Провадження № 2/521/4819/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеса Роїк Д.Я., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державного підприємства Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» ( 65039, м. Одеса, 4-й Басейний пров., 7, ) треті особи ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року представник заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_8 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Державного підприємства Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання права користування житловим приміщенням

Згідно з вимогами Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України визначення судді щодо розгляду цієї справи було здійснено 31.10.2019 року відповідно до автоматизованої системи документообігу суду та передано судді 01.11.2019 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху виходячи з наступного.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху та у задоволенні прохання про відстрочення сплати судового збору відмовити, виходячи з наступного.

У позовній заяві відповідачем зазначено найменування юридичної особи Державне підприємство Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» .

Після перевірки ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України за посиланням «https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch», суддею встановлено, що за кодом Державне підприємство Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» наявні дані про перебування юридичної особи в процесі припинення від 19.08.2019

Виходячи з положень ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Таким чином, з наведеного вбачається, що вказана норма закону підлягає застосуванню виключно в разі, коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність, однак втратив її після відкриття провадження у цивільній справі.

Тобто правонаступництво у разі припинення юридичної особи можливе в порядку ст. 55 ЦПК України шляхом залучення правонаступника лише за умови, що юридична особа була припинена після відкриття провадження у справі.

ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо юридичних осіб, які були припинені до відкриття провадження у справі.

Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку з припиненням юридичної особи після відкриття провадження у справі.

Враховуючи той факт, що цивільна правоздатність і дієздатність відповідача припинилась державної реєстрацією припинення юридичної особи до вирішення питання відкриття провадження, а також зі змісту позовних вимог вбачається, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, позивачу слід уточнити коло осіб, які будуть виступати в якості відповідачів у даній справі, виклавши у позовній заяві обставини, якими обґрунтовуватимуться вимоги до вказаних відповідачів, та зазначивши докази, що підтверджуватимуть кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Згідно з частинами 2, 4, 5 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації", затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис".

Всупереч вищезазначеним нормам чинного законодавства подані позивачем письмові докази належним чином не засвідчені, відсутні ініціали та прізвища особи, яка засвідчує копії.

Суд звертає увагу позивача на необхідність виправлення зазначених недоліків допущених у позовній заяві та засвідчення належним чином копій документів доданих в якості письмових доказів до позовної заяви, для їх оцінки при розгляді справи.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

З огляду на вищенаведене, суддя приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175і177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяв и постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави не сплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175і177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд пропонує позивачу усунути вищезазначені недоліки позовної заяви з метою забезпечення повного захисту його прав та інтересів.

Керуючись ст. 175,177,185 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державного підприємства Міністерства Оборони України «Одеський завод будівельних матеріалів» ( 65039, м. Одеса, 4-й Басейний пров., 7, ) треті особи ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_7 ( АДРЕСА_2 ) про визнання права користування житловим приміщенням- залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк, виконає вимоги, визначені статтями 175, 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві (ч.3 ст.185 ЦПК України).

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити заявнику до виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Я. Роїк