Справа № 303/7384/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Куштана Б.П.,

з участю секретаря - Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 січня 2019 року (головуючий суддя Монич В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Тетяни Володимирівни, приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Перести Яни Олександрівни про визнання недійсними договору факторингу та договору відступлення права вимоги за іпотечним договором, скасування рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, -

в с т а н о в и в :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Банк Форум», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Т.В., приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Перести Я.О., у якому просила:

1) визнати недійсним договір факторингу (реальна назва - про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги) від 06.10.2017, укладений між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 ;

2) визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, укладений 06.10.2017 між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 753;

3) скасувати рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер: 43023282 від 15.09.2018, 14:30:49, приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Переста Я.О.

Позов мотивовано тим, що між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 06.10.2017 було фактично укладено договір факторингу, але завуальовано назвою - договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Такий договір факторингу не відповідає вимогам законодавства України, оскільки у ОСОБА_2 відсутня генеральна ліцензія на здійснення валютних операцій, він не має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг; у договорі факторингу не визначено істотну умову - ціну; зазначала, що Великою Палатою Верховного суду у справі № 909/968/16 у постанові від 11.09.2018 наведено правову позицію щодо розмежування договору факторингу та договору відступлення права вимоги.

Посилаючись на дані обставини, та положення, зокрема, ст. 279 ЦПК України, просила задовольнити три заявлені нею вимоги.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21 січня 2019 у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, а також вказує, що споживачі звільняються від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 просив рішення місцевого суду залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, зокрема, апелянт ОСОБА_1 що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлень (а.с. 155). Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Зважаючи на те, що позиція ОСОБА_1 апеляційному суду відома, оскільки викладена у позовній заяві та у апеляційній скарзі, судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності апелянта та інших учасників справи, які не з?явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що відповідно до умов, укладених 22.02.2008 та 25.05.2010 між АКБ «Банк Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_1 кредитного договору № 0105/08/26-Z, а також Додаткового договору № 1 про внесення змін до кредитного договору, Банк надав позичальнику кредит в сумі 15000 дол. США, з процентною ставкою за коригування ним на рівні 13% річних, з кінцевим терміном їх повернення до 21.02.2018, а позичальник зобов`язалася щомісячно здійснювати погашення кредиту та процентів за його користування.

Додатковою угодою № 2 від 11.04.2011 до Кредитного договору банк та позичальник домовились внести зміни до Договору, зокрема, щодо здійснення позичальником повернення кредиту частинами згідно з Графіком погашення (Додаток № 1 до Додаткової угоди № 2 від 11.04.2011) на відкритий йому рахунок для погашення кредиту та процентів у відділенні банку.

Для забезпечення виконання зобов`язання за цим кредитним договором, між АКБ «Банк Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 укладено іпотечний договір від 22.02.2008 № 843, згідно умов якого в іпотеку банку передано квартиру у АДРЕСА_1 (а.с. 15-17).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 21.04.2015 у справі № 303/243/15-ц змінені позовні вимоги ПАТ «Банк Форум» до ОСОБА_1 про стягнення боргу було задоволено та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором від 22.02.2008 №0105/08/26-Z у розмірі 8143,72 доларів США, з яких: 897,92 доларів США - прострочена сума заборгованості, 6135,13 доларів США - поточна заборгованість, 496,11 доларів США - прострочена заборгованість по відсотках, 96,51 доларів США - поточна заборгованість по відсотках, 288,01 доларів США - пеня з розрахунку 0,2 %; 230,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 5000 грн. - штраф, та 1 908,88 грн. сплаченого судового збору.

Дане рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 20.10.2015 (а.с. 90-93).

На виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21.04.2015 видано виконавчий лист №2/303/502/15 від 13.11.2015.

Згідно договору №766-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 06.10.2017, який позивач вважає договором факторингу, ПАТ «Банк Форум» відступило ОСОБА_2 право вимоги за кредитним договором №0105/08/26-Z від 22.02.2008, укладеним між ПАТ «Банк Форум» і ОСОБА_1 , та за іпотечним договором від 22.02.2008 № 843 (а. с. 18-21). Вказаний договір було укладено за результатами електронних торгів (аукціону), оформлених відповідним протоколом (а.с. 83).

Також 06.10.2017 між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором від 22.02.2008 № 843, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 753 (а.с. 22).

ОСОБА_2 , як новий кредитор, у грудні 2017 року направив ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення (а.с.94).

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01 лютого 2018 року було проведено заміну стягувача у виконавчому листі № 2/303/502/15 (а.с.95).

10.09.2018 о 16:20:34 приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Перестою Я.О. було здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на передану в іпотеку квартиру у АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Підставою виникнення права власності приватним нотаріусом вказано договір про відступлення прав за іпотечним договором, який посвідчено 06.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Т.В. та зареєстровано в реєстрі за № 753.

Підставою внесення запису зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43023282 від 15.09.2018, 14:30:49, приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Переста Я.О.

Саме указане рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 43023282 від 15.09.2018, 14:30:49, просить скасувати позивач.

Великою Палатою Верховного Суду у справі № 909/968/16 у постанові від 11.09.2018 наведено наступну правову позицію щодо розмежування договору факторингу та договору відступлення права вимоги.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

У статті 1077 ЦК України зазначено, що, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року N 2121-III «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року N 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року N 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Таким чином, у Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу.

З аналізу статей 512 - 518 ЦК України можна зробити такий висновок щодо суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги: відповідно до статті 2 цього Кодексу учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа.

З частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України, статті 350 Господарського кодексу України та частини п`ятої статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність вбачається, що суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: клієнта, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), фактора, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України) та боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором.

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника.

При цесії право вимоги може бути передано як за плату, так і безоплатно. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правочин, якому не притаманні перелічені ознаки, є не договором факторингу, а правочином з відступлення права вимоги. Порушення вимог до форми, змісту, суб`єктного складу договору факторингу відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зумовлює його недійсність.

На відміну від правовідносин у справі № 909/968/16, що розглядалася Великою Палатою Верховного Суду, у справі, яка переглядається апеляційним судом, умови оспорюваних договорів відрізняються.

Так, у справі № 909/968/16 було встановлено, що у договорі про відступлення права вимоги за кредитним договором сторони підтвердили, що укладення цього договору засвідчує те, що до нового кредитора перейшли усі права, які виникли у первісного кредитора до боржника як до моменту укладення цього договору, так і права вимоги, які випливають з факту неналежного виконання боржником умов кредитного договору, в тому числі право на дострокове стягнення суми кредиту, процентів та інших пов`язаних з цим сум; будь-які інші вимоги згідно з генеральним та кредитним договорами.

Натомість у справі, що розглядається, у п. 2.2 договору №766-Ф про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 06.10.2017 права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора відповідно до цього Договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Як зазначено вище, на момент укладення оспорюваного договору існувало рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21.04.2015 у справі № 303/243/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором від 22.02.2008 №0105/08/26-Z у розмірі 8143,72 доларів США, на виконання якого було видано виконавчий лист. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01 лютого 2018 року було проведено заміну стягувача у цьому виконавчому листі, яка постановою Апеляційного суду Закарпатської області була залишена без змін (а.с.85-87).

Згідно умов оспорюваного договору до Нового кредитора не переходять права на нарахування процентів за користування Боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надані Банку відповідно до умов Основних договорів. Відповідно до п. 4.1 договору за відступлення прав вимоги Новий кредитор, до моменту набуття чинності Договором, сплачує Банку грошові кошти в сумі 62510 грн.

У пунктах 1.2, 1.3 договору №766-Ф сторони визнали, що жодне з положень цього договору, а також будь-які платежі, які здійснюватимуться на виконання цього договору, не вважаються та не можуть вважатися фінансуванням Банку Новим кредитором. Сторони цим безвідклично відмовляються від будь-яких своїх претензій, які можуть виникнути у майбутньому, стосовно правової природи цього договору. У даній справі договір №766-Ф укладено із фізичною особою, яка не має зобов`язань з надання з фінансових послуг, без права майбутньої грошової вимоги, без права нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами, а тому такий договір є договором відступлення права вимоги, а не факторингом.

У зв`язку з цим посилання позивача на відсутність у ОСОБА_2 ліцензії на здійснення фінансових послуг - є необґрунтованим.

У зв`язку із викладеним колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оспорювані договори укладені між відповідачами без порушення статті 516 ЦК України, не порушують прав Позивача та укладені з дотриманням статті 203 ЦК України, тому відсутні підстави для визнання його недійсним відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України.

Суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог про визнання недійсними оспорюваних договорів та, відповідно, у скасуванні державної реєстрації прав та обтяжень.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки справа підлягала розгляду в порядку загального позовного провадження, не можуть бути взятими до уваги з огляду на таке.

Статтею 274 ЦПК України визначено справи, що розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження, та частиною четвертою цієї статті визначено перелік справ, які не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження.

Справа, що розглядається, не відноситься до справ, визначених ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 21.12.2018 було призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження на 10.00 год. 21 січня 2019 року, без повідомлення сторін.

ОСОБА_2 було подано відзив на позовну заяву разом з пакетом документів щодо укладення оспорюваних договорів, в тому числі, проведення електронних торгів по лоту - «право вимоги за кредитним договором № 0105/08/26-2 від 22.02.2008» (а.с.46-93).

ОСОБА_1 зверталась до місцевого суду з клопотанням про розгляд справи в порядку загального провадження (а.с.42-43). Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 17.01.2019, враховуючи, що справа не відноситься до переліку справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження, таке клопотання позивача було залишено без задоволення (а.с.102).

Суд першої інстанції розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, що не суперечить положенням Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 21 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2019 року.

Головуюча: Судді: