Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 212/625/17-ц

провадження № 61-34153св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня

2017 року у складі судді Дехта Р. В. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2017 року у складі колегії суддів: Барильської А. П., Бондар Я. М., Зубакової В. П.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») про стягнення моральної шкоди, спричиненої смертю чоловіка від професійного захворювання.

Позовна заява мотивована тим, що її чоловік, ОСОБА_3 , у період

з 01 січня 1999 року по 02 квітня 2012 рік працював на шахті

ім. «Орджонікідзе» ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» підземним дробильником 4-5 розряду.

У результаті тривалої роботи в підземних умовах праці у її чоловіка було виявлено пиловий бронхіт, емфізему легень, нейросенсорну приглухуватість, а у 2006 році двосторонній плечолопатковий періартроз та деформуючий артроз, які були визнані професійним захворюванням.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_3 помер.

Відповідно до акта посмертної медичної експертизи по встановленню причинного зв`язку між смертю та профзахворюванням від 01 травня

2016 року, виданого комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 з професійним захворюванням.

Смертю її чоловіка їй завдано моральну шкоду, вона переносить моральні страждання та переживання, і буде переносити їх в майбутньому, у зв`язку з втратою рідної та близької людини.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» 640 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю її чоловіка.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, у зв`язку зі смертю чоловіка від професійного захворювання у розмірі 75 000 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач є дружиною померлого, тому вона має право на відшкодування моральної шкоди. Суд вважав, що у цьому випадку саме відповідач ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» повинен виплатити позивачці моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

З урахуванням положень частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи членам сім`ї померлого (у цьому випадку дружині померлого ОСОБА_3 ) відшкодовується

роботодавцем - відповідачем у справі ПрАТ «Центральний

гірничо-збагачувальний комбінат». За таких обставин, вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать законодавству.

Враховуючи ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, незворотність втрати, істотність вимушених змін у її житті, а також з урахуванням конкретних обставин у справі, і наслідків, що наступили, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, підлягає 75 000 грн, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які вона пережила та переносить, а в задоволенні іншої частини позову позивачу слід відмовити.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 вересня

2017 року апеляційну скаргу ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилено. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві, як дружині померлого

ОСОБА_3 , оскільки у зв`язку зі смертю чоловіка позивача від профзахворювання, вона переносить моральні страждання та переживання, у зв`язку зі смертю рідної людини.

Розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, яка втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» не повинно відповідати за шкоду, заподіяну іншим підприємством, оскільки цілісний майновий комплекс шахта

ім. Орджонікідзе належить ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на праві власності лише з 31 грудня 1998 року відповідно до договору оренди державного майна від 30 грудня 1998 року, а з 2001 року на підставі договору купівлі-продажу. Судом при ухваленні рішення у справі

№ 212/6987/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Криворізький залізнорудний комбінат» встановлена вина останнього у виникненні у чоловіка позивача професійного захворювання, тому ці обставини відповідно до пункту 3 статті 61 ЦПК України 2004 року не потребують доказуванню.

Крім того, ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» не погоджувався із розміром задоволених позовних вимог позивача, оскільки у матеріалах справи відсутні медичні документи, яким встановлено розлад здоров`я позивача, пов`язаного із порушенням її психологічного стану.

Відзив на касаційну скаргу до суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_3 у період з 01 січня 1999 року по 01 листопада 2001 року працював підземним дробильником на шахті «Орджонікідзе» відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», з 01 листопада 2001 року по 20 липня 2004 року дробильником на дробильній фабриці, з 20 липня 2004 року слюсарем-ремонтником дільниці теплоенергетичній цеху технічного енергозабезпечення. 02 квітня 2012 року ОСОБА_3 переведено до ТОВ «Екоспецінвест».

Згідно із висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК)

від 02 червня 2004 року ОСОБА_3 первинно встановлено 35 % втрати професійної працездатності із яких 20% по пиловому бронхіту, 15 % по нейросенсорній тугуватості (а. с. 14).

Відповідно до пункту 17 акта від 10 березня 2004 року № 3 розслідування професійного захворювання винними особами, які допустили порушення законодавства про працю України є керівники шахти ім. «Орджонікідзе» рудоуправління ім. Леніна виробничого об`єднання «Кривбасруда» та дробильної фабрики ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

При повторних переоглядах висновком МСЕК від 31 травня 2005 року

ОСОБА_3 було встановлено 40 % втрати професійної працездатності, із яких 20 % по пиловому бронхіту, 20 % по нейросенсорній туговухості,

26 березня 2007 року встановлено 65 % втрати професійної працездатності, із яких первинно 30 % по деформуючому артрозу, 20 % по хронічному обструктивному захворюванню легень, 15 % по тугувухості, та визнано інвалідом 3 групи на безстроковий термін (а. с. 14).

Згідно довідки МСЕК від 01 березня 2016 року, ОСОБА_3 було встановлено 85 % втрати професійної працездатності по хронічному обструктивному захворюванню легень, двосторонньому плечолопатковому періартрозу, приглухуватості та визнано інвалідом 2 групи на безстроковий термін (а. с. 15).

Відповідно до пункту 19 акта № 13 розслідування хронічного професійного захворювання встановлено, що винними особами, які допустили порушення законодавства про працю України є керівники шахти ім. «Орджонікідзе»

ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат», шахти ім. «Орджонікідзе», дробильної фабрики, ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»

(а. с. 10-12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04 травня 2016 року (а. с. 16)

Згідно із висновком експерта комунальний заклад «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» від 01 травня 2016 року № 861 встановлено причину смерті, а саме: хронічна легенево-серцева недостатність, легеневе серце, хронічний обструктивний бронхіт, емфізема легень, хронічне обструктивне захворювання легень (а. с. 18-20).

Відповідно до довідки про причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом Дніпропетровського обласного центру МСЕК від 16 травня 2016 року встановлено причинний зв`язок смерті ОСОБА_3 з професійним захворюванням (а. с. 17).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно із частиною другою статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно із статтею 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із статтею 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року

№ 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки

статтею 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та статтею 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Так, згідно частин першої, третьої статті 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачеві, як дружині померлого ОСОБА_3 , оскільки у зв`язку зі смертю чоловіка позивача від профзахворювання, вона переносить моральні страждання та переживання, у зв`язку зі смертю рідної людини.

Розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, яка втратила турботу та підтримку близької людини, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

Доводи касаційної скарги про те, що ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» не повинно відповідати за шкоду, заподіяну іншим підприємством, оскільки цілісний майновий комплекс шахта

ім. Орджонікідзе належить ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на праві власності лише з 31 грудня 1998 року відповідно до договору оренди державного майна є необґрунтованими, оскільки

ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» є правонаступником всіх прав та обов`язків шахти ім. Орджонікідзе.

Посилання в касаційній скарзі на невірне визначення судами розміру морального відшкодування є необґрунтованими, оскільки визначений судами розмір моральної шкоди відповідає вимогам розумності і справедливості та характеру моральних страждань ОСОБА_3 , яких вона зазнала у зв`язку зі смертю свого чоловіка внаслідок професійного захворювання.

Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин, що в силу вимог статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович