Номер провадження: 22-ц/813/4020/19
Номер справи місцевого суду: 522/8382/17
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Дрішлюка А.І., Громіка Р.Д.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2018 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання припиненими зобов`язань за іпотечним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Ощадбанк» звернувся до Приморського районного суду міста Одеси із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» за договором про іпотечний кредит № 581-н від 20 лютого 2006 р. в розмірі 61 656,14 (шістдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят шість) дол. США, 14 центів та 115 812,94 (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот дванадцять гривень 94 коп.), з яких прострочений основний борг по кредиту 55 040,35 дол. США 16 центів; прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.03.2006 по 31.05.2016 6 615,79 дол. США; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період за період з 01.06.2015 по 01.06.2016 2 225,34 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 55 948,69 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2015 по 01.06.2016 2 237,07 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 56 243,60 грн.; 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту за період з 01.06.2015 р. по 01.06.2016 р. 144,01 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 3 620,65 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20 лютого 2006 р. за реєстровим №758, а саме на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м., що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Комісаровою С.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 20.02.2006 р. за реєстровим номером 752, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу.

В обґрунтування поданої заяви, представник АТ «Ощадбанк» посилається на те, що відповідно до Договору про іпотечний кредит № 581-н від 20 лютого 2006 року Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 69 306,00 дол. США, зі сплатою процентів за користування Кредитом в розмірі 10,8 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20 лютого 2026 року.

В забезпечення виконання умов Кредитного договору, 20 лютого 2006 року між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. за №758. Відповідно до пункту 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 57,1 кв.м, в тому числі житловою площею 35,8 кв.м, яка належить Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. 20.02.2006 року за реєстровим №752.

Через невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед Позивачем по Договору про іпотечний кредит № 581-н від 20 лютого 2006 р. розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 01.06.2016 р. складав 61 656,14 (шістдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят шість) дол. США, 14 центів та 115 812,94 (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот дванадцять гривень 94 коп.).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №581-н від 20.02.2006 року в розмірі 61 656,14 доларів США та 115 812,94 грн., з яких

прострочений основний борг по кредиту 55 040,35 дол. США 16 центів;

прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.03.2006 по 31.05.2016 6 615,79 дол. США;

пеня за прострочений основний борг по кредиту за період за період з 01.06.2015 по 01.06.2016 2 225,34 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 55 948,69 грн.;

пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2015 по 01.06.2016 2 237,07 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 56 243,60 грн.;

3% річних від простроченої заборгованості по кредиту за період з 01.06.2015 р. по 01.06.2016 р. 144,01 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 3 620,65 грн.

Станом на сьогоднішній день, рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором позичальником не виконується, а отже в рахунок зазначеної заборгованості позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просить визнати припиненими її зобов`язання перед АТ «Ощадбанк», встановлені іпотечним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що іпотечний договір від 20 лютого 2006 року, укладений між АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 та позивачем за зустрічним позовом, є одночасно договором поруки, а отже в силу ч.4 ст. 559 ЦК України є припиненим.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2018 року позовну заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволено повністю.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (, МФО 328845, р/р № НОМЕР_1 в Одеському облуправлінні АТ «Ощадбанк», юридична адреса м. Одеса, вул. Базарна, 17) за договором про іпотечний кредит № 581-н від 20 лютого 2006 р. в розмірі 61 656,14 (шістдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят шість) дол. США, 14 центів та 115 812,94 (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот дванадцять гривень 94 коп.), з яких прострочений основний борг по кредиту 55 040,35 дол. США 16 центів; прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.03.2006 по 31.05.2016 6 615,79 дол. США; пеня за прострочений основний борг по кредиту за період за період з 01.06.2015 по 01.06.2016 2 225,34 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 55 948,69 грн.; пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 01.06.2015 по 01.06.2016 2 237,07 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 56 243,60 грн.; 3% річних від простроченої заборгованості по кредиту за період з 01.06.2015 р. по 01.06.2016 р. 144,01 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 3 620,65 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20 лютого 2006 р. за реєстровим №758, а саме на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 57,1 кв.м., житловою площею 35,8 кв.м., що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Комісаровою С.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 20.02.2006 р. за реєстровим номером 752, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, яка буде встановлена на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на момент продажу.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України в особі філії Одеського обласного управління АТ „Ощадбанк (65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17 р/р НОМЕР_1 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» про визнання припиненими зобов`язань за іпотечним договором - відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням судупредставник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2018 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Ощадбанк» у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до с. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовну заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки суд обґрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом апеляційної інстанції встановлено і підтверджується належними та допустимими доказами, що відповідно до Договору про іпотечний кредит № 581-н від 20 лютого 2006 року Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 69 306,00 дол. США, зі сплатою процентів за користування Кредитом в розмірі 10,8 % річних з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 20 лютого 2026 року.

В забезпечення виконання умов Кредитного договору, 20 лютого 2006 року між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. за №758.

Відповідно до пункту 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 57,1 кв.м, в тому числі житловою площею 35,8 кв.м, яка належить Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою С.О. 20.02.2006 року за реєстровим №752.

Згідно з п. 1.5. Кредитного договору Позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування Кредитом щомісячно до останнього робочого числа місяця, наступного за звітним, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані Банком проценти ануїтет ними платежами в сумі 716,00 доларів США шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань починаючи з березня 2006 року на відповідні позичкові рахунки Позичальника, відкриті у філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк». Сплату останнього ануїтетного платежу Банк та Позичальник здійснюють 20 лютого 2026 року. При сплаті останнього ануїтетного платежу Банк та Позичальник здійснюють звірку нарахованих та сплачених процентів за користування Кредитом.

Пунктом 1.6.1.1. Кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються Банком щомісячно на рахунок № НОМЕР_2 в Філії Одеського обласного управління ВАТ «Ощадбанк» за методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за Кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до моменту закінчення терміну, на який надано Кредит.

Однак, встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит Відповідачем не дотримувались.

Через невиконання Відповідачем своїх зобов`язань перед Позивачем по Договору про іпотечний кредит № 581-н від 20 лютого 2006 р. розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем станом на 01.06.2016 р. складав 61 656,14 (шістдесят одна тисяча шістсот п`ятдесят шість) дол. США, 14 центів та 115 812,94 (сто п`ятнадцять тисяч вісімсот дванадцять гривень 94 коп.).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №581-н від 20.02.2006 року в розмірі 61 656,14 доларів США та 115 812,94 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 09 березня 2017 року рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2016 року залишено без змін.

Станом на сьогоднішній день, рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором позичальником не виконується.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 7 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Пунктом 4.4. Іпотечного договору також передбачено право Іпотекодержателя застосувати один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задовольнити вимоги Іпотекодержателя за рішенням суду, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Згідно з ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 ЗУ «Про іпотеку»; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ст. 41 ЗУ «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Таким чином, виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ч. 1 ст. 39, ст. 41 ЗУ Про іпотеку, ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за рішенням суду за ціною, яка встановлюється на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог Іпотекодержателя шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно застосування мораторію.

Відповідно до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Основним місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 належить на праві власності ще інше майно, а саме квартира АДРЕСА_3 . Дані відомості підтверджуються копією паспорту (арк. 11, яку відповідачем долучено до апеляційної скарги), також як вбачається з матеріалів справи сам ОСОБА_1 цю адресу , як місце проживання, в клопотанні про залучення звіту про оцінку N 15.06.2018 року.

Крім того, предмет іпотеки використовуються як комерційна нерухомість, а саме - перукарня та не є єдиним житлом в розумінні ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а отже, предмет позову не підпадає під дію мораторію.

Підтвердженням використання предмету іпотеки в якості перукарні є звіт про ринкову вартість станом на 19.01.2018 року, який додано позивачем до матеріалів справи. Даний звіт містить фото квартири, з яких чітко вбачається, що це перукарня. Крім того, оцінювачем зроблено опис об`єкту та висновки, що свідчать про використання спірної квартири, як комерційної нерухомості.

Всупереч пункту 2.1. Іпотечного договору, ОСОБА_1 без згоди «Ощадбанк», 20.09.2016 року зареєстрував в спірній квартирі себе та свою доньку.

Акт обстеження приміщення №113 від 17.09.2018 року не є належним доказом у справі. Згідно інформації, що зазначена в акті, ОСОБА_1 зі своєю донькою фактично проживають у спірній квартирі з 20.09.2016 року, але в самій апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що станом на 19.01.2018 року, спірна квартира використовувалась як перукарня. Тобто доводи апелянта щодо використання квартири в будинку АДРЕСА_4 , як місця постійного проживанні його донькою, не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до п. 1.6 «Порядку реєстрації місця проживання т перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів» затвердженого наказом МВС України від 22.11.2012 року за №1077, і реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування осіб в здійснюється виключно територіальними підрозділами ДМС, до яких не відносяться майстри дільниць ЖЕКу.

Враховуючи положення зазначеного Закону, спірний предмет іпотеки не підпадає під дію мораторію, так як у майнового поручителя у власності знаходиться інше нерухоме майно, а предмет іпотеки не використовується як місце його постійного проживання.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно подвійного стягнення.

Доводи апеляційної скарги в цій частині повністю спростовуються висновками Великої Палати Верховного Суду у справах №308/1870/13-ц, №921/107/15-г; №465/2401/14-ц, де зазначено, що одночасне стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення за договором іпотеки не зумовлює подвійного стягнення; наявність судового рішення про стягнення заборгованості не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на припущеннях з боку апелянта.

Підсумовуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності правильним є висновок суду, щодо задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на приписах закону, та надані позивачем докази на підтвердження викладених в позовній заяві обставин, можуть вважатися належними, достовірними та допустимими виходячи з вищевикладеного. Матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження позовних вимог, та обставин викладених у позові, а тому суд умотивовано задовольнив позов у повному обсязі.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на те, що висновки суду не відповідають нормам матеріального права, суперечать обставинам справи та вимогам діючого законодавства, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 УПК України апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.11.2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік