У Х В А Л А

24 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 522/9290/15-ц

Провадження № 14-653цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Ситнік О. М.,

суддів: Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевірила дотримання порядку передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду

цивільної справи за позовом першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління Держземагентства у м. Одесі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Буд» (далі - ТОВ «Бізнес Буд») про витребування майна та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку

за касаційною скаргою першого заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року у складі судді Нікітіної С. Й. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року у складі колегії суддів Кравця Ю. І., Калараша А. А., Гайворонського С. П. та

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року перший заступник прокурора м. Одеси звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив витребувати на користь територіальної громади в особі Одеської міської ради земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану на Французькому бульварі, 28/30 у м . Одесі , з незаконного володіння ТОВ «Бізнес Буд» та скасувати державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку серії ЯД № 786431 від 10 жовтня 2008 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 .

Позов мотивовано тим, що підстави для набуття ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку відсутні.

Оскільки ОСОБА_1 безпідставно отримав у власність земельну ділянку, то він не мав права її відчужувати ОСОБА_2 за договором дарування від 28 жовтня 2010 року, а та в свою чергу не мала права передавати її до установчого фонду ТОВ «Бізнес Буд», яке 31 травня 2014 року отримало свідоцтво про право власності.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року у задоволенні позову першого заступника прокурора м. Одеси відмовлено.

Суд першої інстанції керувався тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогою про визнання незаконним та скасування акта серії ЯД від 13 жовтня 2008 року № 786431, виданого ОСОБА_1 , на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, суд зазначив, що позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння є похідними від вимог про визнання незаконним та скасування державного акта, тому відмова в задоволенні первісних позовних вимог є підставою для відмови у задоволенні похідних позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради відхилено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції по суті вирішеного спору, зазначивши, що суд першої інстанції, з`ясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним доказам, зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судів.

У червні 2017 року заступник прокурора Одеської області подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким провадження у справі у частині позовних вимог Одеської міської ради до ТОВ «Бізнес Буд» про витребування з незаконного володіння спірної земельної ділянки - закрити, в іншій частині позовних вимог - ухвалити нове рішення про їх задоволення.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди попередніх інстанцій проігнорували висновок Верховного Суду України від 13 червня 2016 року, викладений у справі № 6-942цс16, про те, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

У запереченнях (відзиві) на касаційну скаргу ТОВ «Бізнес Буд» просило відмовити в задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, посилаючись на те, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ЦПК України викладено в новій редакції.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України в редакції цього Закону провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2019 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на частину шосту статті 403 ЦПК України у редакції, чинній на час постановлення зазначеної ухвали, якою було встановлено, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.

Ухвалу суду касаційної інстанції мотивовано тим, що касаційна скарга містить доводи про порушення судами правил предметної юрисдикції.

21 жовтня 2019 року зазначена справа надійшла до Великої Палати Верховного Суду.

Вивчивши матеріали касаційної скарги та мотиви, на підставі яких постановлено вказану ухвалу Першої судової палати Касаційного цивільного суду, Велика Палата Верховного Суду не знаходить підстав для прийняття справи до свого розгляду з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

На час вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про наявність підстав для прийняття до розгляду цієї справи набрав чинності Закон України від 02 жовтня 2019 року № 142-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підстав передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та щодо строків повернення справи». Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України у редакції цього Закону, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, зокрема, якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палаті, об'єднаній палаті), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Велика Палата Верховного Суду вже висловила правову позицію щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах.

Зокрема, у постанові від 01 жовтня 2019 року у справі № 911/2034/16 (провадження № 12-303гс18) Велика Палата Верховного Суду стосовно юрисдикційності спору зробила такі висновки.

Оскільки вимога про визнання недійсними наказів ГУ Держземагентства у Київській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність 48 фізичним особамне є нерозривно пов`язаною з іншими вимогами у цій справі, в тому числі з вимогою про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, такі вимоги можуть розглядатися в межах різних проваджень.

З огляду на характер правовідносин у цій справі, предмет спору та зясовані судами обставини справи Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про визнання недійсними наказів ГУ Держземагентства у Київській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність, ухвалених на користь 48 фізичних осіб.

Водночас в іншій частині висновки суду апеляційної інстанції є помилковими, оскільки, ухвалюючи постанову про закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції необґрунтовано послався на похідний характер інших позовних вимог (визнання недійсним наказу ГУ Держземагентства у Київській області про припинення права користування земельною ділянкою; визнання недійсними договорів іпотеки, укладених юридичними особами; витребування земельних ділянок на користь територіальної громади в особі міськради з незаконного володіння юридичних осіб). При цьому фактичною метою пред`явлення прокурором позову є витребування на користь міськради земельних ділянок вільними від обтяжень, а тому вимоги щодо оскарження договорів іпотеки та витребування землі є саме основними вимогами, а не похідними.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що ці позовні вимоги не є нерозривно пов`язаними з вимогою про визнання недійсними наказів ГУ Держземагентства у Київській області про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність 48 фізичним особам, не є похідними вимогами, а тому з огляду на суб`єктний склад та характер спірних правовідносин, їх необхідно розглядати в порядку господарського судочинства.

Крім цього, у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19) Велика Палата Верховного Судузробила такі висновки.

Вимога про скасування рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, ухваленого на користь фізичної особи, в якої з цього рішення виникли відповідні права та обов`язки, безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи, тому відповідний спір має розглядатися судом за правилами ЦПК України. Наведене відповідає висновкам, викладеним раніше Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №361/3009/16-ц, 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 485/1472/17, від 15 травня 2019 року у справі № 522/7636/14-ц, від 15 травня 2019 року у справі №469/1346/18, від 26 червня 2019 року у справі № 911/2258/18, відступати від яких немає правових підстав.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що власник з дотриманням вимог статті 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16.

Оскільки вимога про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність фізичній особі для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки не є ефективним способом захисту позивача у цій справі, зокрема задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння земельною ділянкою, то така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння. Тому такі вимоги не повинні розглядатися в межах одного провадження. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність зазначеного рішення сільради, без заявлення вимоги про визнання його недійсним, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване

За таких обставин Велика Палата Верховного Суду вважає, що справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Керуючись статтею 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу за позовом першого заступника прокурора м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Управління Держземагентства у м. Одесі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Буд» про витребування майна та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку за касаційною скаргою першого заступника прокурора Одеської області на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 травня 2017 року - повернути на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали до відома.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. М. Ситнік

Судді: Н. О. Антонюк О. Р. Кібенко

Т. О. Анцупова В. С. Князєв

С. В. Бакуліна Л. М. Лобойко

В. В. Британчук Н. П. Лященко

Ю. Л. Власов О. Б. Прокопенко

Д. А. Гудима Л. І. Рогач

В. І. Данішевська В. Ю. Уркевич

Ж. М. Єленіна О. Г. Яновська

О. С. Золотніков