Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 473/3335/15-ц

провадження № 61-26523св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

треті особи: Вознесенська міська рада Миколаївської області, Інспекція Державного архітектурного будівельного контролю,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року у складі колегії суддів: Самчишиної Н. В., Лисенка П. П., Серебрякової Ю. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Вознесенська міська рада Миколаївської області, Інспекція Державного архітектурного будівельного контролю, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного будівництва, усунення перешкод у користуванні власністю.

Позовна заява мотивована тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 Відповідачу належить квартира АДРЕСА_2 в тому ж будинку , він є її сусідом. З червня 2014 року відповідач самовільно без отримання дозволу почав будівельні роботи по реконструкції та переплануванню належної йому квартири. Будівництво на сьогоднішній день не завершено.

Оскільки відповідач здійснював будівельні роботи без відповідних дозволів, з численними порушеннями, по причині відсутності фронтону будівлі, яку самовільно розібрав сусід, відбувається затікання стелі та зацвітання внутрішніх стін її житлової кімнати. Стіни та стеля знаходяться в незадовільному стані. Спостерігається виникнення глибоких проникаючих тріщин в стінах та стелі в результаті промокання стелі. Стіни та стеля знаходяться в незадовільному аварійному стані. Її квартира потребує ремонту, вартість якого складає 15 997,00 грн. Крім того, вона позбавлена можливості тривалий час використовувати свою квартиру за призначенням, яка протиправними діями відповідача приведена в аварійний стан.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач зменшила позовні вимоги, зазначила, що відповідач частково усунув порушення, а саме: поставив двері та вікна у своїй квартирі, зашив бетоном фронтон у її квартирі, утеплив стелю, обробив антигрибковим засобом стелю та стіни, пошпаклював та поґрунтував стіни в її квартирі. Просила суд зобов`язати відповідача здійснити роботи по знищенню мокротиння та цвілості у її квартирі та знищити грибок на стінах, стягнути на її користь 15 997,00 грн матеріальної шкоди, 10 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди та 1 200,00 грн витрат на проведення обстеження квартири, складання звіту та кошторису.

Короткий зміст судового рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач в обґрунтування позовної вимоги про стягнення з відповідача матеріальної шкоди не надав доказів спричинення такої шкоди, а також її розміру 15 997,00 грн. Не підтверджений жодними доказами і факт спричинення позивачу моральної шкоди неправомірними діями відповідача.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 лютого 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 17 197,00 грн та в рахунок компенсації моральної шкоди 1 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 499,38 грн в обох судових інстанціях.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 24,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 219,24 грн.

Рішення суду першої інстанції в іншій частині залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що відповідно до актів виконавчого комітету Воскресенської міської ради та звітів спеціаліста, причиною виникнення пошкоджень квартири позивача стало виконання відповідачем ремонтних робіт в належній йому квартирі, самовільне розібрання замощення фронтону будинку, то колегія суддів дійшла висновку про доведеність вини відповідача в мокротинні квартири позивача та причинного зв`язку з заподіянням шкоди у вигляді замокання квартири АДРЕСА_1 , власником якої є позивач. Крім того, згідно копії квитанції від 02 липня 2015 року за складання звіту про обстеження технічного стану будівлі ОСОБА_1 - ОСОБА_2 сплачено 1 200,00 грн, що вимушено витратила позивач та підлягають включенню в розмір шкоди. Також на користь позивача підлягає стягненню 1 000,00 у відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що позивач у судовому засіданні визнала, що ним частково відшкодовано витрати на ремонт її житла. Зокрема, під час розгляду справи за рахунок його коштів було залито бетоном фронтон, утеплено стелю, оброблено антигрибковим засобом стелю та стіни, пошпакльовано та поґрунтовано стіни в квартирі позивача, тобто повністю відшкодовано, завдану позивачу шкоду. На підтвердження здійснених ним витрат до касаційної скарги додано квитанцію та чек. Проте, апеляційним судом зазначених витрат не враховано та безпідставно стягнуто на відшкодування матеріальної шкоди 17 197,00 грн. Крім того, позивач не надала суду належних доказів, які б підтвердили попередній стан її квартири, до проведення ним ремонтних робіт, та не обґрунтувала в позові, яким чином їй було завдано моральної шкоди. Також апеляційним судом не роз`яснено права на заявлення клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

12 вересня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.

15 жовтня 2019 року ухвалою Верховного Суду касаційна скарга призначена до розгляду.

Аргументи інших учасників справи

Запереченнях на касаційну скаргу не надходили.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом установлено, що ОСОБА_7 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (т. 1 а. с. 15-16).

Вказана квартира розташована на першому поверсі одноповерхового будинку, складається з однієї кімнати, житловою площею 13,0 кв. м, загальною площею 34, 2 кв. м (т. 1 а. с. 10-14).

Власником квартири АДРЕСА_2 на першому поверсі в цьому ж будинку, яка складається з однієї кімнати, житловою площею 15,5 кв. м, є ОСОБА_3 (т. 1 а. с. 64-73). Квартири сторін мають суміжну стіну та спільний дах.

У 2014 році відповідач почав проводити будівельні роботи на об`єкті «Капітальний ремонт квартири», без відповідних документів, що надають право виконувати такі роботи та без затвердженої проектної документації. За такі дії ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності (т. 1 а. с. 136-170).

За змістом актів від 27 березня та 15 жовтня 2015 року, що складені Управлінням Державного архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївської області, перевірками дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил встановлено, що у 2014 році ОСОБА_3 розпочато капітальний ремонт квартири, а саме: замінено внутрішні дерев`яні перегородки квартири на цегляні, демонтовано віконні та дверні блоки квартири, демонтовано поли квартири, демонтовано частину покрівлі та перекриття будинку (т. 1 а. с. 137-138, 147-148).

З відповіді виконкому Вознесенської міської ради від 17 квітня 2015 року № ОП-43, акту обстеження від 09 квітня 2014 року вбачається, що ОСОБА_4 зверталася до виконавчого комітету міської ради з приводу перевірки стану її квартири через початий ремонт квартири відповідачем, у зв`язку з чим була направлена комісія в будинок на АДРЕСА_1 , яка встановила в житловій кімнаті квартири позивача під стелею та між двома стінами плісеневу, утворену внаслідок підвищеної вологості в кімнаті, під стелею тріщини від 0, 1 до 0,5 мм При обстежені квартири відповідача встановлено, що будівництво не завершено, будівля перекрита плитами перекриття, відсутній дах та водовідведення дощових вод, внаслідок чого затікає стіна квартири позивача, про що було складено відповідний акт. Позивачу рекомендовано для більш детального з`ясування причин походження тріщин та цвілі на стінах квартири звернутися до відповідної спеціалізованої організації (т. 1 а. с. 7, 58).

На підтвердження своїх позовних вимог позивач, надала звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта - квартири АДРЕСА_1 , затвердженого спеціалістом з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_8 від 21 липня 2015 року, проведеного за її замовлянням.

За змістом цього звіту в квартирі ОСОБА_1 - ОСОБА_2 встановлено, що з причини відсутності замощення фронтону будівлі, яку самовільно розібрав сусід (відповідач), відбувається затікання стелі та зацвітання внутрішніх стін житлової кімнати; спостерігається виникнення глибоких проникаючих тріщин в стінах та стелі в результаті промокання стелі; дерев`яна підлога під час протікання стелі намокла, дошку покрутило, з`явилися тріщини та підірвало від основи; підлога потребує заміни.

В результаті події пошкоджені і вимагають ремонту: підсилення стелі (S =17,64 кв.м), ремонт шпарування та фарбування стелі 17, 64 кв. м та стін 20,16 кв. м. До виконання вищевказаних робіт оброблення стелі та двох стін житлової кімнати антигрибковим антисептиком, заміна підлоги в житловій кімнаті площею 17,64 кв. м.

Загальна вартість ремонтно-будівельних робіт складає 15 997,00 грн.

Відповідно до звіту того ж спеціаліста від 15 грудня 2016 року в квартирі позивача встановлено, що на існуючих цегляних перегородках (встановлені між сусідніми квартирами, замість дерев`яних перегородок) спостерігаються об`ємні мокрі цвілі плями по причині зовнішнього промокання стелі та стін, відпадання штукатурки і листів великими масивами на площі понад 50 %; при простукуванні штукатурка легко відстає або розбирається руками. Також конденсат з`являється по причині того, що сусідня квартира не експлуатується, не опалюється та знаходиться на стадії незавершеного будівництва. Підлога з деревинностружкових плит. По периметру стін житлової кімнати, які межують з новобудовою спостерігаються зацвітання плінтусів та плит ОСБ (т. 1 а. с. 175-189).

З акту обстеження комісії виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 28 грудня 2016 року вбачається, що в житловій кімнаті квартири АДРЕСА_1 стіни та стеля знаходяться у вологому стані, стеля, стіни, підлога житлової кімнати частково уражені грибком (т. 1 а.с. 193-194).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), ступінь її вини у розумінні статті 1193 ЦК України.

При цьому, встановлення прямого причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, яких зазнала потерпіла особа, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як убачається з матеріалів справи, під час розгляду справи, ухвалою суду першої інстанції від 17 грудня 2015 року, за клопотанням ОСОБА_3 , зокрема для з`ясування обсягу та причин пошкодження у квартирі позивача та вартості відновлювальних робіт, була призначена судова будівельно-технічна експертиза, яка не була проведена через несплату рахунку, що покладено на відповідача та незадоволення клопотання експерта.

Крім того, ухвалою суду апеляційної інстанції від 03 квітня 2017 року за клопотанням позивача для з`ясування вищезазначених питань було призначено судову будівельно-технічну експертизу, яка також не була проведена через несплату рахунку, що покладено на позивача.

Відповідно до статей 11, 60 ЦПК України 2004 року суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Апеляційний суд, урахувавши наведені норми матеріального права, надавши оцінку, наданим позивачем доказам, відповідно до вимог статті 212 ЦПК України, дійшов обгрунтованого висновку, що вина відповідача у спричинені їй майнової шкоди доведена. Протиправність дій відповідача презюмується, а протилежного ним не доведено.

Згідно з статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, апеляційний суд, стягуюючи з відповідача матеріальну шкоду, правильно взяв за основу вартість ремонтно-будівельних робіт, яка визначена у кошторисі, що міститься у звіті від 21 липня 2015 року у розмірі 15 997,00 грн.

Згідно із частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Урахувавши наведені норми матеріального права, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що внаслідок порушення майнових прав позивачу спричинена моральна шкода, яка полягає в душевних переживаннях, порушенням узвичаєного способу її життя та вимагає від неї додаткових зусиль для відновлення попереднього стану квартири.

Обгрунтованим також є висновок апеляційного суду про стягнення з відповідача витрат, проведених позивачем за обстеження технічного стану будівлі, які згідно з копії квитанції від 02 липня 2015 року складають 1 200,00 грн (т. 1 а. с. 9).

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 , що апеляційним судом не враховано здійснених ним витрат на ремонт житла позивача, не можуть бути взяті до уваги, оскільки додані ним до касаційної скарги копії товарних чеків від 20 грудня 2016 року та кошторис виконаних робіт, не можуть бути предметом оцінки касаційного суду, оскільки такі докази не були додані відповідачем ні в суд першої, ні апеляційної інстанцій, та не були предметом їх дослідження. Крім того, відповідач не вказав в касаційній скарзі, що йому перешкоджало надати вказані докази раніше.

Інші доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність оскаржуваного рішення не впливають та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно з вимогами статті 400 ЦПК України.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки апеляційним судом повно та всебічно з`ясовано обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне й обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року зупинено виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі, тому згідно із положеннями статті 436 ЦПК України їхнє виконання підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 17 липня 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик