Справа № 462/3029/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Ящук К.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Барбуляк Христина Миколаївна про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач 11.05.2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом будь-якого рухомого та нерухомого майна, прав та обов`язків після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 48 років помер його батько ОСОБА_5 , який проживав у Львові разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 Стверджує, що напередодні смерті його батько з дружиною перебували у м. Луцьк на 2-му Міжнародному фестивалі «Фронтера» і коли вони поверталися додому, а саме 19.11.2018 року, ОСОБА_5 стало погано, він блював кров`ю. Вказав, що відповідачка уже в той момент повинна була викликати швидку допомогу, однак навмисно цього не зробила. Як вбачається із карти виїзду швидкої медичної допомоги, яку 19.11.2018 року оформили медики Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», зазначено, що захворювання ОСОБА_5 почалося близько 11.00 год. 19.11.2018 року, а виклик бригади екстреної медичної допомоги відповідачка здійснила тільки о 14.39 год., тобто його батько страждав протягом трьох годин і 39 хвилин. В даній карті також зазначено, що попередній діагноз ОСОБА_5 раптова серцева смерть. Вважає, що смерті його батька можна було запобігти, якби ОСОБА_2 вчасно відреагувала і викликала медиків, так як ОСОБА_5 в цей момент перебував у безпорадному стані, а тому саме відповідачка відповідала за те, щоб якнайшвидше доставити його до медичного закладу для надання медичної допомоги. Позивач вважає, що ОСОБА_2 умисно не надавала допомогу його батьку та зволікала з викликом швидкої медичної допомоги, у зв`язку з тим, що мала намір якнайшвидше привласнити квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що відповідачка повинна бути усунена від права на спадкування, так як вона ухилялась від надання медичної допомоги ОСОБА_5 . Також зазначає, що ОСОБА_2 не сплачує комунальні послуги за утримання квартири, хоча постійно в ній проживає. Враховуючи зазначені обставини, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 29.05.2019 року по справі відкрито загальне позовне провадження

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічно наведеними в позовній заяві та додатково пояснив, що відповідачка, знаючи про те, що ОСОБА_5 хворіє на виразку шлунка повинна була відразу, а саме ще в 11.00 год. 19.11.2018 року, під час повернення з м. Луцька до м. Львова, коли він уже в перший раз блював кров`ю, звернутися з ним за медичною допомогою. Вважає, що зі сторони ОСОБА_2 було виражене зволікання у наданні необхідної медичної допомоги та виражена бездіяльність.

Відповідачка 18.06.2019 року подала до суду відзив на позовну заяву. В судовому засіданні проти задоволення позову заперечила та пояснила, що вона у 2016 році вона одружилась із ОСОБА_5 Вказала, що у 2018 році у нього відкрилась виразка шлунка, з приводу чого він перебував на стаціонарному лікуванні. Після цих захворювань ОСОБА_5 постійно відвідував сімейного лікаря, постійно здавав аналізи, слідкував за харчуванням. В листопаді 2018 року вони поїхали в м. Луцьк на фестиваль. На ранок 19.11.2018 року, коли вони вже їхали додому, біля 11.00 год. йому стало погано і по дорозі додому машина зупинилась, щоб він вийшов на вулицю і він вирвав. Автобус не завозив їх до лікарні, оскільки ОСОБА_5 сказав, що хоче просто якнайшвидше приїхати додому. В 12.00. год. вони приїхали додому до м. Львова і ОСОБА_5 захотів поспати, категорично відмовився від виклику медиків. Коли він уже вдруге блював кров`ю, вона уже не зважала на те, що він і надалі відмовлявся від виклику швидкої допомогу, відповідачка викликала лікарів. Як пізніше стало відомо, у нього стався крововилив в шлунок. По приїзді швидкої допомоги він помер. Це все відбулось дуже раптово і нею були прийняти всі необхідні міри для надання необхідної допомоги ОСОБА_5

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги заперечив в повному обсязі та пояснив, що зі сторони позивача не доведено жодними документальними доказами ту обставину, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані. В момент, коли ОСОБА_5 стало погано, він був при свідомості, він самостійно приймав рішення, усвідомлював значення своїх дій та міг повністю керувати ними. Їдучи з м. Луцьк до м. Львова ОСОБА_5 самостійно прийняв рішення не звертатись за медичною допомогою, він хотів приїхати додому та прийняти ліки. Після того, як вони повернулись додому і ОСОБА_2 побачила, що спадкодавцю не стає краще, вона самостійно викликала швидку допомогу, незважаючи на те, що ОСОБА_5 і надалі не бажав її викликати. Погіршення стану здоров`я, яке тривало лише три години не можна розцінювати як безпорадний стан, а покликання позивача на можливе отруєння ОСОБА_5 є лише припущенням, що не підтверджене жодними доказами. Щодо не сплати відповідачкою комунальних послуг зазначає, що законодавством не передбачено такої підстави для усунення від права на спадкування, як не оплата комунальних послуг, а тому в цілому даний позов є безпідставним та не обгрунтованим.

Приватний нотаріус Барбуляк Х.М. у судове засідання не з`явилася, проте подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, надавши копію спадкової справи /а.с.134/.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є рідним братом померлого. 19.11.2018 року йому подзвонила ОСОБА_2 та сказала, що вона з ОСОБА_5 їдуть додому і що ОСОБА_7 стало погано, він блював, тому вона попросила його нікуди не йти, а залишитись вдома. Коли вони приїхали, його брат скаржився, що погано себе почуває і хоче спати. Згодом братові стало погано, він вирвав кров`ю і ОСОБА_2 відразу викликала швидку допомогу. Коли приїхала швидка допомога через деякий час він помер.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що він працює лікарем-хірургом Клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова. Приблизно 1,5 року тому він був лікуючим лікарем ОСОБА_5 з приводу кишково-шлункової кровотечі, яка виникла на фоні цирозу печінки та синдрому ОСОБА_9 . Поряд з ОСОБА_5 завжди була дружина, яка здійснювала за ним догляд, купувала йому все необхідне, що не могла забезпечити лікарня. Після виписки з лікарні стан ОСОБА_5 був задовільний, за особистою консультацією після цього ОСОБА_5 до нього не звертався.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є лікарем-терапевтом. 19.11.2018 року, він працював лікарем невідкладних станів вищої категорії і був в складі бригади швидкої медичної допомоги, яка 19.11.2018 року приїжджала до ОСОБА_5 Саме він заповнював карту виїзду швидкої медичної допомоги, яка наявна в матеріалах справи. Під час самого виклику диспетчерська їм повідомила, що попередній діагноз пацієнта кишково-шлункова кровотеча і коли їхня бригада швидкої допомоги прибула на місце виклику, ознаки кишково-шлункової кровотечі підтвердились. ОСОБА_5 був при свідомості, говорив з ним, розповідав про поїздку до м. Луцька і поки його дружина збирала речі до лікарні, він почув хрипле дихання. ОСОБА_5 раптово втратив свідомість і його почали реанімувати, використовуючи дефібрилятор, однак хворий помер. Був встановлений діагноз раптова серцева смерть. Весь цей час біля нього була дружина.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали спадкової справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

П. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 № 7, роз`яснено, що правила абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 9/.

З 2016 року до дня смерті він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою - ОСОБА_2 .

Згідно довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» № 4167 від 10.12.2018 року станом на 29.12.2012 р. квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 /а.с.33/.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на квартиру загальною площею 94,20 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

28.11.2018 року приватним нотаріусом Барбуляк Х.М. була заведена спадкова справа, номер у спадковому реєстрі 63394969 /а.с. 15, 145/.

Із спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. звернулися: син ОСОБА_5 ОСОБА_4 , дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , та брат ОСОБА_5 ОСОБА_6

Син ОСОБА_5 ОСОБА_4 стверджує, що ОСОБА_2 повинна бути усунена від права на спадкування, так як вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцю, який перебував у безпорадному стані.

Згідно карти виїзду швидкої медичної допомоги №447 від 19.11.2019 року попередній діагноз ОСОБА_5 раптова серцева смерть /а.с.5/.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №994 Головної патологоанатомічної лабораторії Комунального закладу Львівської обласної ради «Львівське обласне патологоанатомічна лабораторія» від 20.11.2018 року смерть ОСОБА_5 настала вдома, згідно вказаної довідки основною причиною смерті зазначено цироз печінки /а.с.57/.

З відповіді Комунального некомерційного підприємства «3-я міська клінічна лікарня м. Львова» вбачається, що відповідно до записів в медичній карті амбулаторного хворого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 19.11.2016 р. по 19.11.2018 р., періодично звертався до лікарів поліклініки та сімейного лікаря. А саме 21.03.2017 року огляд хірурга: діагноз: забійна рана лівої брови. Гіпертонічний криз. Проведена первина обробка рани, дано рекомендації. 12.03.2018 року огляд сімейного лікаря: діагноз: госпітальна лівобічна нижньочасткова пневмонія. Цироз печінки. Синдром ОСОБА_13 -Вейса, активна фаза, ст. субкомпенсації. Скерований на стаціонарне лікування в терапевтичне відділення КМКЛШМД. 20.04.2018 року огляд сімейного лікаря: діагноз: лівобічна нижньочасткова пневмонія? Рекомендовано консультацію пульмонолога /а.с. 64/.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №6062 Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 28.02.2018 року пацієнт ОСОБА_14 був госпіталізований у 3-тє хірургічне відділення в ургентному порядку з підозрою на «Шлунково-кишкову кровотечу». Заключний діагноз: основний: Синдром ОСОБА_9 , ускладнення основного: анемія, супутній: цироз печінки, активна фаза, стадія субкомпенсації (Child B), ВРВС 1ст. 07.03.2018 року пацієнт у задовільному стані виписаний із стаціонару під подальше спостереження у сімейного лікаря та хірурга в поліклініці за місцем проживання /а.с.75/.

Оскільки безпорадність особи пов`язана саме зі станом її здоров`я, відповідно доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров`я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо.

Аналізуючи медичну карту амбулаторного хворого ОСОБА_5 , виписки з медичної карти стаціонарного хворого, результатів обстежень, лікарського свідоцтва про смерть №994 не вбачається, що ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані, а самі по собі пояснення про ці обставини зі сторони позивача не дають підстав вважати їх установленими /а.с. 65-83/. Крім того, наявність вказаних хвороб не свідчить про те, що внаслідок цих хвороб ОСОБА_5 перебував у безпорадному стані, тобто важко хворів та не міг самостійно, власними силами, фізично і матеріально забезпечувати (підтримувати) умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_10 спадкодавець ОСОБА_5 у день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 , був при повній свідомості, самостійно спікувався та приймав рішення, помер несподівано та раптово в результаті шлункової кровотечі, яка призвела до зупинки серця. Весь цей час біля нього була присутня ОСОБА_2 , яка зі своєї сторони надавала спадкодавцю всю необхідну допомогу. Відтак, вказаніі докази у справі спростовують твердження позивача про наявний безпорадній стан у ОСОБА_5 .

У відповідності до статтей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, зокрема оцінивши подану позивачем медичну документацію і покази свідків, дійшов до висновку про те, що ОСОБА_4 не надано належних, допустимих та безспірних доказів про перебування його батька у безпорадному стані через тяжку хворобу та потребу у сторонній допомозі, а також того, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухилялася від надання такої допомоги.

Суд дійшов висновку про те, що оскільки одночасне настання наведених вище обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності не підтверджено відповідними доказами, ОСОБА_2 , як спадкоємиця не може бути усунута від спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 .

Посилання позивача на той факт, що відповідачка не сплачує комунальні послуги не є підставою передбаченою ЦК України, для усунення її від права на спадкування.

Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що позивачем не доведено відповідними засобами доказування наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, а тому її вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 89, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223-1224 ЦК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 11 листопада 2019 року.

Суддя Постигач О.Б.