КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 року

справа 760/27776/17

провадження № 22-ц/824/10354/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

при секретарі: Щербенко А.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа : Головне територіальне управління юстиції у м. Києві

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року ухваленого під головуванням судді Коробенка С.В. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2017 року позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, в якому просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.11.2017 року виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Рішенням Солом`янського районного суду від 18 березня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що свідоцтво про право спадщину отримано відповідачем незаконно. Судом першої інстанції не надано оцінки тому, що ОСОБА_2 не є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, оскільки рішення суду, яким їй продовжено строк для прийняття спадщини в подальшому було скасовано. Крім того, суд не звернув уваги на наявність спору між сторонами щодо спірної квартири.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем ОСОБА_3 , тому видача свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 не порушує її прав як спадкоємиці ОСОБА_4 . Відповідач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, у зв`язку із прийняттям спадщини після смерті матері ОСОБА_3 та отримала свідоцтво про право на спадщину, тому посилання апелянта на те, що відповідач не є спадкоємцем яка прийняла спадщину не відповідає дійсності.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що видача свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_5 не порушує права позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26 травня 2014 року.

До складу спадкового майна після її смерті увійшла квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 червня 1999 року.

Встановлено, що за життя ОСОБА_3 був складений заповіт від 20.11.2003, яким все своє майно вона заповідала своїй доньці ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 у встановленому порядку не прийняла спадщину після померлої ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла сама.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року позов ОСОБА_6 про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 задоволено .

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2017 року вказане рішення було скасовано, а провадження у справі закрите у зв`язку зі смертю ОСОБА_6 та тим, що дані відносини не допускають правонаступництва. (а.с. 105).

Відтак, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , не переходило до ОСОБА_6 , а тому і не увійшло до складу спадкового майна після її смерті. Тому ОСОБА_4 , який є батьком ОСОБА_1 , не отримав права на зазначену квартиру зі складу спадкового майна ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_7 є дочкою ОСОБА_3 , а отже, є спадкоємцем за законом першої черги (а.с. 35). Відповідач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 22 червня 2016 року, тобто з пропуском встановленого законом 6-місячного строку.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 24 січня 2017 року ОСОБА_7 продовжено строк для прийняття спадщини, проте рішенням Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року воно було скасоване.

Разом з тим, 08 листопада 2017 року відповідачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України захисту підлягає не будь - яке право особи, яка звертається до суду з позовом, а лише порушене право. До того ж порушення такого права повинно бути допущене відповідачем, а не іншою особою.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами або договором(стаття 5 ЦПК України).

Видача свідоцтва про прийняття спадщини ОСОБА_7 , яка є дочкою ОСОБА_3 , не порушує прав позивача, оскільки ОСОБА_1 не є спадкоємицею ОСОБА_3 , а до спадкового майна ОСОБА_8 , спадкоємицею якого є ОСОБА_1 , квартира не входить.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності спору між сторонами щодо вказаного спадкового майна, колегія суддів не приймає, оскільки це не підтверджено належними та допустимими доказами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки прав ОСОБА_1 при видачі свідоцтва про право власності ОСОБА_2 не порушено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 18 березня 2019 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367. 374,. 375, 381, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 07.11.2019 року.

Суддя-доповідач

Судді