РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді - Сенаторова В.М.,

при секретарі - Явнюк К.Р.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціального захисту Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому з уточненням просив обов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою донькою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі способи участі: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10.00 год. до неділі 13.00 год., та протягом літніх та зимових канікул один тиждень для відпочинку та оздоровлення дитини.

В обґрунтування позову зазначає, що 08 квітня 2011 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 121.

Від цього шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року їх шлюб з ОСОБА_3 було розірвано.

Після того, як 28.07.2016 сторони розлучились, відповідач усілякими способами перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною. На неодноразові прохання надати можливість бачитися з донькою, проводити з нею вільний час, відповідач відмовляє.

Позивач завжди був гарним батьком і дуже сумує за своєю маленькою дитиною. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною спричинить шкоду доньці не існує. Крім того, дитині вже 7 років. Вона розуміє, що в неї є батько, якого вона зараз постійно не бачить. За часи спільного життя, позивач завжди був поруч з донькою, займався її вихованням, їздив з нею до моря. Зараз матеріально допомагає, купляє різні подарунки, іграшки, їжу для дитини, про що має квитанції. Своїми діями відповідач травмує дитячу психіку та діє всупереч інтересам дитини.

Створення перешкод відповідачкем спілкуванню батька із донькою порушує не тільки його права, як батька, а в першу чергу порушує права та суперечить інтересам дитини.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов до неї не визнала, просила у задоволенні відмовити, посилаючись на відсутність обгрунтованих підстав для цього. Повідомила, що перешкод у спілкуванні батька з дитиною ніколи не чинила, що позивач у судовому засіданні підтвердив та вказав, що подав позов на майбутнє.

Третя особа - Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціального захисту Харківської міської ради надало висновок, в якому враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне встановити порядок участі позивача у вихованні доньки. Крім того, надали заяву про розгляд справи без представника.

Суд, вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, тому до таких правовідносин слід застосувати положення Сімейного кодексу Українив частині, що регулюють питання особистих немайнових прав батьків щодо їх дитини.

8 квітня 2011 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 121, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від цього шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 липня 2016 року їх шлюб з ОСОБА_3 було розірвано.

Підставою звернення до суду стало те, що після припинення стосунків сторони не можуть дійти згоди щодо участі батька у вихованні доньки.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками та контакт з іншими родичами. Вказана стаття закріплює право на спілкування в широкому розумінні, яке включає в себе не тільки особисті зустрічі, але й спілкування по телефону, поштою, електронною поштою та іншими засобами зв`язку.

Згідно висновку Управління служб у справі дітей встановлений порядок участі батька у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши час: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10.00 год. до неділі 13.00 год.

Згідно з медичною довідкою головного лікаря КНП "Міська дитяча поліклініка №23" від 30.11.2018 №681, вихованням дівчинки та забезпеченням їй належного догляду, в т.ч. і під час хвороби, займається мати. Батько дитини поліклініку не відвідував, станом здоров`я доньки не цікавився.

Згідно довідки директора ХЛ №107 від 27.11.2018 №1098 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається у школі 1-ого класу та за час навчання зв`язок із класним керівником підтримує мама, ОСОБА_3 та бабуся, ОСОБА_5 .

У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Суд при розгляді справи також приймає до уваги практику рішень ЄСПЛ, а саме: справа «М.С. проти України», в якій зазначено, що безсумнівно, врахування того, що слугує найкращим інтересам дитини, має вирішальне значення в кожній справі такого типу (справа «Ельшольц проти Німеччини»); справа «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії, в якій зазначається, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси.

При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»).

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б стверджували про негативну поведінку відповідача, щодо перешкоджання останньої у спілкуванні батька з дитиною.

Суд вважає, що вже встановлений порядок спілкування батька з донькою відповідає інтересам дитини, не порушує права та інтереси матері та батька та можливості приймати участь у вихованні доньки, оскільки немає підстав вважати, що відповідач перешкоджає виконанню цього рішення, немає і підстав додатково встановлювати порядок спілкування донькою.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціального захисту Харківської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів.

Повний текст рішення складений 02 квітня 2019 року.

Суддя -