ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

7 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 643/5166/18

провадження № 22-ц/818/4137/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Тичкової О.Ю., (суддя - доповідач),

суддів: Кругової С.С., Піддубного Р.М.,

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

інші учасники справи:

третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова, ухвалене 10 червня 2019 року об 11 годині 46 хвилин у складі судді Довготько Т.М. (повний текст рішення складений 19 червня 2019 року),

у с т а н о в и в:

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після зменшення позовних вимог якого у липні 2018 року (а.с. 83-64) просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) матеріальну шкоду у розмірі 4882 грн 64 коп., моральну шкоду у розмірі 5000 грн та судові витрати.

Позов мотивований тим, що 30.09.2016 о 12 годині 50 хвилин в м. Харкові по вул. Валентинівська, 27 сталася ДТП за участю транспортного засобу Lexus RX 400 Н, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 Постановою Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2016 накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до звіту №32/02/17 про оцінку колісного транспортного засобу: вартість відновлювального ремонту наданого Lexus RX 400 Н д.н. НОМЕР_1 складає 9328,28 грн; вартість матеріального збитку наданого автомобіля Lexus RX 400 Н д.н. НОМЕР_1 складає 8549,80 грн. Позивач витратила на відновлення автомобіля Lexus RX 400 Н д.н. НОМЕР_1 9443 грн. Пошкодження належного їй автомобіля та заподіяння шкоди сталася з вини відповідача ОСОБА_2 і він має нести відповідальність. Листом від 12.06.2018 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» (надалі ПрАТ «СК «Юнівес») повідомило, що 20.03.2017 на користь власника транспортного засобу Lexus RX 400 Н д.н. НОМЕР_1 було виплачено страхове відшкодування, з урахуванням розміру франшизи 1000 грн, в розмірі 4560 грн 36 коп. Крім того, в результаті ДТП ОСОБА_1 була завдана моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн через те, що її майну була завдана шкода, вона відчула сильний емоційний стрес, наслідками якого стала повна втрата сну на тривалий час, постійні головні болі, підвищена нервозність. У неї виникла необхідність докладати додаткових зусиль по відновленню звичного способу життя.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, 4882 грн 64 коп., моральну шкоду у розмірі 1000 грн та судовий збір в розмірі 704 грн 80 коп., а всього 6587 грн 44 коп. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування скарги зазначає, що розмір страхового відшкодування було визначено на підставі висновку СОД ФОБ Мармелюк І.О. згідно з матеріалами, які містились у справі про адміністративне правопорушення від 24 січня 2017 року. Ліміт відповідальності страховика за договором становить 50000 грн, загальна вартість відновлювального ремонту складає 5560,36 грн, проте ОСОБА_1 не надала допустимих доказів, які б свідчили про фактичний розмір шкоди чи реальну вартість втраченого майна.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ч.2 ст.1192 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна. Виплатою страхового відшкодування позивачу не була в повному обсязі відшкодована завдана шкода, у зв`язку з чим винна особа в дорожньо-транспортній пригоді повинна сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що відповідає вимогам ст. 1194 ЦК України.

Погодитись з такими висновками не можна з огляду на таке.

Судовим розглядом установлено, що 30.09.2016 о 12 год. 50 хв. у м. Харкові за адресою: м АДРЕСА_1 , по вул. Валентинівській, 27 з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем АЗЛК 2140 р.н. НОМЕР_2 сталося зіткнення з автомобілем Lexus RX 400 Н д.н.з. НОМЕР_1 .

Власником автомобіля Lexus RX 400 Н д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 6).

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 15.11.2016 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 7).

Транспортний засіб відповідача марки АЗЛК 2140, д.н.з. НОМЕР_4 , був застрахований у ПрАТ «СК «Юнівес» на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (Поліс № АЕ/7489963) (а.с. 156).

На виконання умов зазначеного договору ПрАТ «СК «ЮНІВЕРС» виплатило страхове відшкодування позивачу, з урахуванням розміру франшизи 1000 грн у розмірі 4560 грн 36 коп. (а.с.65, 66). Страхове відшкодування у зазначеному розмірі визначене відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 24.01.2017 № 240117-3 (а.с. 156).

Згідно зі звітом № 32/02/17 про оцінку колісного транспортного засобу від 09.02.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля Lexus RX 400 Н д.н. НОМЕР_1 складає 9328,28 грн,а вартість матеріального збитку - 8549,80 грн (а.с.8-18).

Згідно акту виконаних робіт від 02.03.2017 ОСОБА_1 сплачено за ремонт свого автомобіля 9443 грн (а.с.20).

З матеріалів справи вбачається, що позивач скористалася своїм правом та звернулася до страховика у якого ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність (третьої особи) з прямою вимогою про стягнення суми страхового відшкодування. У свою чергу третя особа, перерахувавши позивачу певну суму грошових коштів, визнала свій обов`язок перед останнім.

Задовольняючи позов про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, що перевищує розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що ПрАТ «СК «Юніверс» виконала свій обов`язок по виплаті страхового відшкодування в повному обсязі, тому позивач має право на стягнення залишку невідшкодованої суми з відповідача.

Судова колегія із зазначеним погодитися не може тому що розмір завданої позивачу шкоди ( 9443 грн) не перевищує встановлений договором та Законом України «Про страхування» ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, на момент настання події ДТП у розмірі 50 000 грн.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Виходячи із обставин дійсної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що покладання обов`язку відшкодувати шкоду у межах страхового відшкодування на ОСОБА_2 , який уклав відповідний договір страхування і сплатив страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України № 1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Тому суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме на ПрАТ «СК «Юніверс», як страховика відповідача, покладений обов`язок з виплати страхового відшкодування в межах суми страхового відшкодування, що судом першої інстанції враховано не було.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 позов до ПрАТ «СК Юніверс» не заявляла. ПрАТ «СК «Юніверс» залучений до участі у справі у якості третьої особи, що позбавляє суд апеляційної інстанції можливості вирішити позовні вимоги про стягнення з останнього грошової суми на відшкодування шкоди, проте це не позбавляє позивача права захистити свої права шляхом пред`явлення позову до належної особи.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 04.07.2018 (справа № 755/18006/18, № провадження № 14-176цс18), що в силу ч. 4 ст.263 ЦПК України мають враховуватись судами при виборі і застосуванні відповідної норми права до спірних правовідносин.

Порушені у даному випадку майнові права позивача мають захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права. Натомість позивач звернувся до суду із вимогою до особи, завдавача шкоди, який забезпечив свою відповідальність відповідним чином.

Таким чином, на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для задоволення вимог позивача.

В той же час страховик заподіювача шкоди сплатив позивачу страхове відшкодування, зменшивши його на 1000 грн франшизи, що передбачено умовами договору обов`язкового страхування.

За правилами ст.9 Закону України № 85/96-ВР від 07.03.1996 «Про страхування», ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшиза страховиком не відшкодовується за виключенням відшкодування шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих.

Отже, ОСОБА_1 , отримавши від страховика ОСОБА_2 шкоди страхове відшкодування, зменшене на франшизу, отримала право на відшкодування 1000 грн за рахунок відповідача.

В частині стягнення моральної шкоди рішення суду не оскаржувалось, тому судом апеляційної інстанції не переглядалось.

З огляду на вищенаведене рішення суду в силу п.4 ч.1 ст.376 ЦПК підлягає зміні, а апеляційна скарга ОСОБА_2 - частковому задоволенню. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1000 грн, які не були відшкодовани страховиком. У задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ДТП, в іншій частині належить відмовити. Рішення суду в частині стягнення моральної шкоди не переглядалось.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд задовольняє позов ОСОБА_1 та апеляційну скаргу ОСОБА_2 частково, за правилами п. 1 ч. 2, ч. 13 ст. 141, п.п. б, в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню на 20,5%, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у розмірі 144 грн 50 коп. (704,80-79,5%=144,50).

Апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена на 79,5%, тому з ОСОБА_1 на його користь підлягає стягненню судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 916 грн 31 коп. (1152,60-20,5%=916,31)

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року змінити в частині мотивів задоволення позову та розміру суми, що підлягає стягненню.

Зменшити суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на відшкодування майнової шкоди до 1000 (однієї тисячі) гривень та на відшкодування сплаченого при подачі позовної заяви судового збору до 144 (ста сорока чотирьох) гривень 50 (п`ятдесяти) копійок.

В частині відшкодування моральної шкоди рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 червня 2019 року не переглядалося.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 916 (дев`ятсот шістнадцять) гривень 31 (тридцять одну) копійку судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 7 листопада 2019 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді С.С. Кругова

Р.М. Піддубний