ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7875/19 Справа № 175/4987/14-ц Суддя у 1-й інстанції - Шабанов А. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2015 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Кредитні ініціативидо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивований тим, що 27 вересня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, згідно якого відповідачу було надано кредит в розмірі 55450 грн. на обумовлений договором строк, зі сплатою відсотків щомісячними платежами. Всупереч договірним зобов`язанням, у встановлені рекомендованим графіком терміни відповідачем не повернуто грошові кошти, в результаті чого сума кредиту не зменшувалася, а відсотки нараховувалися на фактичний залишок суми кредиту за кожний день користування кредитом. У порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого має прострочену заборгованість. ТОВ «Кредитні ініціативи» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «ПростоФінанс», тому його представник звернувся до суду для стягнення вищевказаної заборгованості.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2015 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 0 від 27 вересня 2008 року у розмірі 62738 грн. 12 коп., що складається з наступного: заборгованості за кредитом 37578 грн. 51 коп., заборгованості по відсотках 12862 грн. 20 коп., заборгованості по комісії 6833 грн. 46 коп.; штрафу 5463 грн. 95 коп.; вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного договору, у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 62738 грн. 12 коп., яка відповідачем у добровільному порядку не сплачена, тому підлягає стягненню в судовому порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2015 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що 27 вересня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 55450 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 10,99 % річних від непогашеної суми кредиту, строком до 10 жовтня 2013 року. Відповідач зобов`язання щодо повернення наданого кредиту шляхом здійснення щомісячних періодичних платежів у суми й строк, передбачені графіком платежів, не виконала. У результаті цього, станом на 04 листопада 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 62738 грн. 12 коп., що складається з наступного: заборгованості за кредитом 37578 грн. 51 коп., заборгованості по відсотках 12862 грн. 20 коп., заборгованості по комісії 6833 грн. 46 коп.; штрафу 5463 грн. 95 коп.

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язалося передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов`язувалося відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами.

Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 27 вересня 2008 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до зазначеного договору, сторони свої зобов`язання повністю виконали - ТОВ «Кредитні ініціативи» передало грошові кошти, а ТОВ «ПростоФінанс» відступило свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд виходив з того, що внаслідок невиконання відповідачем умов укладеного договору, у неї утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 62738 грн. 12 коп., яка відповідачем у добровільному порядку не сплачена, тому підлягає стягненню в судовому порядку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом відповідач порушував зобов`язання за даним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що неустойка (штраф, пеня) повинна була нараховуватись з 10 жовтня 2013 року по 10 жовтня 2014 року, оскільки до цієї вимоги застосовується спеціальна позовна давність в один рік, колегія суддів не може прийняти до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Так, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст. 267 ЦК України), проте відповідачка просила застосувати строк позовної давності лише в апеляційній скарзі.

Посилання на те, що заявити таке клопотання у суді першої інстанції вона не мала можливості, оскільки їй не було відомо про слухання справи, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки ОСОБА_1 не була позбавлена можливості звернутися із такою заявою у суді першої інстанції при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Матеріалами справи встановлено неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні відповідні розрахунки, які підтверджують розумність та обґрунтованість позовних вимог позивача, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки перевіривши розрахунок суми заборгованості, колегія суддів вважає його правильним, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ Кредитні ініціативи заборгованості за кредитним договором в сумі 62738 грн. 12 коп., що складається з наступного: заборгованості за кредитом 37578 грн. 51 коп., заборгованості по відсотках 12862 грн. 20 коп., заборгованості по комісії 6833 грн. 46 коп.; штрафу 5463 грн. 95 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Доводи приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 травня 2015 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко