Постанова

Іменем України

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 455/1025/16-ц

провадження № 61-27951св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Сільськогосподарський кооператив по обслуговуванню населення «Тур`є», Виконавчий комітет Тур?ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Самбірське міжрайонне бюро технічної інвентаризації»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником останнього ОСОБА_6, на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2017 року в складі судді Казана І. С. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 року в складі колегії суддів: Савуляка Р. В., Бойко С. М., Мельничук О. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського кооперативу по обслуговуванню населення «Тур'є» (далі -

СГК «Тур'є»), Виконавчого комітету Тур'ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Самбірське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету, свідоцтва про право власності, рішення реєстратора та визнання права власності на майно.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ремонтна майстерня, що знаходиться по АДРЕСА_1 , є нежитловим приміщенням, побудованим за часів існування колгоспів в УРСР у 1960 році, та належало колишнім членам колгоспу «Верховина», які мали право на майнові паї.

29 лютого 2000 року Старосамбірською райдержадміністрацією Львівської області проведено державну реєстрацію юридичної особи - СКГ «Тур'є», який став правонаступником ССС «Верховина».

З моменту створення СГК «Тур`є» власники майна - пайовики Селянської спілки співвласників «Верховина» (далі - ССС «Верховина») вирішили передати своє нерухоме майно, зокрема й спірне нежитлове приміщення, підприємству з метою його продажу, тобто власники майна не передавали приміщення для набуття права власності СГК «Тур`є» на ремонтну майстерню, а лише передали право продажу цього приміщення для погашення боргів.

Таке рішення було прийняте в 2004 році при розгляді питання про надання спірного приміщення приватному підприємцю ОСОБА_1 в оренду з правом викупу, що і було зазначено в договорі оренди приміщення від 2004 року. Оскільки іншого шляху відчуження майна пайовиків як первинного оформлення права власності на СГК «Тур`є» з метою набуття права продажу майна на час прийняття рішення пайовиків не було, пайовики довірили провести процес реєстрації ремонтної майстерні ОСОБА_1 , який орендував дане приміщення ще з 2001 року, згідно з рішенням Загальних зборів пайовиків СКГ «Тур`є».

Саме пайовики, а не СГК «Тур`є» вирішили питання, що майно має бути продане саме приватному підприємцю ОСОБА_1 , а не іншій фізичній особі, приватному підприємцю чи юридичній особі.

Отже, приватний підприємець ОСОБА_1 за свої кошти формально здійснив державну реєстрацію ремонтної майстерні за СГК «Тур`є» і фактично здійснив оплату за оренду приміщення згідно з договором оренди від 2004 року.

Ці обставини підтверджують набуття права власності ПП ОСОБА_1 , яке підлягало реєстрації, проте для переоформлення права власності за ПП ОСОБА_1 державному реєстратору потрібно було надати довідку СГК «Тур`є» про зарахування коштів на рахунок товариства та підписаний між сторонами акт прийому-передачі приміщення, проте після оплати за приміщення директор СГК «Тур`є» відмовився видавати довідку та підписувати акт.

Оскільки приміщення знаходилось у користуванні ПП ОСОБА_1 ще з 2001 року, - з часу укладення першого договору оренди приміщення, то потреби передавати приміщення після його викупу не було.

Зважаючи на те, що у 2013 році ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність, то всі права на майно стали належати ОСОБА_1 як фізичній особі.

До сьогодні приміщення знаходиться у його володінні та користуванні. Вартість приміщення на день продажу становила 5 190,00 грн. СГК «Тур`є» факт оплати за майно ніколи не оспорював, прийняв кошти за ремонтну майстерню та ніколи не повідомляв, що ці кошти ним отримані безпідставно, крім того, до 2016 року не вимагав повернення майна. На переконання позивача це підтверджує добросовісність набуття ним права власності і користування об`єктом із 2001 року.

Разом з тим, 14 листопада 2016 року Виконавчий комітет Тур`ївської сільської ради прийняв рішення № 23 «Про з`ясування правомірності рішень», яким вирішено: «1. Відмінити рішення від 15 липня 2008 року №17 «Про оформлення права власності на нерухоме майно в с. Тур`є». Підстава: Інформація запрошених, що таке рішення не обговорювалося і не приймалося. 2. Відмінити рішення від 15 липня 2008 року №17/1 «Про оформлення права власності на нерухоме майно в с. Тур`є». Підстава: Інформація запрошених, що таке рішення не обговорювалося і не приймалося. 3.Відмінити рішення від 10 січня 2006 року № 2 «Про оформлення права власності на нерухоме майно в с. Тур`є» - ремонтна майстерня. Підстава: не вказана адреса, відсутня заява директора про оформлення права власності, або уповноваженої особи СГК «Тур`є», відсутні будь-які документи, в тому числі правовстановлюючі про підстави набуття права власності».

Вказуючи наведене, позивач, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати незаконним та скасувати:

рішення Виконавчого комітету Тур`ївської сільської ради від 10 січня 2006 року № 2 «Про оформлення права власності СГК «Тур`є»;

свідоцтво про право власності на нерухоме майно (ремонтну майстерню, площею 255,7 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 від 17 лютого 2006 року (Серія НОМЕР_1) за сільськогосподарським кооперативом по обслуговуванню населення « Тур`є »;

рішення реєстратора Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації від 22 лютого 2006 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно відповідно до вищевказаного Свідоцтва від 17 лютого 2006 року.

Також просив суд визнати за ним право власності на ремонтну майстерню площею 255, 7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що власником ремонтної майстерні у АДРЕСА_1 є СГК «Тур`є» і на жодних правових підставах ОСОБА_1 , у якого перебувало вказане майно лише в користуванні на підставі договору оренди, не може претендувати на нього. При цьому під час прийняття рішень про оформлення права власності на спірне приміщення за сільськогосподарським кооперативом по обслуговуванню населення «Тур'є» та її реєстрації, Виконавчий комітет Тур'ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області та Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації діяли в межах наданих законом повноважень, а тому відсутні підстави для визнання їх незаконними, а вказаними рішеннями не порушуються права та інтереси позивача.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність та законність рішення суду.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги та позиції інших учасників

У червні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу нарішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 року, в якій просить скасувати зазначені судові рішення, справу направити на новий розгляд, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що при винесенні рішень суди належним чином не проаналізували законність чи незаконність створення ССС «Верховина», її реорганізацію чи перереєстрацію у СГК «Тур`є», виділення частини пайового фонду 569 пайовиків для погашення боргів ССС «Верховина», факт не передачі майна його членам, ненадання членам майнових сертифікатів, визначення майна в рахунок погашення боргів ССС «Верховина». Кінцевою метою незаконної перереєстрації ССС «Верховина» у СГК «Тур'є» було набуття права розпоряджатися майном, яке належало 569 пайовикам одноособово в особі директора.

Крім того, посилається на те, що договір оренди з правом викупу від 2004 року зі сторони ПП ОСОБА_1 виконано, оскільки ним оплачена вартість орендованого майна, договір оренди припинив свою дію, а тому власником майна став орендар, тобто ПП ОСОБА_1 . При цьому зазначає, що нелогічним є висновок апеляційного суду про законність реалізації майна новому покупцеві - ПП ОСОБА_4 з огляду на те, що останній не приймав участі у справі.

У січні 2018 року представник СКГ «Тур'є» подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив скаргу відхилити, рішення судів залишити без змін.

У січні 2018 року представник Виконавчого комітету Тур`ївської сільської ради подав пояснення на касаційну скаргу, в якому підтримав подану заявником касаційну скаргу та просив рішення судів скасувати та направити справу на новий розгляд для встановлення фактичних обставин справи та залучення ОСОБА_4 до участі у справі.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).

За вимогами підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначену справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у зазначеній справі призначено повторний автоматизований розподіл.

Справу розподілено судді-доповідачу.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки їх ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Виклад фактичних обставин справи

Судом установлено, що ремонтна майстерня по АДРЕСА_1 - це нежитлове приміщення, яке побудоване за часів існування колгоспів УРСР у 1960 році, відповідно до Законів України «Про власність», «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ЦК УРСР та інших нормативно-правових актів України та належало колишнім членам ССС «Верховина».

У процесі реформування ССС «Верховина», згідно з рішенням загальних зборів від 02 квітня 1992 року (протокол № 2), прийнято Статут ССС «Верховина», який зареєстрований розпорядженням представника Президента України у Старосамбірському районі 20 серпня 1992 року за № 204.

29 лютого 2000 року Самбірською РДА Львівської області проведено державну реєстрацію юридичної особи - СГК «Тур'є», який став правонаступником ССС «Верховина».

01 листопада 2001 року між СГК «Тур`є» та ПП ОСОБА_1 укладений договір оренди ремонтної майстерні, який у подальшому пролонгувався.

10 березня 2004 року між сторонами укладений новий договір оренди приміщення майстерні на один рік, встановлено орендну плату у розмірі 1 200,00 грн на рік, а також зобов`язано орендаря провести роботу з підготовки документів для приватизації об`єкта нерухомості за СГК «Тур'є».

Рішенням Виконавчого комітету Тур`ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 10 січня 2006 року № 2 оформлено право власності на спірну ремонтну майстерню за СГК «Тур`є».

17 лютого 2006 року СГК «Тур`є» Виконавчим комітетом Тур`ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - ремонтну майстерню загальною площею 255,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 .

22 лютого 2006 року Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації зареєструвало за СГК «Тур`є» право власності на указане нерухоме майно.

Відповідно до мотивувальної частини постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 06 лютого 2009 року, Старосамбірським РВ ГУ МВСУ у Львівській області за результатами перевірки заяви директора СГК «Тур`є» про неправомірні дії ОСОБА_1 , після виготовлення технічної документації на приміщення ремонтної майстерні директор СГК «Тур`є» Герасим Б. М. запропонував ОСОБА_1 оплатити за неї приблизно 21 000,00 грн, на що останній відмовився.

Разом із тим, із червня 2006 року ПП ОСОБА_1 припинив сплачувати орендну плату, у зв`язку з чим наказом директора СГК «Тур`є» Герасимом Б. М. від 27 листопада 2006 року № 5 розірвано в односторонньому порядку з 01 грудня 2006 року договір оренди від 10 березня 2004 року, укладений між СГК «Тур`є» та ПП ОСОБА_1 .

Після розірвання в односторонньому порядку договору оренди з ПП ОСОБА_1 , СКГ «Тур`є» реалізувало спірне нежитлове приміщення ПП ОСОБА_4 за 20 936,00 грн, вказана сума згідно з касовими ордерами від 20 та 21 грудня 2006 року № № 8, 9 ОСОБА_4 сплачена на рахунок СГК «Тур`є».

Водночас 26 грудня 2006 року відповідно до платіжного доручення № 11 ПП ОСОБА_1 . також оплатив 14 329,94 грн за ту ж саму ремонтну майстерню

При цьому наказ директора СГК «Тур`є» від 27 листопада 2006 року про розірвання договору оренди позивачем не оспорюється та є чинним.

Із 17 лютого 2011 року ПП ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи наведене, ухвалюючи оскаржувані рішення, суди на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, з огляду на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, оскільки при вирішенні питання оформлення права власності на ремонтну майстерню загальною площею 255,7 кв. м за СГК «Тур`є» та його реєстрації Виконавчий комітет Тур`ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області та Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації діяли в межах наданих законом повноважень.

Крім того, під час ухвалення оскаржуваних рішень судами правильно встановлено відсутність порушення відповідачами, зокрема СГК «Тур`є» прав позивача, оскільки спірне нерухоме майно на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17 лютого 2006 року та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 22 лютого 2006 року є власністю СКГ «Тур`є», а позивач, звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання за ним права власності на вказане майно, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження у нього цього права.

Доводи касаційної скарги про те, що висновок апеляційного суду про законність реалізації майна новому покупцеві - ПП ОСОБА_4 є неправильним з огляду на те, що останній не приймав участі у справі, не заслуговують на увагу, оскільки встановлені обставини не впливають на правильність та законність оскаржуваних судових рішень з урахуванням того, що СГК «Тур`є» як власник спірного нерухомого майна має право розпоряджатися ним на власний розсуд відповідно до вимог чинного законодавствам України.

Інші доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції згідно зі статтею 400 ЦПК України.

Суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення судів відповідають нормам матеріального та процесуального права. Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судового рішення.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська