Справа № 466/417/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Донченко Ю.В.

секретар судового засідання Мазурик О.-І.І.

Справа № 466/417/15-ц

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Брюховицької селищної ради міста Львова про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 01.10.1993 року № 343 "Про внесення змін до п.1.64 рішення виконкому № 25 від 17.02.1993 року "Про надання у приватну власність земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва громадянам смт. Брюховичі»; витребування від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у власність держави земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:004:1123 в частині, яка належить АТ "Укрзалізниця" на праві постійного користування; скасування в Поземельній книзі запис про право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на земельну ділянку, загальною площею 0,0802 га за адресою: Під Осовою, 25 смт. АДРЕСА_1 Львівська АДРЕСА_2 , кадастровий номер :07:004:1123 -

з участю представника позивача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 .

встановив:

23 січня 2015 року до суду надійшла позовна заява Державного територіально-галузевого об"єднання "Львівська залізниця" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В подальшому, в процесі розгляду справи було проведено заміну позивача ДТГО "Львівська залізниця" на правонаступника АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" та змінені позовні вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Брюховицької селищної ради міста Львова про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 01.10.1993 року № 343 "Про внесення змін до п.1.64 рішення виконкому № 25 від 17.02.1993 року "Про надання у приватну власність земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва громадянам смт. Брюховичі; витребування від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у власність держави земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:004:1123 в частині, яка належить АТ "Укрзалізниця" на праві постійного користування; скасування в Поземельній книзі запис про право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на земельну ділянку, загальною площею 0,0802 га за адресою: Під Осовою, 25 смт АДРЕСА_1 Львівська АДРЕСА_2 , кадастровий номер :07:004:1123.

Свої вимоги з врахуванням змінених позовних вимог та заперечень на клопотання про застосування строку позовної давності, позивач обґрунтовує тим, що відповідно до плану смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці в адміністративних межах міста Львова від км 4 + 850 м до км 11 + 106 м, розробленого проектною організацією Дорпроект Південно-Західної залізниці у 1962 році, у користуванні Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» перебуває земельна ділянка смуги відведення, зокрема в адміністративних межах смт. Брюховичі м. Львова, в межах зазначених у цьому плані. 07.05.2014 року комісією в складі працівників Державного територіально - галузевого об`єднання «Львівська залізниця» землевпорядника Брюховицької селищної ради та представника ГІП «Центр ринкових досліджень» під час обстеження земельної ділянки Залізниці в межах території смт. Брюховичі м. Львова було виявлено, що на 10 км + 228 м - 10 км + 276 м дільниці Рудно - Підбірці з лівої сторони за ходом кілометрів, ширина смуги відведення Залізниці становить 45 м від осі головної колії. Однак, на 10 км + 228 м - 10 км + 276 м з лівої сторони за ходом кілометрів цієї дільниці на відстані 38 м - 36 м від осі головної колії знаходиться металева огорожа з мурованими стовпчиками протяжністю 48 м, за якою знаходиться житловий будинок які належать гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , адреса ділянки: АДРЕСА_1 Осовою, 25. Вважає що відповідачі самовільно без будь - яких правових підстав розмістили будинок на земельній ділянці смуги відведення залізниці, чим порушили право позивача на користування належною йому земельною ділянкою за її цільовим призначенням, а саме для забезпечення функціонування залізничного транспорту. Право Залізниці на спірну земельну ділянку, виникло в 1958 році з моменту побудови залізничної колії, що підтверджується інвентарною карткою обліку основних засобів. Відповідно до діючого законодавства, яке діяло на момент виникнення права Залізниці на землі смуги відведення в адміністративних межах Брюховицької селищної ради, із погодженням із виконкомом ради трудящих Львівської міської ради плану смуги відведення, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п. 54,55 Общих начал землепользования и землеустройства (Постанова ЦВК СРСР від 15.12.1928). Згідно з Загальними засадами, затвердженими, постановою ЦВК СРСР від 15.12.1928 р., землі для потреб транспорту вважаються землями спеціального призначення (ст. 54), використовуються на підставі особливих положень про ці землі (ст. 55), Союз РСР безпосередньо здійснює розпорядження землями, які відведені підприємствам та організаціям загальносоюзного значення (підпункт б) ст.2). План смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці в адміністративних межах міста Львова від км 4 + 850 м до км 11 + 106 м розроблений проектною організацією Дорпроект Південно-Західної залізниці у 1962 році, який є проектно-технічною документацією, та у розумінні ст. 17 Закону України «Про основи містобудування» є містобудівною документацією. Станом на 1962 рік здійснювалась земельна реєстрація землекористувань і така реєстрація землекористування площею 18,75 га за Львівською залізницею проведена на підставі Плану смуги відведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці в адміністративних межах міста Львова від км 4 + 850 м до км 11 + 106 м, розробленого проектною організацією Дорпроект Південно-Західної залізниці у 1962 році, до якого включена земельна ділянка в межах смт. Брюховичі. Розміри земельної ділянки Залізниці, визначені Планом смуги відведення відповідають даним внесеним до Державного земельного кадастру, що підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.01.2013 року. Лише у 1975 році відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 09.04.1975 року № 172, яку видано на виконання постанови Ради Міністрів СРСР від 06.03.1975 року № 199 (якою відмінено Постанову Ради народних комісарів СРСР від 07.07.1935 № 1383), передбачено оформлення державних актів на право користування землею колгоспам, радгоспам та іншим землекористувачам, дія якої ще поширювалась на правовідносини, які виникли до її прийняття, а відтак станом на момент виникнення у Залізниці у 1958 році права на землекористування у Залізниці не могло бути Державного акту на землю, а існував лише План смуги підведення лінії Рудно-Підбірці Львівської залізниці в адміністративних межах міста Львова від км 4 + 850 м до км 11 + 106 м, складений у 1962 році. 16.05.2019 року на адресу регіональної філії від ОСОБА_1 надійшло заперечення на позовну заяву про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, після чого позивачу стало відомо про те, що спірна земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.10.2005 року серії ЯА № НОМЕР_1 , виданого на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, не закінченого будівництвом та земельної ділянки від 26.11.2004 року. Вищезгадана земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 731112/049 від 23.11.1995 року, виданого на підставі рішення виконкому Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 01.10.1993 року № 343 «Про внесення змін до п.1.64 рішення виконкому № 25 від 17.02.1993 року «Про надання у приватну власність земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва громадянам смт. Брюховичі». Дане рішення виконкому Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 01.10.1993 року № 343 та виданий на його підставі державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ 731112/049 від 23.11.1995 року вважають незаконним, оскільки приймаючи оскаржуване рішення від 01.10.1993 року № 343 виконком Брюховицької селищної ради перевищив повноваження, визначені ст.ст. 9, 17, 19 ЗК УРСР від 18.12.1990 року у редакції, чинній на момент його прийняття. Згоди на вилучення даної земельної ділянки позивач не давав, та про прийняття такого рішення не був повідомлений. Вважає, що Брюховицька селищна рада, всупереч вимогам абз. 7 ст. 4 ЗК УРСР, якою встановлено заборону передавати землі державної власності із земель транспорту у приватну власність, здійснила таку передачу. У результаті прийняття виконавчим комітетом Брюховицької селищної Ради народних депутатів оскаржуваного рішення порушено право позивача на землекористування у розмірах, визначених Планом смуги відведення лінії Рудно- Підбірці Львівскої залізниці в адміністративних межах міста Львова від км 4 + 850 м до км 11 + 106 м, розробленого проектною організацією Дорпроект Південно- Західної залізниці у 1962 році.

Щодо клопотання про застосування строку позовної давності, то вважає таке клопотання безпідставне, оскільки звертаючись 23.01.2015 року із даним позовом, позивачем зазначено, що про порушення права постійного землекористування йому стало відомо під час обстеження 07.05.2014 року земельної ділянки Залізниці в межах території смт. Брюховичі м. Львова, під час якого виявлено, що на 10 км + 228 м - 10 км + 276 м з лівої сторони за ходом кілометрів дільниці Рудно-Підбірці на відстані 38 м - 36 м від осі головної колії, при ширині смуги відведення Залізниці 45 м від осі головної колії, знаходиться металева огорожа з мурованими стовпчиками протяжністю 48 м, за якою знаходиться житловий будинок, які належать гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З огляду на відсутність будь-яких відомостей про оформлення права власності на спірну земельну ділянку, позивач звернувся за захистом свого права з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Про наявність правовстановлюючих документів на земельну ділянку та житловий будинок, жоден із відповідачів не повідомляв та не надавав до суду відповідних процесуальних заяв, заперечень, чи копій правовстановлюючих документів. 16.05.2019 року на адресу регіональної філії від ОСОБА_1 надійшло заперечення на позовну заяву про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, саме зі змісту наданих заперечень відповідача ОСОБА_1 та доданих до нього матеріалів позивачу стало відомо про те, що спірна земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.10.2005 року серії ЯА № 867317. Відповідач ОСОБА_1 зазначає також про те, що придбав земельну ділянку у ОСОБА_6 , який у свою чергу купив останню в ОСОБА_5 , про що свідчить договір купівлі-продажу жилого будинку, не закінченого будівництвом та земельної ділянки від 27.02.2003 року серії НОМЕР_2 № 353538.

Окрім цього, стало відомо про те, що спірна земельна ділянка передана у приватну власність на підставі рішення виконкому Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 01.10.1993 року № 343 «Про внесення змін до п.1.64 рішення виконкому № 25 від 17.02.1993 року «Про надання у приватну власність земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва громадянам смт. Брюховичі». З огляду на вищенаведене, у зв`язку зі зміною фактичних обставин справи, з метою захисту права позивача на постійне користування земельною ділянкою в адміністративних межах смт. Брюховичі, яка перебуває у державній власності, позивачем подано заяву про зміну предмета позову від 12.07.2019 року.

Зазначає, що станом на момент створення робочої групи з вивчення проблемних питань землекористування в межах смуги відведення залізниці на території Рясне-Руської сільської ради та Брюховицької селищної ради, позивач не володів інформацією про підстави набуття відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку, а тому звернутися із заявою про зміну позовних вимог раніше не мав можливості. Інвентаризація земель в межах смуги відведення залізниці на території Брюховицької селищної ради, про яку йде мова у протоколі робочої групи від 30.06.2015 року, не проводилася.

Таким чином, вважає, що подавши 12.07.2019 року заяву про зміну предмета позову, позивач звернувся до суду в межах встановленого законодавством трирічного строку позовної давності, який повинен обчислюватися у даному випадку з моменту отримання позивачем заперечення ОСОБА_1 на позовну заяву з додатками. Враховуючи зазначене, просить не застосовувати строку позовної давності, позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 14.07.2015 року - цивільну справу за позовом Державного територіально-галузевого об"єднання "Львівська залізниця" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи Брюховицької селищної ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою провадження зупинено до моменту винесення висновків робочою групою щодо подальшого користування земельними ділянками у межах смуги відведення залізниці на території Рясне-Руської сільської ради та Брюховицької селищної ради.

Ухвалою суду від 08.04.2019 року поновлено провадження у цивільній справі за позовною заявою Державного територіально-галузевого об"єднання "Львівська залізниця" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи Брюховицької селищної ради про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

13.05.2019 року до суду подано клопотання представника позивача про залучення до участі у справі правонаступника позивача, також 13.05.2019 року відповідачами подано до суду доповнення до заперечень на позовну заяву про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

22.05.2019р. відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заперечення на позовну заяву, вважає таку безпідставною, оскільки вони з дружиною відповідачкою ОСОБА_2 не є першонабувачами спірної ділянки. Першим власником є ОСОБА_5 , на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, не закінченого будівництвом та земельної ділянки від 26.11.2004 року № 4879 вони стали власниками незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки, площею 0,0802 га. в тому числі інших угідь 0,0802 га., що знаходяться в АДРЕСА_1 Осовою, 25. Після чого, у 07.10.2005 року йому був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 867317, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 01:05:438:02053 кн 01-7 кадастровий номер :07:004:1123. Просить в позові відмовити.

15.07.2019р. представником позивача в судовому засіданні подано заяву про зміну предмета позову.

03.09.2019р. подано відповідачами клопотання про відмову у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмету позову.

27.09.2019р. представником позивача подано клопотання про залучення до участі у розгляді справи в якості співвідповідача Брюховицьку селищну раду.

24.10.2019 року відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 через канцелярію суду подано клопотання. В даному клопотанні зазначають про те, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 23.01.2015 року. З моменту коли позивач міг дізнатись про своє порушене право пройшло щонайменше 16 років ( з 2003 року) та з моменту прийняття оскаржуваного рішення до звернення позивача в суд минув трьохрічний строк звернення до суду. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Жодних обгрунтувань поважності причин пропущення строку позовної давності позивачем в позовній заяві не наведено, що свідчить про безпідставність звернення до суду з порушенням вимог ст. 257 ЦК України. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позивач, звернувшись із позовною заявою 23.01.2015 року пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Просить застосувати строк позовної давності у справі.

05.11.2019р. в судовому засіданні представник позивача подала заперечення на клопотання про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача змінені позовні вимоги підтримала та дала аналогічні пояснення тим, які викладені в позові, а також в запереченнях на клопотання про застосування строку позовної давності. Просила позов задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_4 змінені позовні вимоги заперечила, дала аналогічні пояснення тим, які викладені у запереченнях на позов та підтримала клопотання про застосування строку позовної давності. Просила в позові відмовити у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Представник відповідача - Брюховицької селищної ради міста Львова у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відтак, беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне розглядати справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи № 466/417/15-ц у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до норм ЦПК України в редакції чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із акту обстеження земельної ділянки від 07.05.2014 року вбачається, що комісія в складі голови комісії - головного інженера ВП "Кам`янка-Бузької дистанція колії" Батюка В.Б., членів комісії - інженера-землевпорядника ОСОБА_7 , інженера сектору майнових та земельних ресурсів ОСОБА_8 , представника ПП «Центр ринкових досліджень» ОСОБА_9 здійснила обстеження земельної ділянки смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» на території смт. Брюховичі, де виявила на 10км+228м - 10км+276м з лівої сторони за ходом кілометрів перегону Рудно-Підбірці від осі головної колії на відстані 38 метрів -36 метрів знаходиться металева огорожа з мурованими стовпчиками протяжність 48 м. За даною огорожею знаходиться житловий будинок який належить відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( а.с. 10).

Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЛВ 731112/049 від 23.11.1995 року вбачається, що Державний акт на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_5 і на підставі рішення виконкому Брюховецької селищної ради народних депутатів № 343 від 01.10.1993 року була власником земельної ділянки площею 0, 0800 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Брюховицької селищної Ради смт. Брюховичі м. Львова. Цільове призначення земельної ділянки - будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2049. ( а.с. 16-171)

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, не закінченого будівництвом та земельної ділянки від 28.02.2003 року серія НОМЕР_3 , ОСОБА_5 продала будинковолодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 Осовою, 25 ОСОБА_6 ( а.с. 188).

На підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, не закінченого будівництвом та земельної ділянки від 26.11.2004 року № 4879 відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 стали власниками незавершеного будівництвом будинку та земельної ділянки, площею 0,0802 га. в тому числі інших угідь 0,0802 га., що знаходяться в АДРЕСА_1 Осовою, 25. Дана земельна ділянка слугує для обслуговування будинку та ведення підсобного господарства. (а.с.187)

Із врахуванням зазначеного, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не є першонабувачами спірної земельної ділянки.

Із копії рішення Виконкому Брюховицької селищної ради № 209 від 16.11 2006 року вбачається, що Виконкомом Брюховицької селищної ради вирішено затвердити державний акт прийняття в експлуатацію новозбудованого житлового будинку в АДРЕСА_1 Осовою, 25 на ім`я відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а також рішенням від 21.12.2006 року № 270 вирішено оформити право спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на житловий будинок в АДРЕСА_1 Осовою, 25 загальною площею 330,1 кв.м. ( а.с. 177,178,179,181)

Як вбачається з копії свідоцтва серії НОМЕР_4 про право власності на житловий будинок згідно з рішенням Виконкому Брюховицької селищної ради від 21.12.2006 року № 270 21.12.2006 року закінчено будівництво даного будинку за адресою в АДРЕСА_1 Осовою, 25 і належить на праві спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ( а.с. 173)

05.02.2007 року ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» відповідачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виданий витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13450582. ( а.с. 173а-176)

07.10.2005 року видано ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 867317, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 01:05:438:02053 кн 01-7 кадастровий номер :07:004:1123 (а.с. 172)

Як вбачається з копії кредитного договору № 617/МЖК від 22.09.2005 року та додатку до нього, копії договору іпотеки від 26.09.2005 року та додаткових договорів кредит видається ОСОБА_1 для індивідуального будівництва житлового будинку, в даних договорах та копії паспорта зазначається адреса відповідачів АДРЕСА_1 . АДРЕСА_1 Осовою, 25 (а.с. 182-197)

Відповідно до ст. ст. 256-257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України).

В даному випадку відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з клопотанням про застосування строку позовної давності 24 жовтня 2019 року, крім того, в запереченнях на позов покликались щодо пропущеного строку позивачем на подання позовної заяви.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 01.10.1993 року № 343 "Про внесення змін до п.1.64 рішення виконкому № 25 від 17.02.1993 року "Про надання у приватну власність земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва громадянам смт. Брюховичі». Інші позовні вимоги є похідними, а саме: - витребування від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у власність держави земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:004:1123 в частині, яка належить АТ "Укрзалізниця" на праві постійного користування; - скасування в Поземельній книзі запис про право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на земельну ділянку, загальною площею 0,0802 га за адресою: Під Осовою, 25 смт АДРЕСА_1 Львівська АДРЕСА_2 , кадастровий номер :07:004:1123 ( державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 867317, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 01:05:438:02053 кн 01-7 кадастровий номер :07:004:1123 від 07.10.2005 року).

З позовом до суду ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулась 23.01.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності більше як на 20 років. Із заявою про поновлення пропущеного строку позивач до суду не звертався, а лише подав заперечення, з покликанням на те, що про порушення права постійного землекористування їм стало відомо під час обстеження 07.05.2014 року земельної ділянки Залізниці в межах території смт. Брюховичі м. Львова, а 16.05.2019 року із заперечень відповідача ОСОБА_1 та доданих до нього матеріалів їм стало відомо про те, що спірна земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.10.2005 року серії ЯА № 867317.

Слід зазначити, що позивачем пропущено строк позовної давності, так як відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 будучи не першонабувачами спірної земельної ділянки з часу отримання державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 867317, кадастровий номер :07:004:1123 від 07.10.2005 року відкрито користувались спірною земельною ділянкою, крім того, з часу винесення рішення виконкомом Брюховецької селищної ради народних депутатів № 343 від 01.10.1993 року власницею даної ділянки ( з 23.11.1995 р.) була ОСОБА_5 , яка також відкрито користувалась ділянкою стосовно якої позивач заявив позовні вимоги, оскільки така ділянка перебуває поблизу залізнодорожньої колії яка обслуговується і використовується позивачем, в зв"язку з чим, останній мав достатньо часу для встановлення факту порушення його прав відповідачами, а також Брюховицькою селищною радою міста Львова у зв"язку з прийняття оскаржуваного рішення.

Із врахуванням того, що позивач по справі - ПАТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" звернулась до суду із даним позовом 23.01.2015 року, пропустивши трьохрічний строк звернення до суду, із заявою про поновлення пропущеного строку позивач до суду не звертався, а тому суд приходить до висновку, що за наявності клопотання відповідача про застосування строків позовної давності є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Брюховицької селищної ради міста Львова про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної Ради народних депутатів від 01.10.1993 року № 343 "Про внесення змін до п.1.64 рішення виконкому № 25 від 17.02.1993 року "Про надання у приватну власність земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва громадянам смт. Брюховичі»; витребування від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у власність держави земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:004:1123 в частині, яка належить АТ "Укрзалізниця" на праві постійного користування; скасування в Поземельній книзі запис про право спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на земельну ділянку, загальною площею 0,0802 га за адресою: Під Осовою, 25 смт АДРЕСА_1 Львівська АДРЕСА_2 , кадастровий номер :07:004:1123 - відмовити у зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга з врахуванням п. 15.5 розділу ХIII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, подається до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця", , адреса: 79007, м. Львів, вул. Гоголя, 1;

Відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 . Під Осовою, 25;

Відповідач: Брюховицька селищна рада міста Львова, адреса: Львівська область , смт. Брюховичі, вул. Ясна, 1.

Повний текст рішення складений 08.11.2019 р.

Суддя Ю. В. Донченко