УХВАЛА

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 199/4567/16-ц

провадження № 61-19675ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в

м. Дніпропетровську, приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення страхового відшкодування та пені,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції

в м. Дніпропетровську, приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія»), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення страхового відшкодування та пені.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська

від 23 березня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь

ОСОБА_1 пеню у розмірі 2 134,04 грн, три відсотки річних у

розмірі 180,74 грн, витрати за послуги стоянки у розмірі 480,00 грн, поштові витрати у розмірі 74,26 грн.

Стягнуто з Державної казначейської служби України, за рахунок коштів Державного бюджету України, на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 44 339,60 грн, витрати за складання експертного дослідження у розмірі 1 200,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постаново Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2018 року скасовано у частині стягнення коштів з Державної казначейської служби України.

Стягнуто з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у

розмірі 44 339,60 грн, витрати за складання експертного дослідження у

розмірі 1 200,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

За правилом пункту 1 частини другої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 48 408,64 грн, яка станом на 01 січня

2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00х100=192 100,00).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Разом з тим, у касаційній скарзі заявник посилається на підпункти «б», «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, проте вказані посилання є безпідставними й не спростовують визначення цієї справи як малозначної.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки Департамент патрульної поліції Національної поліції України подавкасаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську, приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України, про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, стягнення страхового відшкодування та пені.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун