СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/547/19
Провадження №2/547/319/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 року смт.Семенівка

Семенівський районний суд Полтавського області у складі:

головуючого судді Атаманової С.Ю.,

при секретарі судового засідання Вареник К.А.,

з участю:

позивача ОСОБА_1 Федорченко ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Семенівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Торгового дому «Територія комфорта» про захист прав споживача шляхом розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача Торгового дому «Територія комфорта» про розірвання договору, укладеного між сторонами 07.11.2018 року, та стягнення з відповідача на її користь грошових коштів в розмірі: 3500,00 грн. - в якості сплаченого за договором авансу; 405,00 грн. - неустойки та 5000,00 грн. - на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 07.11.2018 року між сторонами по справі було укладено договір, за умовами якого відповідач, як «Виконавець» зобовязувався виконати монтаж профлистової огорожі довжиною 15 м., висотою 1,5 м. та монтаж вікна, а позивач, як «Замовник», зобовязувалась сплатити аванс в розмірі 3500,00 грн. і після установки конструкцій провести остаточний розрахунок за договором, сплативши 10000,00 грн.. Позивач виконала умови договору, перерахувавши відповідачу аванс в розмірі 3500,00 грн., натомість відповідач лише частково виконав умови договору, оскільки виготовивши вікно та здійснивши його доставку, тривалий час ухиляється від виконання інших робіт, передбачених договором. Протягом кількох місяців позивач спілкувалась по телефону з представниками відповідача з приводу виконання договору та пропонувала розірвати договір і повернути їй грошові кошти, на що лише отримувала від них обіцянки виконати всі умови договору. На даний час договір не виконаний. За вказаних обставин позивач вважає, що відмова відповідача у розірванні договору та поверненні сплачених грошових коштів грубо порушує її права, як споживача, передбачені ст.ст.4, 9 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому згідно положень ст.10 цього Закону вона має право відмовитися від договору і вимагати сплату відповідачем неустойки у розмірі трьох відсотків вартості робіт, що складає 405 грн., виходячи із загальної вартості замовлення 13500,00 грн.. Крім того, позивач зазначає, що внаслідок бездіяльності відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, спричинених тривалим невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором та її законних претензій, докладенням додаткових зусиль для організації свого життя та неможливістю належним чином користуватися своїм майном, а тому розмір грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди вона визначає в сумі 5000,00 грн..

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 підтримала позов в повному обсязі заявлених вимог та прохала суд його задоволити. Додатково суду пояснила, що грошові кошти в сумі 3500,00 грн. були нею особисто передані представнику відповідача на прізвище « ОСОБА_5 » і письмові докази здійснення цього розрахунку у неї відсутні. Підтвердила підписання нею договору, копія якого була додана до позовної заяви. Також зазначила, що доставлене представниками відповідача вікно до цього часу не вставлене та зберігається в господарській будівлі (сараї). З приводу виконання робіт, передбачених договором, спілкувалась з представником відповідача по номеру телефона, зазначеному в договорі, однак на даний час такий зв`язок відсутній. Особисто не зверталась до відповідача за місцем його знаходження в м.Кременчук, хоча через знайомих їй відомо, що Торговий дім «Територія комфорта» знаходиться за вказаною в договорі адресою.

В судове засідання по розгляду справи по суті представник відповідача Торгового дому «Територія комфорта» не з`явився. Про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, тому вважається, що судовий виклик вручений йому належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог відповідач по справі у встановлений судом строк на подав. Заяв та клопотань, в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за його відсутності чи відкладення судового розгляду від представника відповідача по справі на дату проведення судового засідання також не надходило.

Відповідно до положень ч.1 ст.223 ЦПК України суд приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні фактичні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом по справі встановлено, що 07 листопада 2018 року позивачем по справі ОСОБА_4 був підписаний договір, згідно якого Торговий дім «Територія комфорта», як «Виконавець», з одного боку, та позивач по справі, як «Замовник» з другого боку, уклали договір про виконання робіт (згідно списку) - монтаж профлистового забору 15 м. висотою 1, 5 м. та демонтаж і монтаж вікна (а.с.19).

Згідно умов вказаного Договору, визначених пунктом 2, загальна вартість договору складає 13500,00 грн., з яких передоплата - 3500,00 грн., залишок - 10000,00 грн. (а.с.19).

Згідно пункту 3 Договору, який встановлює порядок розрахунків сторін, Замовник сплачує виконавцю аванс в розмірі 50% вартості договору та після виконання встановлення конструкцій - решту 50% вартості договору. При відмові Замовника від договору не з вини Виконавця передоплата не повертається (а.с.19).

Виконавець зобовязується приступити до виконання замовлення протягом двох робочих днів з моменту сплати замовником авансу. Строк виконання робіт: 14 робочих днів з моменту надходження конструкцій на центральний склад Виконавця (пункт 4 Договору) (а.с.19).

Письмових доказів на підтвердження сплати позивачем авансу в сумі 50 % вартості договору (6750,00 грн.) та передоплати в сумі 3500,00 грн. позивачем до позовної заяви додано не було.

Крім того, згідно пункту 8 Договору, останній вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Після підписання договору всі попередні домовленості і переписка по ньому втрачають силу (а.с.19 зворот).

Судом встановлено, що підпису представника Виконавця договір від 07.11.2018 року не містить, а наявне в договорі прізвище, імя та по батькові фізичної особи « ОСОБА_6 » - вказане одночасно з прізвищем, імям та по батькові позивача ОСОБА_4 , як Замовника.

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 є представником відповідача Торгового дому «Територія комфорта» додані до позовної заяви копії документів не містять.

Виконуючи приписи ч.1 ст.264, ч.4 ст.265 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та даючи мотивовану оцінку аргументам, наведеним позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову, а також доказам, якими вони підтверджуються, зазначаючи норми права, які були застосовані судом та мотиви їх застосування, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.п.7, 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі -Закон) договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном або іншими документами (далі - розрахунковий документ); договір, укладений поза торговельними або офісними приміщеннями, - договір, укладений із споживачем особисто в місці, іншому ніж торговельні або офісні приміщення продавця.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення (ч.5 ст.10 Закону).

За змістом ч.ч.2, 3 ст.12 Закону у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) зобов`язаний надати споживачеві документ, який засвідчує факт укладення договору і є підставою для виникнення взаємних прав та обов`язків. Такий документ повинен містити інформацію про: 1) дату укладення договору; 2) найменування та місцезнаходження продавця (виконавця); 3) найменування продукції; 4) ціну; 5) строк виконання робіт (надання послуг); 6) інші істотні умови договору; 7) права та обов`язки сторін договору. У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, з урахуванням системного аналізу вказаних вище правових норм, суд приходить до висновку про те, що для встановлення підстав розірвання договору, стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених позивачем на виконання його умов та грошових коштів у виді неустойки за неналежне виконання зобов`язання, необхідно встановити, насамперед, наявність укладеного між сторонами в належній формі договору та визначення (погодження) в ньому сторонами істотних його умов, зокрема, щодо вартості робіт та порядку проведення розрахунків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що спірний договір від 07.11.2018 року є двостороннім правочином, оскільки згідно викладених в ньому умов обовязками (пункти 1, 4) наділені обидві його сторони - як виконавець, так і замовник.

Згідно ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України).

Виходячи з аналізу правових норм, викладених в п.п.7, 9 ч.1 ст.1 Закону, спірний договір від 07.11.2018 року мав бути вчинений саме у письмовій формі, оскільки у разі вчинення сторонами вказаного правочину щодо виконання робіт в усній формі, підтвердженням цьому мала бути оформлена квитанція, товарний чи касовий чек або інший розрахунковий документ. Натомість позивачем жодного з перерахованих документів на підтвердження усної форми спірного договору суду надано не було.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що своє волевиявлення на укладення договору сторони по справі, як учасники правочину, мали виявити в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки таких дій, тобто договору від 07.11.2018 року про виконання певного виду робіт (монтажу профлистового забору, монтажу та демонтажу вікна).

Відповідно до роз`яснень п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення, зокрема, відсутня згода за всіма істотними умовами договору.

Як вбачається зі змісту договору від 07.11.2018 року, останній містить передбачені ч.2 ст.12 Закону істотні умови договору, а саме: дату укладення - 07.11.2018 року, найменування та місцезнаходження виконавця - Торговий дім «Територія комфорта»; ціну - 13500,00 грн.; строк виконання робіт - 14 робочих днів з моменту надходження конструкцій на центральний склад виконавця, однак вказаний договір не містить підпису представника виконавця, як сторони договору, що свідчить про відсутність досягнення між сторонами вказаного договору згоди з усіх зазначених в ньому істотних умов в належній формі, що згідно положень ч.2 ст.207, ч.1 ст.638 ЦК України є необхідним для визнання такого договору укладеним.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що оскільки спірний договір від 07.11.2018 року належить до договорів, які вчиняються у письмовій формі і згода з його умовами має бути підтверджена підписами обох сторін, договір від 07.11.2018 року, сторонами якого визначені позивач ОСОБА_4 , як Замовник, та відповідач Торговий дім «Територія комфорта», як Виконавець, не є укладеним (вчиненим), а тому всі передбачені ним умови не можуть вважатися такими, що погоджені його сторонами та відповідно до приписів ст.629 ЦК України бути обов`язковими для виконання ними.

Враховуючи викладене, позовна вимога ОСОБА_4 про стягнення з відповідача суми неустойки в розмірі 405 грн.00 коп. (3% від вартості робіт 13500 грн. 00 коп.) не підлягає задоволенню, оскільки наданий нею до суду договір від 07.11.2018 року на підтвердження обов`язку відповідача виконати передбачені ним види робіт не є укладеним, а, отже, не створює для відповідача, як Виконавця, жодних юридичних наслідків, в тому числі і за невиконання чи неналежне виконання його умов.

Крім того, відповідно до положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК України).

На підставі зазначених правових норм суд не приймає до уваги надані позивачем пояснення на обгрунтування позовної вимоги про стягнення з відповідача сплаченої нею суми авансу в розмірі 3500 грн.00 коп., оскільки передача відповідачеві вказаної суми не підтверджена жодним письмовим доказом.

Натомість усні пояснення позивача, виходячи зі змісту ч.2 ст.76, ч.2 ст.78 ЦПК України, до допустимих засобів доказування не належать.

З наведених вище підстав суд також не приймає до уваги вказану позивачем в позовній заяві, як обставину, яка підтверджує факт сплати нею на користь відповідача авансу в розмірі 3500 грн.00 коп., виготовлення відповідачем вікна та здійснення його доставки за місцем її проживання, оскільки жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження вказаної обставини позивачем суду надано не було, а доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача по справі грошових коштів в сумі 3500,00 грн. не підлягає до задоволення, виходячи з недоведеності позивачем факту їх сплати на виконання умов договору від 07.11.2018 року.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про розірвання укладеного нею з відповідачем Торговим домом «Територія комфорта» договору та стягнення сплачених на виконання умов цього договору в якості авансу грошових коштів, оскільки обраний позивачем спосіб захисту свого права - «розірвання договору» передбачає наявність договірних відносин між сторонами по справі, тобто існування укладеного в належній формі договору, за умовами якого відповідач зобов`язаний виконати передбачені ним роботи, а позивач здійснити їх оплату у розмірі та порядку, передбачених цим договором. Натомість договір від 07.11.2018 року, підписаний виключно позивачем, не є укладеним, про що свідчить відсутність підпису під його умовами іншої сторони - представника відповідача, як виконавця, а тому суд приходить до висновку про те, що сторонами не було досягнуто згоди за всіма, в тому числі, й істотними умовами договору, зокрема, щодо вартості робіт, строків їх виконання та порядку розрахунків.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.1, п.п.2, 3 ч.2, ч.3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. На підставі викладеного, з урахуванням встановлених судом обставин відсутності укладеного між сторонами договору та недоведеності позивачем здійснення нею, як замовником, оплати вартості передбачених договором робіт, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними та допустими доказами обставини заподіяння їй моральної шкоди внаслідок душевних страждань, спричинених тривалим невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором та її законних претензій, докладенням додаткових зусиль для організації свого життя та неможливістю належним чином користуватися своїм майном, а тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав вважати доведеним факт порушення прав та законних інтересів позивача ОСОБА_4 , у звязку з чим позов не підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 звільнена від сплати судового збору відповідно до положень ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Інших судових витрат, понесених позивачем, які б були пов`язані з розглядом справи, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.2, 5, 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 315, 354, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до Торгового дому «Територія комфорта» про захист прав споживача шляхом розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди - відмовити повністю.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судом не здійснюється розподіл судових витрат між сторонами по справі.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Торговий дім «Територія комфорта», місцезнаходження: вул.Маршала Говорова, буд.№1А м.Кременчук Полтавської області, поштовий індекс 39630, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відсутній.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Полтавського апеляційного суду або через Семенівський районний суд Полтавської області.

Повне рішення суду складено 08 листопада 2019 року.

Головуючий С.Ю.Атаманова