Провадження №2/760/7297/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Гак Г.М.

представника позивача - Стадного Д.С.

відповідача 2 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором про іпотечний кредит та інфляційні втрати.

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 листопада 2015 року позов Державної іпотечної установи був задоволений.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь Державної іпотечної установи 162 996 грн. 91 коп. заборгованості за договором про іпотечний кредит та 1 629 грн. 97 коп. судового збору.

20 грудня 2018 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою суду від 09 вересня 2019 року за заявою відповідачки ОСОБА_2 заочне рішення в справі було скасовано, справа призначена до судового розгляду.

Звертаючись до суду, позивач посилається на те, що 17 липня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит №2233/07/ДІУ-2578, за умовами якого їй був наданий кредит у розмірі 160 000, 00 гр. з терміном погашення до 16 липня 2037 року включно зі сплатою 12% річних.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 17 липня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений Договір поруки №1.

30 серпня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою був укладений Договір відступлення права вимоги №665, відповідно до якого банк передав право вимоги за договором про іпотечний кредит, договором поруки та іпотечним договором.

У зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, станом на 12 серпня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 162 996, 91 гр., з яких:

-153 256, 04 гр. - сума основного боргу;

-9 025, 47 гр. - відсотки за користування кредитом;

-500, 51 гр. - пеня за прострочення сплати кредитних коштів;

-214, 89 гр. - інфляційних втрат.

У зв`язку з викладеним та неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язань, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не з`являлася, про час розгляду справи повідомлялася належним чином у порядку, визначеному законом, про причини неявки суд до відома не ставила.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 19 Перехідних положень ЦПК України особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції».

Згідно зі ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Таким чином, суд вважає повідомлення відповідачки ОСОБА_1 про час розгляду справи належним.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Зазначила, що 09 лютого 2015 року між нею та позивачем була підписана Додаткова угода до Договору поруки №1 від 17 липня 2007 року, яка була погоджена з АТ Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно п.1 Додаткової угоди сторони дійшли згоди розірвати договір поруки №1 від 17 липня 2007 року.

Таким чином, вона не є поручителем за договором про іпотечний кредит №2233/07/ДІУ-2578.

Тобто на момент відкриття провадження у справі та на момент ухвалення рішення вона не була належним відповідачем, оскільки Договір поруки №1 від 17 липня 2007 року був розірваний 09 лютого 2015 року.

Враховуючи викладене, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов`язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 17 липня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит №2233/07/ДІУ-2578, за умовами якого відповідачці був наданий кредит у розмірі 160 000, 00 гр. строком до 16 липня 2037 року включно зі сплатою 12% річних.

Відповідно до п. 2.4 Договору позичальник зобов`язується щомісячно до 17 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладання цього Договору, здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки у складі щомісячних ануїтентних платежів, розмір кожного з яких за цим Договором складає 1 645, 78 гр. відповідно до Графіку погашення кредиту, шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань, на рахунок № НОМЕР_2, відкритий у кредитора, МФО 384889.

Позичальник доручає кредитору самостійно розподіляти кошти у порядку, визначеному п. 2.6 та іншими умовами цього Договору, з рахунку № НОМЕР_2 на погашення нарахованих відсотків та неустойки.

Позичальник зобов`язується здійснити останню сплату ануїтентного платежу, повністю повернути кредит та сплатити у повному обсязі відсотки за користуванням кредитом, не пізніше 16 червня 2037 року.

В забезпечення виконання боржником зобов`язань за укладеним кредитним договором між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір поруки №1 від 17 липня 2007 року.

/а. с. 10 - 29 /

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором станом на 12 серпня 2015 року виникла заборгованість в розмірі 162 996, 91 гр., з яких:

-153 256, 04 гр. - основна сума боргу;

-9 025, 47 гр. - відсотки за користування кредитом;

-500, 51 гр. - пеня за прострочення сплати кредитних коштів;

-214, 89 гр. - інфляційних втрат.

Зазначена сума заборгованості підтверджується доданим розрахунком заборгованості та випискою по рахунках, що містяться в матеріалах справи.

30 серпня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою укладений договір відступлення права вимоги №665, згідно якого банк передав позивачу всі права вимоги за договором про іпотечний кредит, договором поруки та іпотечним договором.

/ а.с. 9; 30 - 34 /

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідачка ОСОБА_1 тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 5.3.3 Договору про іпотечний кредит відповідачка зобобв`язана у разі порушення умов Договору про іпотечний кредит та/або Іпотечного договору на вимогу Кредитора достроково повернути кредит з одночасною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, штрафних санкцій.

Відповідно до п. 6.2 Договору про іпотечний кредит за порушення взятих на себе зобов`язань з поверненням суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, відповідачка зобов`ячалася сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми несплаченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року в справі № 6-2168цс15.

Враховуючи викладене вище, неналежне виконання відповідачкою ОСОБА_1 умов договору, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з неї заборгованості в приведеному в позові розмірі обґрунтованими.

Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині відповідачки ОСОБА_2 , виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 09 лютого 2015 року між сторонами була укладена Додаткова угода до Договору поруки № 1 від 17 липня 2007 року, за умовами якої сторони дійшли згоди розірвати договір поруки № 1 від 17 липня 2007 року, укладений між позичальником та поручителем.

/ а.с. 134 /

Відповідно до ч. 1 ст.. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначала, що на момент звернення позивачем до суду, її зобов`язання у зв`язку з укладенням вказаної угоди припинилися.

Заперечуючи проти приведених обставин, представник позивача посилався на те, що даної угоди в установі немає, особи, яка її підписала від імені установи, він не знає.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Представник позивача в судовому засіданні, заперечуючи укладення додаткової угоди та припинення поруки відповідачки ОСОБА_2 , приведених відповідачкою обставин та її укладення не спростував.

Крім того, з наданого відповідачкою екземпляра угоди вбачається, щ вона була підписана 3-ма сторонами: позивачем, банком та самою відповідачкою.

Та обставина, що позивач не може розшукати вказану угоду, не є підставою для сумнівів її укладення.

Крім того, заперечуючи проти її існування,представник позивача будь-яких дій, направлених на її розшук, не вживав, і з будь-якими клопотаннями до суду з цього приводу не звертався.

За таких обставин заперечення представника позивача в цій частині не можуть бути прийняті до уваги, а тому підстави для задоволення вимог позивача щодо відповідачки ОСОБА_2 відсутні.

Керуючись ст.ст. 3,15,16, ч.1 ст.512, 514,526,553, 554, ч.ч.1,2 ст.549,ч.2 ст.625, 651, 653, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 / адреса: АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 / на користь Державної іпотечної установи / 01133 м.Київ бул. Л.Українки, 34, / 153 256, 04 гр. заборгованості, 9 025, 47 гр. прострочених відсотків за користування кредитом, 500, 51 гр. пені за прострочення сплати кредиту, 214, 89 гр. інфляційних втрат та 1 629, 97 гр. судового збору.

В позові Державної іпотечної установи до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 листопада 2019 року.

Суддя Л .А. Шереметьєва