РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/14274/19

Провадження № 2-о/638/280/19

04.11.2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Жакун Н. О.

з участю судового розпорядника Зміївської О. Ю.

з участю заявника - ОСОБА_1

з участю представника заявника - ОСОБА_2

з участю заінтересованої особи - ОСОБА_3

з участю представника заінтересованої особи - Абдуллаєвої- Мартіросян І. Х.

з участю представника заінтересованої особи - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Департамент служб у справах дітей Служби у справах дітей Шевченківського району м. Харкова про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у вересні 2019 року звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , із заявою про видачу обмежувального припису, а саме просить суд: 1) видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_3 ; 2) заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань у 100 метрів до місця проживання (перебування) АДРЕСА_1 , навчання: ДНЗ (ясла-садік) №323, м. Харків, вул. Академіка Ляпунова, 9-А, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; 3) заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; 4) заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , малолітніми дітьми ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Вимоги заяви обґрунтовує тим, що з лютого 2014 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_3 . У фактичному шлюбі народилися двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Через певний проміжок часу спільного проживання ОСОБА_3 почав поводити себе агресивно відносно заявника та доньки ОСОБА_7, постійно в грубій формі сварився з нею при дитині, нецензурно виражався та залякував фізичною розправою. Фізичний і психологічний вплив ОСОБА_3 застосовував і до дітей, що виражалось у фізичних покараннях, постійному крику на дітей з боку батька. В травні 2017 року стосунки з ОСОБА_3 розірвано та він виїхав з квартири. 17.01.2018 року при зустрічі з ОСОБА_3 , він погрожуючи вбити заявника, душив за горло на вулиці біля входу в супермаркет в присутності спільних дітей, у зв`язку з чим була написана заява в органи поліції і внесено відомості до ЄРДР за №000280 Шевченківським ВП ГУНП в Харківській області. Неодноразово ОСОБА_3 переслідував заявника з дітьми на вулиці, починав сварку з нею при дітях, плюнув доньці в обличчя, через що в неї сталося мимовільне сечовипускання. Через поведінку батька діти, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебувають у стані психологічного стресу, проходять обстеження і лікування у дитячого невролога в поліклініці за місцем проживання. Внаслідок агресивної поведінки з боку батька, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 взяті на облік в Службі по справах дітей у Шевченківському районні м. Харкова, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах через загрозу жорстокого ставлення. 09.08.2019 року, коли заявник провідувала спільного друга в лікарні, випадково зустрілася з ОСОБА_3 в коридорі лікарні. Він агресивно, з люттю почав погрожувати їй, що «покінчить з нею» і забере дітей, що жодних аліментів вона не побачить. 10.08.2019 року заявником написана заява у Шевченківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області. Наразі заявник переживаю та боїться за здоров`я і життя своє і своїх дітей. ОСОБА_3 часто вживає алкогольні напої і наркотичні речовини, свідком чого вона була сама. Це свідчить про достатню вірогідність нестабільної поведінки ОСОБА_3 , про потенційну загрозу з його боку. Через стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння він може не надавати оцінку своїм вчинкам.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги заяви підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити. Також пояснила, що з моменту проживання з ОСОБА_3 з його сторони відбувалась агресія, залякування та рукоприкладство, також ОСОБА_3 зловживав алкоголем та наркотиками. Перша спільна дитина народилася передчасно через його постійні погрози. Потім агресія тільки збільшилась, відбувалися сварки при дітях та з його боку звучали постійні погрози. Після розірвання відносин з ОСОБА_3 агресія не припиналась з його боку, він приходив, щоб побачити дітей, але коли вони не слухались, то ОСОБА_3 поводив себе дуже агресивно, що бачили сусіди та посторонні люди. В присутності доньки накинувся на заявника, а після її звернення в поліцію, ще більше почав проявляти агресію. Після звернення заявника до служби у справах дітей, їх поставили на облік. Після звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, ОСОБА_3 також погрожував. Донька дуже боїться батька. 10 серпня в районі вулиці Ляпунова, 42/44 , заявник гуляла разом з ОСОБА_9 та дітьми, та вони зустріли ОСОБА_3 , який погрожував, що якщо вона не забере заяву з поліції, то він забере дітей та їй буде погано. У дитини після цієї зустрічі був нервовий зрив.

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Горшкова Г. І. в судовому засіданні вимоги заяви підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, просив суд відмовити у її задоволенні, наголошуючи на тому, що 10 серпня не міг знаходитись на тій вулиці, про яку говорить заявник, все, що вона говорить є неправдою. Він веде здоровий спосіб життя, а тому її твердження про те, що він є алкоголіком та наркоманом не відповідають дійсності. Наразі ОСОБА_3 має нову сім`ю, його всі знають, він є людиною року. Діти його люблять, він приходив за дитиною в садік, їздив в лікарню, цікавився здоров`ям дитини та лікар йому пояснив, що ці документи робляться для суду. Також пояснив суду, що одного разу, коли дитина зламала ногу, її не хотіли госпіталізувати, дзвонили йому та просили допомоги. Коли він приїхав, побачив, що дитина лежить на підлозі з переломом та повіз у лікарню, мати ОСОБА_1 була в алкогольному стані, можливо це вона зламала дитині ногу. Для нього діти - це святе, він ніколи не дозволяв погано до них ставитись. Останній раз бачив дітей давно, у березні 2018 року, телефоном з дітьми не спілкується.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_3 - адвокат Абдуллаєва-Мартіросян І. Х. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, просила суд відмовити у її задоволенні.

Представник заінтересованої особи - Департаменту служб у справах дітей Служби у справах дітей Шевченківського району м. Харкова - Товстоп`ята О. М. в судовому засіданні наголосила, що малолітні діти перебувають на обліку в Службі як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах (постраждали від психологічного насильства).

Відповідно до правил статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, правовідносини, що склалися між учасниками справи, зокрема заявником ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та заінтересованою особою ОСОБА_3 регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, а також міжнародно-правовими актами, під час вирішення такої категорії справ обов`язковому застосуванню підлягає судова практика Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейська Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950року) є фундаментальною основою в галузі прав і свобод людини, її законних інтересів та потреб. Одна з ключових особливостей Конвенції полягає в тому, що вона не тільки встановлює права та свободи людини, але і передбачає право на індивідуальне звернення за захистом порушених прав на міжнародному рівні. Конвенція та протоколи до неї за юридичною природою є обов`язковим міжнародним правовим договором, який запровадив систему національного контролю за дотриманням прав людини на внутрішньодержавному рівні.

07.11.2011 року Україною було підписано Конвенцію Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами, на виконання якої 07.12.2017 року прийнято Закон «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, моржування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що свідчать свідоцтва про народження дітей серії НОМЕР_1 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 23.05.2015 року та серії НОМЕР_2 , видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 05.01.2017 року (а. с. 14-15).

Із консультаційних висновків спеціаліста Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська дитяча лікарня №5» від 16.02.2018 року, 15.03.2018 року, 19.04.2018 року, 08.06.2018 року та консультативних висновків Медичного центру «Світ здоров`я» від 26.07.2018 року, 07.09.2018 року, 20.04.2019 року, 03.08.2019 року вбачається, що малолітній ОСОБА_7 рекомендовано нагляд у невролога у зв`язку з встановленням діагнозу: ММД, синдром гіперзбудливості, гіперкінетичний синдром (а. с. 17-26).

Із листа Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей від 17.05.2018 року №02-26/678-18 вбачається, що у відповідності до п.2 Порядку ведення службами по справах дітей обліку дітей, які знаходяться у складних життєвих обставинах, малолітні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяті Службою на облік як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах по причині існуючої загрози жорстокого поводження. Крім того, комісією були надані рекомендації необхідності проходження дітьми курсу реабілітації профільної групи Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний будинок дитини №2» з цілю стабілізації їх психо-емоційного стану (а. с. 27).

Факт перебування дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей, як таких, що перебувають в складних життєвих обставинах (постраждали від психологічного насильства) підтверджується також листом Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей від 23.09.2019 року №10-22/1437-19, адресованої суду. При цьому, Служба повідомляє, що підставою для взяття дітей на облік стали факти конфліктних взаємовідносин між батьками дітей, застосування фізичної сили з боку ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в присутності дітей (а. с. 55).

Із листа Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей від 21.08.2019 року №10-22/1246-19, а також із відомостей про справу №638/4362/18, вбачається, що у провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , де потерпілою є заявник ОСОБА_1 , зокрема щодо факту нанесення тілесних ушкоджень, однак оцінюючи вказаний доказ, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними статтею 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також статтею 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь; крім того в розумінні вимог статті 82 ЦПК України, лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (а. с. 28, 44).

Також суд не приймає до уваги твердження заявника про зловживання ОСОБА_3 алкогольними та наркотичними засобами, адже як вбачається із сертифікатів про проходження профілактичного наркологічного огляду та обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 26.09.2019 року, у нього протипоказань немає (а. с. 88-89). Жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження даних тверджень заявником не надано.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей, додаткових витрат на дітей та аліменти на утримання позивача (справа №638/1979/18, головуючий суддя Аркатова К. В.), та у цій справі судом першої інстанції уже ухвалене рішення про часткове задоволення позову, однак учасники справи підтвердили факт оскарження цього рішення у суді апеляційної інстанції, а тому як доказ на підтвердження будь-яких фактів суд до уваги взяти не може (а. с. 40-42).

Як вбачається із талону-повідомлення єдиного обліку №191392 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, ОСОБА_1 10.08.2019 року звернулась до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області із заявою щодо погроз ОСОБА_3 фізичною розправою.

Із довідки про результати розгляду ЖЄО №32231 від 10.08.2019 року ст. о/у ВКП Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області Каратаєва Є., вбачається, що ОСОБА_1 10.08.2019 року звернулася з приводу того, що її колишній співмешканець ОСОБА_3 на протязі тривалого часу погрожує спричиненням тілесних ушкоджень їй та її неповнолітнім дітям. Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_3 систематично скоював насильство в родині, спричинено моральні та фізичні травми як ОСОБА_1 , так і її дітям, що підтверджується неодноразовими зверненнями ОСОБА_1 до органів Національної поліції, та внаслідок чого їх було поставлено на облік. Також було допитано свідка події, а саме ОСОБА_9 , яка повідомила, що 10.08.2019 року о 12:00 год. вона перебувала разом з дитиною та ОСОБА_1 по вул . Ляпунова у м. Харкові та в цей момент під`їхав ОСОБА_3 , який влаштував сварку, в ході якої висловлювався нецензурною лайкою в її присутності та малолітніх дітей, погрожував фізичною розправою ОСОБА_1 , після чого з місця події зник, в ході конфлікту поводився неадекватно та агресивно налаштовано (а. с. 43).

За клопотанням сторони заявника в судовому засіданні також було допитано свідка ОСОБА_9 , яка дала свідчення про те, що 10.08.2019 року вона разом ОСОБА_1 та їхніми дітьми гуляли в парку, район вулиці Ляпунова. Під`їхав ОСОБА_3 (заінтересована особа) на автомобілі, при цьому ОСОБА_1 почала нервувати. Він звернувся до їхньої доньки ОСОБА_7 , проте вона відразу прижалась до мами, у дитини почалася істерика, вона кричала. Відбувалось щось незрозуміле, за секунду його настрій змінився, він поводив себе агресивно, виражався нецензурною лайкою, наче був під наркотиками, його накрило, а свідок намагалася його заспокоїти. При цьому, він погрожував ОСОБА_1 , що якщо вона не забере заяву з поліції, то він поверне їй дітей по шматочках. Після чого всі були у поліції.

Показаннями свідка ОСОБА_10 встановлено, що вона є сусідкою заявника ОСОБА_1 та до моменту, коли ОСОБА_1 жила сама у домі було тихо та спокійно. Після появи ОСОБА_3 було чутно скандали, крики, нецензурну лексику, погрози. Вона запитувала у ОСОБА_1 , чи все в порядку, пропонувала допомогу. ОСОБА_3 - це дві людини в одній, він нібито спокійний, добропорядний, але бували спалахи агресії, ОСОБА_1 була подавлена, проте ОСОБА_10 вирішила не вмішуватися. Також бачила скандали на власні очі, коли ОСОБА_1 попросила у нього кошти на лікування дитини, а він сказав раз народила, сама і виховуй.

Суд бере до уваги покази вищевказаних свідків, адже вони підтверджують факти неодноразових конфліктів між заявником та заінтересованою особою, допитані свідки не є родичами кого-небудь із учасників процесу, судом не встановлена яка-небудь зацікавленість зі сторони свідків у результаті розгляду вказаної справи а тому їхні пояснення можна сприйняти за об`єктивно вільні та неупереджені.

Під час вирішення вимог щодо видачі обмежувального припису суд встановлює, чи є зазначені заявником в обґрунтування заявлених вимог правовідносини такими, що регулюються спеціальним Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», та дає їм оцінку на предмет того, чи є зазначені обставини проявом домашнього насильства, а також чи є потреба вживати заходів, щоб запобігти домашньому насильству в подальшому.

Відповідно до п. 7, 9 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»: обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Обмежувальний припис, виходячи з положень Закону, за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП України та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У ч.ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

З огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що за результатами судового розгляду достовірно встановлено, що заінтересована особа ОСОБА_3 чинять відносно ОСОБА_1 та малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 домашнє насильство, а тому у суду є підстави застосувати положення чинного Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», адже дані обставини знайшли своє підтвердження за результатами судового розгляду.

Таким чином, оскільки заявник на виконання свого процесуального обов`язку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а заінтересована особа не спростував тих фактів, про які йшла мова під час судового розгляду, у суду наявні підстави для задоволення заявлених вимог, та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для задоволення заяви знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення заяви, адже відносини між колишнім фактичним подружжям є такими, за умови яких суд прийшов би до висновку про наявність домашнього насильства та необхідність застосування відносно ОСОБА_3 обмежувальних приписів з метою протидії домашньому насильству відповідно до статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Суд встановив ризики настання будь-якого насильства з боку заінтересованої особи ОСОБА_3 стосовно заявника ОСОБА_1 та малолітніх дітей в майбутньому, при цьому, враховуючи високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи - ОСОБА_1 в. та малолітніх дітей, такі ризики є реальними та підтвердженими матеріалами справи, а тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис строком на 6 місяців.

Відповідно до частини 3 статті 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, ст.ст. 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Департамент служб у справах дітей Служби у справах дітей Шевченківського району м. Харкова про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань у 100 метрів до місця проживання (перебування) АДРЕСА_1 , навчання: ДНЗ (ясла-садік) №323, м. Харків, вул. Академіка Ляпунова, 9-А, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 , малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.

Заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , малолітніми дітьми ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На підставі частини 1 статті 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису проінформувати Шевченківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Адміністрацію Шевченківського району Харківської міської ради.

Повний текст рішення виготовлено 08.11.2019 року.

Головуючий: