Справа № 341/634/18
Провадження № 22-ц/4808/14/19
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Бойчука Л.М.

з участю представника управління Державної казначейської служби у Галицькому районі Івано-Франківській області Гамуляк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі управління Державної казначейської служби у Галицькому районі Івано-Франківської області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Галицького об`єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області про відшкодування матеріальної шкоди, з апеляційною скаргою представника управління Державної казначейської служби у Галицькому районі Івано-Франківської області на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2018 року, ухвалене суддею Юсип І.М.,

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з Державного бюджету України на його користь 40 994,43 гривні завданої шкоди.

Заявлені вимоги обґрунтував тим, що як суддя у відставці з грудня 2016 року отримував у Галицькому об`єднаному управлінні пенсійного фонду України Івано-Франківської області щомісячне довічне грошове утримання. На підставі положення абзацу 1 підпункту 169.2.19 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України Пенсійний фонд України, як податковий агент щомісячно утримував з його щомісячного довічного грошового утримання податок з доходів фізичних осіб. За період з грудня 2016 року по лютий 2018 року включно, розмір утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору становить 40 994 грн. 43 коп.

Однак, рішенням від 27.02.2018 р. за № 1-р/2018 у справі за конституційним поданням сорока восьми народних депутати України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців 13, 14 пункту 32 розділу І Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзацу 1 підпункту 169.2.19 п.164.2. ст. 164 Податкового кодексу України (справа про оподаткування пенсій і щомісячного довічного грошового утримання) Конституційний Суд України ці положення Податкового кодексу України визнав неконституційними. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2018 року позов задоволено. Ухвалено стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання з відповідного рахунку Державної Казначейської служби України 40 994,43 гривні шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

На дане рішення представник управління Державної казначейської служби у Галицькому районі Івано-Франківської області подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що жодним нормативно-правовим документом не передбачено покладання відповідальності на УДСКУ в Галицькому районі Івано-Франківської області за дії інших органів. Відповідно до вимог матеріального права відповідачем по цій категорії справ є Державна казначейська служба України. Ця справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом спору є оскарження дій суб`єкта владних повноважень Галицького об`єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області щодо стягнення з пенсії позивача податку на доходи фізичних осіб. Положення абзацу 1 підпункту 169.2.19 п.164.2. ст. 164 Податкового кодексу України втратили чинність з 27.02.2018 р., тому тільки з цього моменту у відповідача відсутні підстави для проведення відповідних відрахувань з пенсії позивача. Однак, податки, стягнуті до моменту втрати чинності вказаними положеннями, не можуть бути повернуті, оскільки здійснювались на підставі чинних на той час положень закону, а ч.1 ст. 58 Конституції України передбачено, що закони не мають зворотної дії в часі. Суд вийшов за межі позовних вимог, самостійно змінивши предмет спору, оскільки в обґрунтування рішення послався на норми цивільного кодексу, що передбачають відшкодування збитків (упущеної вигоди), хоча позивач просив відшкодувати матеріальну шкоду.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 cічня 2019 року було задоволено клопотання представника управління Державної казначейської служби у Галицькому районі Івано-Франківської області про зупинення провадження. Зупинено провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи №686/6775/18 у подібних правовідносинах.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 жовтня 2019 року провадження у вищевказаній справі поновлено у зв`язку з усуненням обставин, що викликали його зупинення, оскільки Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 05.09.2019 року розглянуто зазначену вище справу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, вислухавши представника апелянта, яка доводи апеляційної скарги підтримала, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога судді у відставці про стягнення з держави Україна в особі управління Державної казначейської служби у Галицькому районі Івано-Франківської області шкоди у сумі 40 994,43 гривні, завданої позивачеві внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, чим позивачу завдало майнової шкоди у вигляді утриманого податку з доходів фізичних осіб.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №686/6775/18, до розгляду якої було зупинено провадження у цій справі, дійшов висновку, що спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц (провадження № 14-360цс18) та у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17 (провадження № 14-162 цс19), яка також стосується стягнення збитків з держави на користь судді у відставці у зв`язку із прийняттям неконституційного акту.

Згідно з частиною статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Указане залишилося поза увагою суду першої інстанції, який, не дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права, тому рішення суду першої інстанції необхідно скасувати, провадження у справі закрити, роз`яснивши позивачу право звернення із вказаним позовом у порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника управління Державної казначейської служби у Галицькому районі Івано-Франківської області задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 04 жовтня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі управління Державної казначейської служби у Галицькому районі Івано-Франківської області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Галицького об`єднаного управління пенсійного фонду України Івано-Франківської області про відшкодування матеріальної шкоди закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право на звернення до суду з вказаним позовом в порядку адміністративного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2019 року.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Л.В. Василишин

І.О. Максюта