Постанова

Іменем України

24 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 212/139/17-ц

провадження № 61-31264св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Дундар І. О.,

Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року в складі судді Колочко О. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року в складі колегії суддів: Зубакової В. П., Барильської А. П., Бондар Я. М.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (далі - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт») про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 04 січня 2014 року сталася ДТП за участю автомобіля «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , під його керуванням, та автомобіля «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Унаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, а водій ОСОБА_2 був травмований. Унаслідок пошкодження автомобіля йому спричинено майнову шкоду в сумі 55 457,17 грн.

Позивач просив суд стягнути спричинену йому майнову шкоду в сумі

55 457,17 грн з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», з ОСОБА_2 у сумі 50 000,00 грн та 5457,17 грн відповідно, стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн, стягнути з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» витрати на оплату автотоварознавчого дослідження в сумі 1 300,00 грн, а також з кожного з відповідачів витрати на поштові відправлення в сумі по 65,40 грн та витрати на оплату судового збору в сумі по 560,04 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» на користь

ОСОБА_1 49 500,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 485,43 грн витрат на оплату судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 457,17 грн на відшкодування майнової шкоди, 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 64,47 грн витрат на оплату судового збору.

У задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з доведеності вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП та наявності у зв`язку

з цим підстав для покладення на нього відшкодування за завдану майнову та моральну шкоду, а на ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» - відшкодування за завдану майнову шкоду.

Аргументи учасників справи

У грудні 2017 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить судові рішення скасувати.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами не врахована відсутність доказів на підтвердження його вини у вчиненні ДТП, що вказує на відсутність підстав для відшкодування майнової та моральної шкоди. Висновок експерта від 07 липня 2014 року № 58/27-178 про невідповідність його дій вимогам пунктів 7.8.7.3е, 8.10, 12.4, 12.9 б, 16.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) є неналежним доказом його вини, оскільки експертиза проведена

в рамках кримінального провадження, яке на підставі постанови слідчого

від 08 червня 2014 року закрито за пунктом 2 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 17 вересня 2014 року провадження стосовно ОСОБА_2 за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) закрито на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП за відсутністю складу та події правопорушення. Таким чином, вина ОСОБА_2 у скоєні адміністративного правопорушення, а саме ДТП, що мала місце 04 січня 2014 року, відсутня.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржується в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ОСОБА_2 про стягнення 5 457,17 грн на відшкодування майнової шкоди, 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 64,47 грн витрат на оплату судового збору, тому в іншій частині справа в касаційному порядку не переглядається.

Відзив іншими учасниками справи на касаційну скаргу не подано.

Рух справи

УхвалоюВищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 07 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження

в цій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України справу передано до Касаційного цивільного суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

04 січня 2014 року сталася ДТП за участі автомобіля «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Део Сенс», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. За наслідками ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а водій ОСОБА_2 - тяжкі тілесні ушкодження.

У зазначеному кримінальному провадженні було проведено дві судові автотехнічні експертизи № 58/27-58 від 26 березня 2014 року та № 58/27-178 від 07 липня 2014 року, згідно висновків яких в діях водія ОСОБА_2 по керуванню автомобілем «Део» вбачається невідповідність вимогам п. 8.7.3 е, 8.10, 12.4, 12.9 б, 16.3 ПДР України, невідповідність дій цього водія вимогам 8.7.3 е ПДР України з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даним ДТП. В діях водія ОСОБА_1 по керуванню автомобілем «Мерседес Бенц» невідповідність вимогам ПДР України, які б могли знаходитися у причинному зв`язку з ДТП, не вбачаються.

Постановою слідчого СВ Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України

в Дніпропетровській області від 08 липня 2014 рокукримінальне провадження № 0000047 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення закрите враховуючи, що внаслідок грубого порушення потерпілим вимог ПДР був травмований сам водій ОСОБА_2

Постановою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 серпня 2014 рокувідмовлено у притягненні ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності через сплив строку давності, передбаченого статтею 38 КУпАП

Зазначена постанова від 19 серпня 2014 рокубула скасована постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 вересня 2014 року з огляду на те, що не закінчено розгляд кримінального провадження по ДТП, яке мало місце 04 січня 2014 року, оскільки відповідач оскаржує постанову про закриття кримінального провадження

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу

від 19 вересня 2014 рокувідмовлено ОСОБА_2 у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття провадження від 08 липня 2014року

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження

від 21 січня 2014 року № Д28/01/14 сума майнової шкоди, заподіяної володільцю пошкодженого автомобіля «Мерседес Бенц», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 55 457,17 грн.

На день ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована

у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», до якого звернувся ОСОБА_1 з повідомленням про настання події, яка в подальшому може бути визнана страховим випадком за шкоду, заподіяну транспортному засобу потерпілої особи.

Листом ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» від 10 березня 2015 року № 0835 ОСОБА_1 повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_2 не є винною особою

у скоєнні ДТП.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Відповідно до статті 60 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених судових рішень) вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Як на підставу висновку про вину ОСОБА_2 у скоєнні ДТП суди послалися на проведені в рамках кримінального провадження судові автотехнічні експертизами від 26 березня 2014 року № 58/27-58 та від 07 липня 2014 року 58/27-178.

Постанова слідчого не містить висновку про відсутність вини у спричинення ДТП та не спростовує висновків автотехнічних експертиз від 26 березня

2014 року № 58/27-58 та від 07 липня 2014 року № 58/27-178 про вину

ОСОБА_2 .

Разом з тим постанова апеляційного суду Дніпропетровської області

від 17 вересня 2014 року про закриття провадження стосовно ОСОБА_2 на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП мотивована передчасністю притягнення відповідача до адміністративної з огляду на те, що не закінчено розгляд по кримінальному провадженню щодо ДТП, яке мало місце 04 січня 2014 року,

з посиланням на оскарження відповідачем постанови про закриття кримінального провадження.

Отже, наведена постанова апеляційного суду не містить встановлених обставин з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, які б мали преюдиційне значення для цієї справи. При цьому, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 вересня 2014 відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття провадження від 08 липня 2014 року.

За таких обставин суди правильно застосували до спірних правовідносин норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 завданої позивачу майнової та моральної шкоди.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судові рішення в оскарженій частині ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, судові рішення в оскарженій частині ? без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 травня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2017 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 5 457,17 грн на відшкодування майнової шкоди, 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди та 64,47 грн витрат на оплату судового збору, залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

І. О. Дундар

В. І. Крат