ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 травня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/12282/18

Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/605/19

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Бечка Є.М., Євстафіїва О.К.

секретар: Поклад Д.В.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів (суддя Требух Н.В.), ухвалене о 14 год. 01 хв. у м.Чернігів, повний текст рішення складено 20 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» по списанню з карткового рахунку НОМЕР_1 , відкритого на його ім`я, суми 7 367,50 грн; зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_1 незаконно списану з його рахунку суму 7 367,50 грн з врахуванням пені, встановленої п.1.1.5.24 Умов та правил надання банківських послуг. Позов мотивовано тим, що позивач скористався державною програмою «Теплий дім»: 05.07.2017 року уклав з ФОП ОСОБА_2 договір купівлі-продажу металопластикових конструкцій (вікна та балконної рами) і вхідних дверей на загальну суму 21 050 грн; 05.07.2017 року уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» договір №19610, за яким йому було надано кредит на суму 21 050 грн із зобов`язанням погашення вказаного кредиту до 05.09.2017 року. Кредит був повністю погашений ОСОБА_1 , а саме: 06.07.2017 року сплачено 7 020 грн, 18.07.2017 року сплачено 14 040 грн. У відповідності до умов державної програми «Теплий дім» 22.08.2017 року позивачу була перерахована компенсація в сумі 7 367,50 грн, що, за його доводами, свідчить про виконання ним всіх умов установи банку по кредитному договору. ОСОБА_1 вказував, що надав на вимоги банку всі необхідні документи, однак 24.04.2018 року з його карткового рахунку банком було знято 7 367,50 грн - суму, яка дорівнює наданій державою компенсації за програмою «Теплий дім». У відповіді на звернення позивача відповідач повідомив, що причиною зняття коштів стала відсутність якихось документів. ОСОБА_1 звертає увагу, що для обслуговування кредиту йому був відкритий картковий рахунок НОМЕР_2 , на який банком були переведені кошти для придбання вікон і дверей і на який була перерахована компенсація по програмі «Теплий дім», а сума 7 367,50 грн була незаконно списана банком з іншого рахунку позивача, а саме з карткового рахунку НОМЕР_1 , який ніяким чином не стосувався надання кредиту та отримання компенсації.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_1 в порушення вимог п.5 Порядку та п.2.7.6.10.4.5 Умов та правил надання банківських послуг не були надані до 30 листопада 2017 року підтвердні документи по цільовому використанню придбаних енергозберігаючих матеріалів та факт їх впровадження, не надано акт виконаних робіт, що стало підставою для повернення суми відшкодування частини вартості матеріалів та списання коштів з рахунку позичальника відповідно до Порядку та Умов та правил надання банківських послуг. Також суд дійшов висновку, що відповідно до Умов укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг від 09.06.2015 року банк мав право проводити списання коштів з рахунку клієнта.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції застосовано п.п. 4, 5 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення заходів щодо ефективного використання енергетичних ресурсів та енергозбереження (далі - Порядок), в редакції, яка набрала чинності 19.07.2017 року, проте кредит був наданий позивачу 05.07.2017 року. За доводами ОСОБА_1 , судом не встановлювалось, ким були проведені роботи по встановленню енергоефективного обладнання, а діючим на час надання кредиту Порядком чітко не визначено, чи повинен був позивач надавати такі документи банку. Також позивач вказує, що факт нецільового використання отриманих ним кредитних коштів жодним доказом по справі не був встановлений, ненадання позичальником кредитору якогось документу жодним чином не вказує на нецільове використання кредитних коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відповідач вказує, що ОСОБА_1 22.08.2017 року на виконання вимог підпункту 4 пункту 5 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення заходів щодо ефективного використання енергетичних ресурсів та енергозбереження, було перераховано компенсацію вартості придбаних енергозберігаючих матеріалів в сумі 7 367,50 грн, однак позивачем в порушення вимог п.5 вказаного Порядку та п.2.7.6.10.4.5 Умов та Правил надання банківських послуг не були надані до 30 листопада 2017 року підтвердні документи по цільовому використанню придбаних енергозберігаючих матеріалів та факт їх впровадження, що і стало підставою для повернення суми відшкодування частини вартості матеріалів та списання коштів з рахунку позичальника. АТ КБ «ПриватБанк» вважає помилковим посилання позивача на застосування судом іншої редакції Порядку, оскільки обидві редакції передбачали обов`язкову умову для включення уповноваженим банком відомостей до зведеного реєстру позичальників - подання таким позичальником до уповноваженої установи підтверджуючих документів, до яких належать акти виконаних робіт/або інші документи, що підтверджують факт впровадження енергоефективного обладнання та/або матеріалів.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

По справі встановлено, що 09 червня 2015 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.50). Позивач своїм підписом у анкеті-заяві підтвердив, що вказана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, загальними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

5 липня 2017 року між ФОП ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено Договір №114, за умовами якого продавець продає, а покупець купує металопластикові конструкції та комплектуючі до них (Товар) згідно Додатку 1 до Договору, який є невід`ємною частиною Договору; загальна вартість договору складає 21 050 грн (а.с. 9, 10).

Відповідно до рахунку-фактури №44 від 05 липня 2017 року вартість вікон з двокамерними енергоефективними склопакетами (з енергозберігаючим склом) (4 шт.) становить 14 750 грн, вартість вхідних дверей металевих утеплених (1 шт.) становить 6 300 грн, загальна сума - 21 050 грн (а.с.12).

05 липня 2017 року ОСОБА_1 своїм підписом підтвердив зобов`язання за договором 9610 від 05.07.2017 року і доручив АТ КБ «ПриватБанк» встановити регулярний платіж з картки НОМЕР_2 на погашення заборгованості за карткою НОМЕР_3 кількістю платежів 3, щомісячний платіж 7016,67 грн, перший платіж 05.07.2017 року, останній платіж 05.09.2017 року (а.с.6).

Згідно Акту прийому-передачі 15 липня 2017 року продавець передав, а покупець прийняв товар у повному обсязі і в строк (а.с.11).

Позивачем кредит було погашено у повному обсязі двома платежами: 06 липня 2017 року сплачено 7020 грн, 18 липня 2017 року - 14 040 грн (а.с.7), що підтвердив і відповідач.

22 серпня 2017 року позивачу було перераховано компенсацію вартості придбаних енергозберігаючих матеріалів в сумі 7 367,50 грн.

24 квітня 2018 року з карткового рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 банком було знято суму 7 367,50 грн як повернення часткової компенсації за програмою «Теплі кредити» (а.с.8).

Згідно відповіді від 21 червня 2018 року на запит позивача АТ КБ «ПриватБанк» було повідомлено, що «Теплі кредити» надавалися банком виключно в рамках відповідної державної програми, визначеному колу фізичних осіб і передбачали окремі, визначені такою програмою, умови кредитування, у тому числі виплату процентів за користування кредитом. Банк доклав усіх зусиль для збору додаткових документів, за якими були зауваження у Державного агентства з енергоефективності та енергозбереження України, але даний пакет документів не задовольнив вимог агентства, тому кошти зарахованої компенсації було списано за ініціативою Агенства енергоефективності та енергозбереження України (а.с.24).

Механізм використання передбачених у спеціальному фонді державного бюджету коштів, що отримані від Європейського Союзу в рамках виконання Угоди про фінансування програми "Підтримка виконання Енергетичної стратегії України в галузі енергоефективності та відновлювальних джерел енергії", та коштів, передбачених у загальному фонді державного бюджету, для здійснення заходів щодо ефективного використання енергетичних ресурсів та енергозбереження, встановлено Порядком використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення заходів щодо ефективного використання енергетичних ресурсів та енергозбереження, затвердженим постановою КМУ №1056 від 17 жовтня 2011 року (далі - Порядок).

Відповідно до абзаців 33, 34 підпункту 4 пункту 5 Порядку (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) обов`язковою умовою для включення уповноваженою установою відомостей до зведеного реєстру позичальників є подання таким позичальником до уповноваженої установи підтверджуючих документів. До підтверджуючих документів належать акти виконаних робіт та/або інші документи, що підтверджують факт впровадження енергоефективного обладнання та/або матеріалів. За умови виконання робіт із впровадження енергоефективного обладнання та/або матеріалів самостійно позичальником акт виконаних робіт не надається, крім заходів, передбачених підпунктом 3 пункту 3 цього Порядку. Позичальники зобов`язані подати до уповноваженої установи підтверджуючі документи не пізніше 30 листопада року, в якому укладено кредитний договір.

Такі ж вимоги встановлено Порядком у редакції, чинній на час дії кредитного договору (абзац 33 підпункт 4 пункту 5), а саме: обов`язковою умовою для включення уповноваженою установою відомостей до зведеного реєстру позичальників передбачено подання таким позичальником до уповноваженої установи підтверджуючих документів. За умови виконання робіт із впровадження енергоефективного обладнання та/або матеріалів самостійно позичальником акт виконаних робіт не надається, крім заходів, передбачених підпунктом 3 пункту 3 цього Порядку. Позичальники зобов`язані подати до уповноваженої установи підтверджуючі документи не пізніше 30 листопада року, в якому укладено кредитний договір.

Також відповідно до п.п. 2.7.6.10.4.4., 2.7.6.10.4.5. Умов та Правил надання банківських послуг (розділ «Програма «Теплі кредити») клієнт зобов`язаний: надавати банку передбачені Порядком документи, що підтверджують придбання товарів для впровадження енергоефективних заходів та їх цільове використання, та є підставою для відшкодування, а саме: видаткова накладна; акт виконаних робіт про установку обладнання або Заява про самостійне впровадження; подати до банку підтверджуючі документи не пізніше 30 листопада поточного року, в якому укладено кредитний договір.

З викладеного вбачається, що як редакцією Порядку, чинною на час укладення кредитного договору, так і редакцією, чинною на час дії кредитного договору, а також Умовами та Правилами надання банківських послуг було передбачено обов`язок позичальника надати документи на підтвердження факту придбання енергоефективного обладнання та/або матеріалів та їх впровадження.

Таким чином, доводи позивача, що Порядком не було чітко визначено, чи мав він надавати інформацію щодо проведених робіт по встановленню енергоефективного обладнання, не грунтуються на вимогах чинного законодавства.

В матеріалах справи відсутні докази, що позичальником до банку подавались необхідні документи - акти виконаних робіт та/або інші документи, що підтверджують факт впровадження енергоефективного обладнання та/або матеріалів.

На вимогу агентства Держенергоефективності за підсумками перевірки цільового використання грошових коштів 16 квітня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» до агентства було повернуто компенсацію за програмою енергозбереження, в тому числі і компенсацію у сумі 7367,50 грн, яка була надана ОСОБА_1 (а.с.91).

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо наявності підстав для списання коштів з рахунку позивача, оскільки можливість такого списання передбачене умовами укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг.

Доводи ОСОБА_1 , що не було встановлено факт нецільового використання отриманих кредитних коштів, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки у зв`язку з ненаданням підтверджуючих документів банк був позбавлений можливості перевірити цільове використання бюджетних коштів, що і призвело до повернення отриманих коштів на вимогу Держенергоефективності .

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову не спростовують, оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 11 травня 2019 року.

Головуючий: Судді: