Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 367/6445/15-ц

провадження № 61-35662св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),

Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року у складі судді Вербової І. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі -

ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвала районного суду мотивована тим, що оскільки наведені в обґрунтування клопотання доводи не свідчать про наявність обставин, що унеможливлюють розгляд справи за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд не має правових підстав для задоволення цього клопотання та зупинення провадження у справі відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернуто до Оболонського районного суду м. Києва для виконання вимог частини другої

статті 293 ЦПК України 2004 року.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у статті 293 ЦПК України

2004 року визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду і до вказаного переліку ухвала про відмову у зупиненні провадження не входить. Тому судом першої інстанції помилково направлено цю справу до Апеляційного суду м. Києва для розгляду апеляційної скарги на ухвалу про відмову в зупиненні провадження у справі. Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про повернення справи до суду першої інстанції для виконання вимог частини другої статті 293 ЦПК України

2004 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,ОСОБА_1 , посилаючись порушення норм процесуального права, просила скасувати указану ухвалу та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції порушив її право на апеляційне оскарження, не взявши до уваги роз`яснення Конституційного Суду України щодо можливості апеляційного оскарження ухвал суду, якщо закон не містить прямої заборони на таке оскарження.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2017 року було відкрито касаційне провадження у зазначеній справі та витребувано з Оболонського районного суду м. Києва указану цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 10 червня 2019 року справу передано судді-доповідачеві.

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала справа за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 січня 2017 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року цивільну справу за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернуто до Оболонського районного суду м. Києва для виконання вимог частини другої

статті 293 ЦПК України 2004 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду апеляційної інстанції відповідає у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 293 ЦПК України 2004 року заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Згідно із пунктом 13 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.

Ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі не могла бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення. Тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду по суті спору.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 293 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій). Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Особливість ухвали про відмову у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі полягає у тому, що вона постановляється до ухвалення рішення суду по суті спору, а тому її можливо оскаржити в апеляційному порядку одночасно з оскарженням такого рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню (частина друга

статті 293 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи у судах першої й апеляційної інстанцій).

До подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц, провадження

№ 14-184цс18.

Зважаючи на те, що апеляційному оскарженню не підлягає ухвала про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про повернення справи до Оболонського районного суду м. Києва для виконання вимог частини другої статті 293 ЦПК України 2004 року.

Доводи касаційної скарги про те, що у рішеннях Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, від 28 квітня 2010 року

№ 12-рп/2010, від 08 липня 2010 року № 18-рп/2010 роз`яснено, що суди повинні застосовувати аналогічний підхід при вирішенні питання про прийняття до розгляду апеляційних скарг і щодо інших пунктів частини першої статті 293 ЦПК України, є необґрунтованими, оскільки у зазначених рішеннях надане офіційне тлумачення пунктів 2, 12, 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року.

За змістом частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, а тому вказане судове рішення відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович