печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т. В.

при секретарі Ткаченко Ю.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Скороход В.С.

розглянув в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову посилався на те , що працював в структурі ПАТ «Укрзалізниця» з 10.09.2014 р. спочатку на посаді головного фахівця планово - економічного відділу Департаменту планування та контролю за закупівлями матеріально-технічних ресурсів, а з 05.12.2017 р. прийнятий за переведенням на посаду начальника відділу матеріально - технічного забезпечення Філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця». З 20.11.2018 р. по 17.12.2018 р. був на лікарняному, 18 грудня 2018р. вийшов на роботу, однак в.о. нач. Відділу управління персоналом та соціальних питань відмовилась отримувати лікарняні листки, а натомість надала для ознайомлення наказ (розпорядження) № 500/ос від 20.11.2018 р. про припинення трудового договору (контракту), згідно якого, ОСОБА_1 звільнено за п. З ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, на підставі наказу № ПК - 03/84 від 15.11.2018 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності, протокол оперативної наради від 20.11.2018 р. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки грубим чином порушує норми трудового законодавства, а саме п. З ст. 40, та ч. З ст. 40 КЗпП України. Звільнили не тільки під час перебування на лікарняному, що протирічить ч. З ст. 40 КЗпП України, також без згоди профспілкового комітету, не довели до мого відома наказ про моє звільнення, не відібрали пояснень, а також звільнили за п. З ст. 40 КЗпП України, з формулюванням - за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин, що є абсолютно незаконно, оскільки жодних доган за час роботи не отримував, підтвердження систематичного невиконання трудових обов`язків у відповідача відсутні.

Вважає дії ПАТ «Укрзалізниця» в особі Філії «Пасажирська компанія», а саме її директора ОСОБА_3 стосовно звільнення абсолютно протизаконними, та такими що грубо порушують норми діючого трудового законодавства, тому наказ № 500/ос від 20.11.2018 р. просить скасувати, як незаконний, поновити його на роботі з 18.12.18р. з виплатою середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, що передбачено ст. 235 КЗпП України.В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача проти позову заперечував, надав відзив. Вказував, що відповідно до п. 5.5. Положення про філію «Пасажирська компанія» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», затвердженого наказом Відповідача №054 від 27.01.2017р., керівник Філії на підставі довіреності і в межах своїх повноважень здійснює поточне керівництво і а управління діяльністю Філією, в тому числі приймає та звільняє працівників Філії згідно зі штатним розписом, застосовує заходи заохочення та/або притягнення до дисциплінарної та матеріальної відповідальності. Директором Філії ОСОБА_3 відповідно до його повноважень та на підставі довіреності від 26.10.2018 було прийнято наказ про застосування догани від 15.11.2018 та наказ про звільнення від 20.11.2018. Відповідно до протоколу наради від 02.10.2018 Позивачу поставлено завдання (п. 5.1. та п. 6 протоколу), а також встановлено терміни його виконання. Відповідно до протоколу наради від 14.11.2018 (п. 8.1.) поставлено завдання відділу кадрів відібрати пояснення у Позивача щодо невиконання завдань, поставлених на нараді від 02.10.2018, оскільки встановлено невиконання поставлених завдань.14.11.2018 Позивачем надано пояснення щодо невиконання протокольних завдань, якими визнано порушення завдання щодо ненадання посадових інструкцій працівників відділу МТЗ на затвердження керівнику Філії 15.11.2018 прийнято наказ №ПК - 03/84, яким Позивачу оголошено догану за порушення, які були встановлено на нараді 14.11.2018.

16.11.2018 складено акт про ознайомлення Позивача з наказом від 15.11.2018 і про його відмову від ознайомлення.

20.11.2018 Позивач присутній на нараді під головуванням керівника Філії і встановлюються, що відділом МТЗ не забезпечено матеріально - технічні ресурси для виробничих підрозділів Філії, зокрема станом на 19.11.2018 не підготовлена рознарядка на постачання вугілля в обсязі 7 тис. тон. Позивачу запропоновано надати відповідні пояснення щодо невиконання своїх трудових обов`язків. Позивач відмовився надати пояснення, про що складено відповідний акт.

20.11.2018 прийнято наказ про звільнення Позивача №500/0с за п. З ст. 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин.

20.11.2018 Позивач відмовився ознайомлюватись з наказом про звільнення і Відповідачем складено відповідний акт.

20.11. 2018 - Позивач покинув робоче місце біля 11 години, не повідомивши керівництво Філії.

21.11.2018 направлено Відповідачем лист від 20.11.2018 про необхідність прибуття до відділу кадрів Філії для отримання трудової книжки.

19.12.2018 у зв`язку із хворобою Позивача з 20.11.2018, про яку Відповідач дізнався лише 19.12.2018. Відповідач видає наказ №600/0с, відповідно до якого змінено дату звільнення Позивача на 18.12.2018 та направлено відповідне повідомлення.

01.03.2019 направлено повторне повідомлення про зміну дати звільнення.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 28.12.2019р. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до слідуючого.

Встановлено, що позивач працював в структурі ПАТ «Укрзалізниця» з 10.09.2014 р. на посаді головного фахівця планово - економічного відділу Департаменту планування та контролю за закупівлями матеріально-технічних ресурсів, а з 05.12.2017 р. прийнятий за переведенням на посаду начальника відділу матеріально - технічного забезпечення Філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця».

Наказом (розпорядження) № 500/ос від 20.11.2018 р. про припинення трудового договору (контракту), ОСОБА_1 звільнено за п. З ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин. Вказані підстави Наказ № ПК - 03/84 від 15.11.2018 р. про притягнення до дисциплінарної відповідальності, протокол оперативної наради від 20.11.2018 р.

Згідно наказу № ПК - 03/84 від 15.11.2019 р. ОСОБА_1 оголошено догану . В судовому засіданні позивач вказував що з даним наказом ніхто не ознайомлював,дізнався при наданні відзиву.

Представник відповідача в судовому засіданні вказував, що 20.11.2018 Позивач присутній на нараді під головуванням керівника Філії де обговорювалось , що відділом МТЗ не забезпечено матеріально - технічні ресурси для виробничих підрозділів Філії, зокрема станом на 19.11.2018 не підготовлена рознарядка на постачання вугілля в обсязі 7 тис. тон; Позивачу запропоновано надати відповідні пояснення щодо невиконання своїх трудових обов`язків;Позивач відмовився надати пояснення, про що складено відповідний акт.

Тому 20.11.2018 прийнято наказ про звільнення Позивача за п. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України за систематичне невиконання трудових обов`язків без поважних причин.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

За правилами ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Отже, для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідні такі умови: 1) належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; 2) невиконання трудових обов`язків повинно мати систематичний характер; 3) до працівника повинні були вже застосовуватись протягом року заходи дисциплінарного стягнення. У справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з`ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв`язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. При цьому при застосуванні п. 3 ст. 40 КЗпП України важливе значення має не кількість застосованих до працівника стягнень, а ступінь тяжкості проступку, заподіяна ним шкода та обставини, за яких вчинено правопорушення.

Оскільки звільнення з роботи у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення є заходом дисциплінарного стягнення, і такий захід має застосовуватися роботодавцем у чіткій відповідності до порядку застосування дисциплінарних стягнень, який передбачений ст.ст. 147-149 КЗпП України.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Згідно з положеннями ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст. 149 КЗпП України).

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді судами справ щодо накладення дисциплінарних стягнень судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для накладення стягнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст. ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховувались обставини, за яких вчинено проступок тощо.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів , судне встановив що мало місце порушення позивача, яке стало підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності за наказом від 20.11.2018р.року, адже за відсутності факту такого порушення наявність або відсутність попередніх заходів дисциплінарного стягнення значення не має.

Разом з тим, при вирішенні трудового спору за позовом слід врахувати факт відсутності систематичного невиконання без поважних причин посадових обов`язків .

Отже, при звільненні позивача відповідачем не було дотримано всіх умов, необхідних для розірвання трудового договору на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.

Позовні вимоги про скасування наказу про звільнення не підлягають задоволенню. Трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності регулюються законодавством про працю (ст. 3 КЗпП України). Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.Скасування наказу, яким був звільнений працівник, законодавством про працю не передбачено.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині поновлення його на роботі з 18.12.2018р.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. за N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», надалі за текстом Постанова № 100, вона застосовується, серед іншого, у випадках вимушеного прогулу. Відповідно до п. 2 Постанови № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату.

Таким чином, при визначенні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, середня заробітна плата ОСОБА_1 повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за жовтень, листопад 2018 року. Як вбачається з Довідки, наданої відповідачем АТ «Укрзалізниця», нарахована заробітна плата 22 020,41 грн. та 21 341,36 грн. середня заробітна плата за місць складала 21 680,89 грн..

З 18.12.2018 р. по 17.09.2019 р. заборгованість за час вимушеного прогулу становить 194 095,55 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 частково.

Відповідно до ст..141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню не сплачений позивачем судовий збір в розмірі 8 810 грн.

Керуючись ст. ст. 40, 41, 47, 139, 147, 149, 235 КЗпП України, ст. ст. 12, 13, 77, 79, 81, 263, 264, 27, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про скасування наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу матеріально - технічного забезпечення Філії «Пасажирська компанія» ПАТ «Укрзалізниця» з 18 грудня 2018 року.

Стягнути з АТ «Українська залізниця» (код за ЄДР 40075815) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 194 095,55 грн.

Рішення суду в частині поновлення на роботі , стягнення заробітної плати за місяць в розмірі 21 680,89 грн. підлягає негайному виконанню.

Стягнути з АТ «Українська залізниця» (код за ЄДР 40075815) на користь держави судовий збір у розмірі 8 810 грн.

В іншій частині відмовити.

Рішення можу бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня проголошення.

позивач: ОСОБА_1 : АДРЕСА_1

відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» : 03680, вул. Тверська,5, м. Київ

Суддя Остапчук Т.В.