Ухвала

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 759/11913/16-ц

провадження № 22-ц/824/15029/2018

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Кравець В.А., перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 серпня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії та постанови заступника начальника Головного територіального управління юстиції з питань державної служби - начальника Управління державної виконавчої служби Чепурного Віталія Миколайовича, державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковчук Ілони Олегівни, начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сувала Михайла Степановича, головного державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Штойки Людмили Романівни, заінтересована особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва», -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії та постанови посадових осіб органу державної виконавчої служби.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 серпня 2019 року скаргу залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, 10 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк до 21 листопада 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу суду оригіналу квитанції про сплату судового збору.

На виконання вимог ухвали 04 листопада 2019 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, в якому останній зазначає, що 19 вересня 2019 року ОСОБА_1 був зареєстрований у Святошинській районній філії Київського міського центру зайнятості та отримав статус зареєстрованого безробітного, на підтвердження чого надав довідки від 29 жовтня 2019 року №5069 та від 01 листопада 2019 року №5103.

Окрім того, посилаючись на те, що станом на час звернення з апеляційною скаргою до суду єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 є допомога по безробіттю, розмір якої в три рази менший за прожитковий мінімум, зазначає, що вказані обставини не відповідають вимогам частини третьої статті 46 Конституції України та об`єктивно унеможливлюють сплату ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі.

Ураховуючи викладене, просить звільнити від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

За змістом частини першої статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій статті 136 ЦПК України, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Частино першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено випадки коли суд може звільнити особу від сплати судового збору, зокрема якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (пункт 111 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії» (Shishkovv. Russia).

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У доданих апелянтом до клопотання документах відсутні будь-які відомості щодо наявності у останнього рухомого та нерухомого майна, відкритих на його ім`я рахунків у банківських установах тощо.

Доводи ОСОБА_1 щодо неможливості сплати судового збору у зв`язку з його незадовільним майновим станом не підтверджені належними та допустимими доказами з огляду на наявність у матеріалах справи лише довідок з Пенсійного Фонду України, з яких убачається, що дохід ОСОБА_1 за 2018 рік склав 83 582,84 грн, за січень - вересень 2019 року - 82 425,59 грн, при цьому розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, складає 384,20 грн, та відсутність інших доказів, які б свідчили про незадовільний майновий стан скаржника, який би перешкоджав йому сплатити судовий збір.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, додані ОСОБА_1 докази, суд доходить висновку, що доводи, наведені апелянтом, не дають підстав для задоволення його клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки на їх підтвердження не надано належних доказів, а безпідставне звільнення від сплати судового збору є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливих судових процедур і рівності учасників судового процесу перед законом.

Інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року).

Ураховуючи наведене, заявлене ОСОБА_1 клопотання про звільнення від сплати судового збору не містить достатніх доводів, що відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» є підставою для звільнення від сплати судового збору, тому у задоволенні вказаного клопотання слід відмовити.

У статті 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою сплачується 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» убачається, що з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлено у розмірі 1 921,00 грн.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 29 травня 2018 року у справі №915/955/15, положення підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674-VІ стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом № 3674-VІ справляння судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Отже апелянту за подання апеляційної скарги на ухвалу суду необхідно сплати судовий збір у розмірі 384,20 грн. (1 921,00 грн.*0,2)на реквізити Київського апеляційного суду:

Отримувач коштівУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н/22030101 Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38050812 Банк отримувача Казначейство України (ЕАП) Код банку отримувача (МФО) 899998 Рахунок отримувачаUA080024 Код класифікації доходів бюджету 22030101 Адреса суду м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А
Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

З огляду на викладене, апелянту необхідно надіслати на адресу суду оригінал квитанції про сплату судового збору, який відповідатиме вищевказаним нормам закону.

Згідно з частиною другою статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, яка передбачає залишення позовної заяви (апеляційної скарги) без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків.

Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

За вказаних обставин, апелянту слід продовжити строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 185, 356, 357 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Продовжити ОСОБА_1 строк до 06 грудня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали, для надіслання на адресу суду оригіналу квитанції про сплату судового збору.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя В.А. Кравець