Справа №461/4420/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючої судді Волоско І.Р.,

секретар судового засідання Скаб В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує на те, що він є співвласником квартири АДРЕСА_4 . АДРЕСА_5 квартири АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 АДРЕСА_8 є ОСОБА_2 15.03.2019 року квартиру ОСОБА_1 було затоплено внаслідок користування санітарно технічними приладами ванної кімнати відповідачем. 21.03.2019 року комісією працівників ЛКП «Княже місто» було складено Акт комісії про затоплення (залиття) квартири АДРЕСА_4 , а саме стелю і стіни кухні площею 9 м.кв. та стелю і стіни ванни площею 3,2 м.кв. 22.03.2019 року, як співвласник квартири, позивач звернувся до ФОП ОСОБА_3 щодо проведення будівельно-технічної експертизи, відповідно, отримано висновок експерта про вартість відновлювальних робіт, яка становить 15 821,00 грн.. За послуги ФОП ОСОБА_3 було оплачено позивачем 7 000,00 грн. за виготовлення висновку експерта та 70,00 грн. касового збору. Звернення до відповідача про відшкодування шкоди були ним проігноровані, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду для захисту своїх прав. Крім того, зазначив, що діями ОСОБА_2 позивачу та членам сім`ї була спричинена моральна шкода, яка виразилася у тому, що внаслідок чергового затоплення та порушення звичного укладу життя вони були позбавлені звичного щоденного комфортного домашнього відпочинку, почувалися приниженими через те, що відповідач поводився зверхньо і непоступливо, відмовився вибачитися і добровільно відшкодувати завдану шкоду. Відповідно розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5 000,00 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 27 червня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали повністю, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечив повністю. Зокрема зазначив, що позов необґрунтований враховуючи те, що квартиру позивача він не затоплював. Ймовірно, залиття здійснив попередній власник квартири. Окрім того, зазначив, що моральна шкода, яка зазначена позивачем, жодним чином не доведена.

Позиція суду.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вислухавши сторони, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних міркувань.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру № Г-11211 від 13.12.1996 року, видане Виконавчим комітетом Львівської міської Ради народних депутатів. Квартира знаходиться на першому поверсі будинку.

Власником квартири АДРЕСА_6 , що АДРЕСА_9 квартирою АДРЕСА_7 АДРЕСА_8 є ОСОБА_2 Дане відповідачем не заперечується.

21.03.2019 року комісією працівників ЛКП «Княже місто» було складено Акт комісії про затоплення (залиття) квартири АДРЕСА_4 , а саме стелю і стіни кухні площею 9 м.кв. та стелю і стіни ванни площею 3,2 м.кв. Вказаний акт завірено належним чином директором ЛКП «Княже місто». Встановлено факт залиття квартири позивача, причина залиття халатне користування санітарно-технічними приладами ванної кімнати відповідачем.

22.03.2019 року, як співвласник квартири, ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_3 щодо проведення будівельно-технічної експертизи та надати висновок експерта щодо вартості відновлювального ремонту. Відповідно, отримано Висновок експерта від 10.03.2019 року № 25/03/19 про вартість відновлювальних робіт, яка становить 15 821,00 грн.. За послуги ФОП ОСОБА_3 було оплачено позивачем 7 000,00 грн., за виготовлення висновку експерта та 70,00 грн. касового збору.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини другої статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року № 572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно з частинами першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У частині першій статті 81 ЦПК України, закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України).

Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з`ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, окремо та всі докази у їх сукупності, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Факт залиття квартири, власником якої є позивач, з вини відповідача підтверджується актом від 21.03.2019 року, складеним комісією працівників ЛКП «Княже місто», яким встановлено, що залиття квартири АДРЕСА_4 сталося з квартири АДРЕСА_6 , що АДРЕСА_9 квартирою АДРЕСА_7 .

Зазначений акт на підставі статей 77, 78 ЦПК України є належним і допустимим доказом, чим спростовуються відповідні посилання відповідача.

Свою вину у завданні шкоди позивачу відповідач не спростував.

Разом з тим суд враховує, що висновок експерта є одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини відповідачем не спростовані.

Суд установив, що згідно висновку судового експерта Бобало Т.В. від 10.03.2019 року № 25/03/19 про проведення будівельно-технічної експертизи, вартість відновлювальних робіт, що нанесені залиттям квартири АДРЕСА_4 становить 15 821,00 грн., послуги експерта за виготовлення висновку становлять 7 000,00 грн., та 70,00 грн. касового збору.

За таких обставин, встановивши факт залиття квартири позивача, причину та розмір завданої шкоди майну, який підтверджений висновком експерта про вартість відновлювальних робіт з усунення наслідків залиття квартири, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, клопотання про проведення відповідних судових експертиз не заявляв та не надав інших доказів щодо розміру спричиненої позивачеві майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Що стосується вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд вважає, що у задоволені таких слід відмовити, з огляду на наступне.

Так, ОСОБА_1 оцінює моральну шкоду, спричинену йому залиттям квартири у розмірі 5 000 грн., мотивуючи тим, що діями ОСОБА_2 позивачу та членам сім`ї була спричинена моральна шкода, яка виразилася у тому, що внаслідок чергового затоплення та порушення звичного укладу життя вони були позбавлені звичного щоденного комфортного домашнього відпочинку, почувалися приниженими через те, що відповідач поводився зверхньо і непоступливо, відмовився вибачитися і добровільно відшкодувати завдану шкоду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» моральна шкода може полягати у порушені права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків.

Беручи до уваги, що позивачем не була належним чином аргументована вищезазначена сума моральної шкоди та не надано належних доказів для її підтвердження, суд вбачає за доцільне відмовити в стягненні моральної шкоди на користь ОСОБА_1

Щодо стягнення судових витрат.

Згідно п.10 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Оскільки позовні вимоги суд вважає за необхідне задовольнити частково, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір у сумі 768,4 гривень за позовні вимоги майнового характеру.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 263, ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) матеріальну шкоду розміром 22 891,00 грн. (двадцять дві тисячі вісімсот дев`яносто одна гривня 00 коп.), яка складається із 15 821,00 грн. вартість відновлювальних робіт, 7 000,00 грн. оплата за послуги експерта, 70,00 грн. касовий збір.

Стягнути ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Державної судової адміністрації України 768,4 грн. судового збору.

У задоволені позову в частині відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 6 листопада 2019 року.

Суддя І.Р.Волоско.