Провадження: 2/484/1186/19
Справа: 484/3114/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2019 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Закревського В.І.

при секретарі - Ярославській С.Д.,

за участі відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

02.07.2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.06.2011 року, відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, а тому станом на 31.05.2019 року заборгованість за кредитним договором становить 253816,79 грн., зокрема: заборгованість за кредитом - 3507 грн. 20 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 246409 грн. 59 коп.; заборгованість за пенею та комісією - 3900 грн. 00 коп.

Позивач вказує, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, тому банк змушений звернутися до суду для захисту своїх прав. Просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 253816,79 грн. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.07.2019 року відкрито провадження у справі.

30.07.2019 року на адресу суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_1 , в обгрунтування якого вказала, що дійсно 29.06.2011 року між нею та позивачем було укладено кредитний договір без номеру в сумі 3600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Влітку 2011 року крім кредитного договору відповідачкою було відкрито також депозитних рахунок в АТ КБ "Приватбанк" на суму 5000 доларів США. Деякий час ця сума коштів знаходилась на депозитному рахунку банку. Також відповідачкою відкрито пенсійну картку в цьому ж банку. Увесь час вона отримувала пенсію та користувалась депозитним рахунком, необхідності знімати кредитні кошти у неї не було. Проте, в грудні 2013 року, прийшовши до банку тримувати пенсійні кошти, відповідачка недорахувалась 247 грн. 80 коп. пенсійної виплати. На запитання відповідачки про зняття коштів з пенсійного рахунку, працівники позивача пояснили, що нею було знято 3600 грн. кредитних коштів, про які відповідачка не знає, а кошти яких не вистачало до пенсії - це проценти зі знятої суми.

Неодноразові звернення відповідачки до керівництва АТ КБ "Приватбанку" та прокуратури щодо вирішення вказаної ситуації жодного позитивного результату не дали. Тому вона вирішила перевести пенсійну виплату на відділення "Укрпошти", а депозитні кошти зняти. На залишку залишились лише проценти по депозитному рахунку в сумі 246 доларів США, які працівники банку зарахували 03.03.2016 року в рахунок погашення кредитного договору в сумі 5081 грн. 44 коп., про що свідчить розрахунок позивача. З 03.03.2016 року кредитний договір вважала погашеним, жодних дзвінків від працівників банку, попереджень, претензій та повідомлень банку щодо наявності заборгованості за кредитним договором на адресу відповідачки не надходило. Враховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 256, 257 ЦК України відповідачка ОСОБА_1 заявила клопотання про застосування строку позовної давності та у зв`язку з його пропущенням просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Жодних відповідей на відзив відповідачки ОСОБА_1 позивач АТ КБ "Приватбанк" на адресу суду не направляв.

Ухвалою суду від 15.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не направив свого представника, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки представника до суду не повідомлено, однак в матеріалах позову є клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, підтримала свою позицію, викладену у відзиві на позов, просила у задоволенні позовних вимог відмовити в зв`язку з пропуском строку звернення з позовом до суду.

Заслухавши відповідачку, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності досліджені докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 29 червня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н у розмірі 3600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що підтверджується власним підписом відповідачки у анкеті-заяві від 29.06.2011 року разом з Пам`яткою клієнта о приєднанні до «Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку». Разом з цим її ознайомлено з «Правилами користування платіжного карткою» та «Тарифами Банку».

АТ КБ «ПриватБанк» у позові посилається на невиконання відповідачкою умов вказаного кредитного договору з внаслідок чого станом 31.05.2019 р. виникла заборгованість в сумі 253816 грн. 79 коп.

Однак, виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи.

Так, позивач - АТ КБ «ПриватБанк» вказує, що ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 3600 грн., тоді як в матеріалах справи міститься анкета-заява відповідачки про приєднання до умов і правил надання банківських послуг від 29.06.2011 року про отримання нею платіжної картки кредитка "Універсальна" без зазначення встановленого кредитного ліміту (а.с. 7-8).

До того ж, позивачем не надано суду інформації про строк дії платіжної картки кредитка "Універсальна", яку отримала відповідачка, не надано обґрунтованого логічно-зрозумілого розрахунку заборгованості, а додано лише документи фінансово-бухгалтерського обліку Банку, з певними показниками.

Крім того, додані до позовної заяви розрахунки містять істотні розбіжності, зокрема щодо тіла кредиту станом на 26.11.2013 року та 28.02.2018 року, а розрахунок станом на 31.05.2019 року не має тіла кредиту протягом тривалих періодів, при цьому позивач не посилається на погашення відповідачем тіла кредиту протягом цих періодів (а.с.5-6).

Тобто докази, якими позивач підтверджує обставини та якими обгрунтовує свої вимоги, викладені в позовній заяві, в розумінні ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, є неналежними, недостовірними та недостатніми для підтвердження позовних вимог.

Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Відповідно до п.п. 1.1.7.12 «Умов та правил надання банківських послуг», Договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі Сторін не проінформує іншу Сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же строк.

Строк дії Карти вказаний на лицевій стороні Карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня місяця вказаного лицьової сторони карти. Забороняється використання карти з простроченим терміном дії. По закінченню строку дії відповідна карта продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти с новим строком дії) при зверненні клієнта до Банку (п.п. 2.1.1.2.11, 2.1.1.2.12 «Умов та правил надання банківських послуг»)

Відповідно до п.п. 1.1.1.50, 2.1.1.4.6, 2.1.1.12.4 «Умов та правил надання банківських послуг» мінімальний обов`язковий платіж - розмір боргових зобов`язань клієнта, які щомісяця має сплачувати клієнт протягом дії картки. Строк погашення по Кредиту (кредитний ліміт) по кредитним карткам з встановленим Мінімальним обов`язковим платежем, а також Овердрафту, який виник по карткам, наведений у Пам`ятці клієнта, Довідці про умови кредитування, що є невід`ємною частиною договору, а також встановлюється у цьому пункті. Платіж включає відсотки за користування Кредитом, передбачені Тарифом, частину заборгованості по тілу кредиту. Термін виконання зобов`язання з моменту його порушення настає на 91-й день з моменту порушення. Строк повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Строк погашення процентів по овердрафту - щомісячно за попередній місяць до 25 числа.

Як вбачається із вказаних правових норм та підтверджується Розрахунками заборгованості, наданих позивачем до позову за договором б/н від 29.06.2011 року передбачає щомісячні платежі на погашення кредиту.

Згідно правої позиції, викладеної у п.54 та п.59.Постанови Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), Верховний Суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зістаттею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

А отже, з урахуванням вказаного правового висновку з моменту, коли відповідач перестала сплачувати за кредит, через 91 день настав строк виконання зобов`язання за вимогою Банку і саме з цього часу Банк втратив право нараховувати їй проценти за користування грошовими коштами.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У зобов`язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором б/н від 29 червня 2011 року вбачається, що останній платіж за умовами вищевказаного кредитного договору відповідачкою ОСОБА_1 було здійснено 03.03.2016 року, проте з позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів АТ КБ «Приватбанк» звернувся лише 02.07.2019 року, тобто після спливу трирічного строку звернення до суду (позовної давності).

Суду не надано належних доказів про строк дії платіжної картки кредитка "Універсальна", яку отримала відповідачка ОСОБА_1 , а також доказів про переукладання кредитного договору та перевипуск вказаної кредитної картки в період з 2013 по 2019 роки.

Відповідачкою пояснено, що 03 березня 2013 року працівниками банку в рахунок погашення заборгованості за наданим кредитом було знято з її депозитного рахунку проценти в розмірі 246 доларів США, що в еквіваленті складало 5081,44 грн., тому вона вважала, що заборгованість погасила, після чого жодних операцій по кредитному договору не вчиняла.

Положеннями ч.1 ст. 259 ЦК України визначено, що позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позивачем АТ КБ «Приватбанк» не надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли умови надання кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою ОСОБА_1 у відзиві на позов від 30 липня 2019 року було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.13 ЦПК України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачем пропущена позовна давність, клопотання про поновлення позовної давності представник позивача не заявляв, а тому у задоволені позову слід відмовити.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (місце знаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, , розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.11.2019 року.

Суддя: