Справа № 466/6564/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

за участю секретаря Шаповалової Ю.О.

справа №466/6564/14-ц, 2/466/32/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

16.09.2014 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до Шевченківського районного суду із позовною заявою про стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором №1301/0408/88-051 від 21.04.2008 в розмірі 278868,93 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21 квітня 2008 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №1301/0408/88-051, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 30000,00 доларів США, зобов`язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти. Також, для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору, 21 квітня 2008року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до якого останній виступає поручителем по даному зобов`язанню, що означає абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язання повністю як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо. Відповідачі не повернули банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатили нараховані відсотки, комісію на загальну суму 278868,93 грн.

В подальшому позивач не змінюючи предмету та підстав позову, неодноразово уточнював позовні вимоги (т.1 а.с.163-164, 237-238, т.2 а.с.2-3, 27) та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 , користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість в сумі 197410,51 грн.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 01.10.2014 відкрито провадження по справі та призначено попередній судовий розгляд (т.1 а.с.53).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13.10.2014 попереднє провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду (т.1 а.с.57).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 05.04.2016 дану позовну заяву залишено без розгляду (т.1 а.с.114).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08.08.2017р. ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 05.04.2016р. скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції ( т.1 а.с.143-145).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04.05.2018р. зупинено провадження по справі у зв`язку із смертю відповідача ОСОБА_2 (т.1 а.с.208).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12.02.2019р. провадження у справі відновлено (т.1 а.с.220).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26.06.2019р. залучено до участі у справі правонаступника померлої відповіда ОСОБА_2 її чоловіка ОСОБА_1 (т.1 а.с.250).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява, в якій зазначено, що вимога про стягнення основної суми боргу за кредитним договором реалізована шляхом процедури виконавчого провадження щодо примусового стягнення заборгованості за рішенням суду, а тому у задоволенні позов слід відмовити та просить суд розглядати справу у його відсутності (т.2 а.с.19).

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2008року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк», ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір № 1301/0408/88-051, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 30000,00 доларів США, зобов`язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Банк повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Факторинговою компаніє «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, згідно якого ПАТ «Сведбанк» відступив Факторинговій компанії «Вектор Плюс» право вимоги, яка належала банку.

28 листопада 2012 року між Факторинговою компаніє «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, згідно якого Факторингова компанія «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги, яке належить клієнту на підставі документації.

Також, для забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору, 21 квітня 2008року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладено договір поруки, відповідно до якого останній виступає поручителем по даному зобов`язанню, що означає абсолютне право кредитора вимагати виконання зобов`язання повністю як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Станом на 01.01.2016 відповідачі не повернули банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатили нараховані відсотки, у зв`язку із чим судом стягнуто солідарно з відповідачів в користь позивача ТОВ «Кредитні ініціативи» 554926,80 грн., з яких заборгованість за кредитом 377783,76 грн., заборгованість за відсотками 177143,04 грн.

Дані обставини також підтверджуються, рішенням Апеляційного суду Львівської області, яке набрало законної сили у цивільній справі №466/975/16-ц від 06 червня 2017 року за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (т.2 а.с.7-10).

Отже, керуючись ч. 5 ст. 82 ЦПК України суд приходить до висновку, що обставини встановлені рішенням суду від 06 червня 2017 року у цивільній справі №466/975/16-ц не підлягають доказуванню.

Разом з тим в ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.03.2018 року (т.1 а.с.203).

Згідно відповіді від 18.01.2019 року завідувача Третьої львівської державної нотаріальної контори повідомлено суд, що після смерті ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору звернувся чоловік померлої ОСОБА_1 (т.1 а.с.216).

Відповідно до ч.1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає у справі правонаступника відповідної сторони на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

У заяві про уточнення позовних вимог від 17.10.2019 представником позивача зазначено, що правонаступник померлої відповідачки ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед банком належним чином не виконував, а тому станом на дату смерті позичальниці 23.03.2018 року відповідно до норм ст. 625 ЦК України кредитором нараховано суму 28712,76 грн., що становить 3% річних на суму заборгованості встановленої згідно рішення суду по справі № 466/975/16-ц, та інфляційних витрат у сумі 168697,75 грн. розрахованих на суму заборгованості встановленої згідно рішення суду по справі № 466/975/16-ц, всього 197410, 51 грн.

За змістом ст. ст. 1216, 1218, 1219, 1281, 1282 ЦК України у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Відповідно до ст. ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного к спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем вимога щодо стягнення із відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 197410,51грн. підлягає до задоволення з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, яка встановлена рішенням суду від 06.06.2017 у цивільній справі №466/975/16-ц підлягає до задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2961,16грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247 ч.2, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04080, м. Київ, вул. В.Хвойки,21, МФО 300346, п/р НОМЕР_3 ) заборгованість в розмірі 197410,51 (сто дев`яносто сім тисяч чотириста десять гривень п`ятдесят одну коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (04080, м. Київ, вул. В.Хвойки,21, МФО 300346, п/р НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 2961,16 (дві тисячі дев`ятсот шістдесят одну гривню шістнадцять коп.)

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст судового рішення складено 04 листопада 2019року.

Суддя В. В. Свірідова