Номер провадження: 22-ц/813/528/19
Номер справи місцевого суду: 497/1556/15-ц
Головуючий у першій інстанції Раца В. А.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участю: відповідачки ОСОБА_1 і її представника

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Ліпської Вікторії Анатоліївни на заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 21 вересня 2015 року (одноособово суддя Раца В.А.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

06.07.2015 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики, а саме: стягнення у солідарному порядку заборгованості у розмірі 108 150,00 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

26.12.2012 року відповідачі взяли у позивачки в борг 5 000 доларів США, на що видали розписку, відповідно до якої зобов`язались повернути борг до кінця квітня 2013 року, однак по закінченню зазначеного строку, борг не повертають, на її вимоги не реагують, ухиляються від повернення позики.

Посилаючись на те, що відповідачі мають перед нею невиконані боргові зобов`язання, позивачка просила про задоволення позову.

Представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, просив, у разі неявки відповідачів до суду, прийняти заочне рішення.

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 не приймали участі у судовому засіданні 21.09.2015 року.

Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 21.09.2015 року позов задоволено. Суд стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 заборгованість у сумі 108 150 гривень, а також судові витраи.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 18.11.2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Болградського районного суду від 21.09.2015 року залишено без задоволення (а.с.86).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 11.06.2018 року виправлено описку в рішенні суду від 21.09.2015 року щодо прізвища відповідачки ОСОБА_1 (а.с.177).

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

ОСОБА_1 не погодилась із заочним рішенням суду першої інстанції від 21.09.2015 року і в особі представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, справу направити на новий розгляд до Болградського районного суду Одеської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 зазначає:

Про розгляд справи в суді першої інстанції по суті, розгляд заяви про перегляд заочного рішення, суд належним чином ОСОБА_1 не повідомив, хоча у заяві про перегляд заочного рішення суду вона зазначила адресу, за якою мешкає зараз, що призвело до порушення її прав.

Рішення суду зазначає, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак це не відповідає дійсності, оскільки відповідачка не була повідомлена у спосіб, передбачений ст. 74 ЦПК України (що діяла до 15.12.2017 року) або за допомогою СМС.

Суд не взяв до уваги, що 29.09.2015 року до ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_1 про порушення кримінального провадження №0000672 за ст. 190 КК України відносно ОСОБА_3 , в якому ОСОБА_1 визнана потерпілою. На теперішній час триває слідство і працівники СВ Болградського ВП ГУНП витребували певну інформацію з даної справи.

Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області також відкрито кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 190 КК України і внесені відомості до ЄРДР за № 0000516.

Об`єктивно неможливо розглянути дану цивільну справу до вирішення питань у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000672.

Згідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Суд знехтував нормами матеріального та процесуального права й не надав відповідачці реалізувати своє право на справедливий розгляд судової справи.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення суду без змін, зазначаючи:

Відповідачка безпідставно зазначає, що суд першої інстанції не надав їй змоги пояснити та висловитися стосовно того, яким чином з`явилася розписка, оскільки позивачка телефонувала матері ОСОБА_1 і повідомляла про судове засідання, на що її мати відповідала, що ОСОБА_1 знає.

ОСОБА_1 посилається на ст. 1051 ЦК України, проте для застосування цієї норми немає підстав, адже 5 000 доларів США були передані відповідачам, що підтверджено змістом розписки.

Посилання відповідачки на відкриття кримінального провадження щодо ОСОБА_3 за ст. 190 КК України, в якому вона визнана потерпілою від дій ОСОБА_3 ніяким чином не звільняє її від тих зобов`язань, які ОСОБА_1 взяла на себе щодо повернення коштів у встановлений договором строк.

Ствердження, що неможливо об`єктивно розглянути дану цивільну справу до вирішення питання у кримінальному провадженні № 0000672 є необґрунтованими, оскільки доведення або не доведення того, що ОСОБА_3 скоїв відносно ОСОБА_1 кримінальне правопорушення не має значення для даної цивільної справи. Крім того, кримінальне провадження, про яке зазначає відповідачка, знаходиться на стадії досудового розслідування.

Відповідачка намагається уникнути своєї цивільної відповідальності, відтягує час, щоб сплив строк позовної давності. Звернення до поліції є спробою уникнути виконання своїх зобов`язань під приводом шахрайства, оскільки таке звернення мало місце вже після звернення позивачки із позовом до суду.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

26.12.2012 року відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 отримали від позивачки ОСОБА_2 у борг 5 000 доларів США про що видали розписку, у якій зобов`язались повернути борг до кінця квітня 2013 року (а.с.5,67).

Станом на 06.07.2015 року (час звернення позивачки із позовом до суду, а.с.2), відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_3 борг в розмірі 5 000 доларів США ОСОБА_2 не повернули.

Оригінал розписки пред`явлений позивачкою до суду і приєднаний до матеріалів справи (а.с.67).

Судом апеляційної інстанції встановлені нові обставини і досліджені нові докази.

29.09.2015 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась із заявою до Болградського РВ ГУ УМВС України в Одеській області про порушення кримінальної справи стосовно ОСОБА_3 , на підставі якої порушена кримінальна справа (а.с.85,87,124-126).

Між сторонами виникли правовідносини з договору позики, які регулюються нормами ЦК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачі отримали у позику від позивачки грошові кошти за розпискою від 26.12.2012 року й не повернули їх у строк до кінця 2013 року, а тому позов є доведеним (а.с.71,72).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Заочне рішення суду від 21.09.2015 року підлягає перегляду судом апеляційної інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_1 , оскільки відповідач ОСОБА_3 ,. у встановленому законом порядку, не звертався до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення суду.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ч.ч.1,2 ЦК України).

Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини (ст. 1051 ч.1 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами факт того, що відповідачка ОСОБА_1 26.12.2012 року отримала від позивачки ОСОБА_2 у борг 5 000 доларів США, які зобов`язалась повернути у строк до кінця квітня 2013 року (а.с.67).

Оскільки відповідачка грошові кошти, які отримала у грудні 2012 року, у встановлений договором строк, не повернула, із захистом порушеного права позивачка звернулась у липні 2015 року, тобто у встановлені законом строки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про захист порушеного права позивачки шляхом стягнення боргу з відповідачки ОСОБА_1

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи відповідачки ОСОБА_1 у скарзі про те, що: суд належним чином не сповістив її про розгляд справи в суді першої інстанції, оскільки суд не повідомив її у спосіб, передбачений ст. 74 ЦПК України (що діяла до 15.12.2017 року) або за допомогою СМС; суд не взяв до уваги, що 29.09.2015 року до ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_1 про порушення кримінального провадження №0000672 за ст. 190 КК України відносно ОСОБА_3 , в якому ОСОБА_1 визнана потерпілою; Усатівським ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області також відкрито кримінальне провадження № 0000516 за ч. 1 ст. 190 КК України відносно ОСОБА_3 ; об`єктивно неможливо розглянути дану цивільну справу до вирішення питань у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000672, - не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 була обізнана про наявність в суді першої інстанції справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, про що свідчить заява ОСОБА_1 від 10.08.2015 року до суду про відкладення попереднього розгляду даної справи (а.с.41,42).

Станом на час розгляду справи в суді першої інстанції (в період з липня 2015 року по вересень 2015 року), відповідачка ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку, була зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.12,165-167).

У засіданні колегії суддів відповідачка ОСОБА_1 також підтвердила, що станом на час розгляду справи в суді першої інстанції (липень-вересень 2015 року) вона була зареєстрована в с. Червоноармійське Болградського району Одеської області.

Суд першої інстанції сповіщав відповідачку ОСОБА_1 про розгляд справи 02.09.2015 року (а.с.48-50 і 21.09.2015 року (а.с.61,63,64) за місцем реєстрації, однак поштові сповіщення повернуті без вручення відповідачці з відміткою про те, що ОСОБА_1 не проживає за місцем реєстрації.

Відповідачка ОСОБА_1 пояснила колегії суддів, що дійсно, у період з липня по вересень 2015 року фактично не проживала за місцем реєстрації, оскільки виїхала до м. Одеси, де проживає до цього часу.

ОСОБА_1 , якій з серпня 2015 року беззаперечно було відомо про наявність в суді справи за позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, всупереч ст. 77 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції), не повідомила суд першої інстанції про зміну свого місця проживання або перебування.

Так, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться (ст. 77 ч.1 ЦПК України в редакції, чинній на час розгляду справи в суді першої інстанції).

Доводи про наявність кримінального провадження № 0000672 і кримінального провадження № 0000516 та неможливість розгляду даної справи до розгляду справи у порядку кримінального провадження № 0000672 не приймаються до уваги, оскільки у розумінні ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вчинення або невчинення ОСОБА_3 шахрайських дій стосовно відповідачки ОСОБА_1 , у даному випадку, не мають правового значення.

Доводи і аргументи позивачки щодо доведеності позовних вимог та законності заочного рішення суду прийняті до уваги і є підставою для залишення рішення суду в частині без змін.

Апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 не містить доводів стосовно неправильності стягнення судових витрат.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 порушила право позивачки через неналежне виконання зобов`язання з повернення грошових коштів за договором позики, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист порушеного права позивачки шляхом задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідачка не має права на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Болградського районного суду Одеської області від 21 вересня 2015 року у частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 108 150 гривень і судових витрат залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 08.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова