курсу НБУ складає 170748 (сто сімдесят тисяч сімсот сорок вісім) грн. 00 коп. та 3% річних від простроченої суми, що становить 318 (триста вісімнадцять) дол. США, що станом на 30.10.2019 року згідно офіційного курсу НБУ складає 7984 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 98 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1815 (одна тисяча вісімсот п`ятнадцять) грн.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , ідентифікаційний код - невідомо, паспорт серії НОМЕР_2 виданого Луцьким МВ УМВС України у Волинській області 19.12.2015 року, місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 05 листопада 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.