Справа № 766/3859/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Литвиненко В.О.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Зеленіної С. М. ,

представника третьої особи: Ващук О.В . ,

третьої особи: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Херсонської міської ради, Управління комунальної власності Херсонської міської ради, треті особи: ОСОБА_4 , Управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , звернувся до суду з позовом до Херсонської міської ради, Управління комунальної власності треті особи: ОСОБА_4 , Управління обліку розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради про визнання права власності в порядку набувальної давності, посилаючись на те, що на даний час позивач ОСОБА_5 та його батько ОСОБА_4 проживають в квартирі АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок складається з двох квартир: №1 та №2 та розташовані на земельній ділянці площею 843 м.кв., за адресою: АДРЕСА_3 . Квартири мають спільні системи опалення, електропостачання, водопостачання та водовідведення, обладнанні єдиними приладами обліку. Зазначає, що відповідно до правовстановлюючих документів власником 1/6 та 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_4 . Позивач - ОСОБА_5 у кв. №2 зареєстрований та проживає з 2006 року, крім них в цьому будинку на даний час ніхто не проживає. Однак зазначає, що у вказаній квартирі №2 до 2010 року була зареєстрована та проживала ОСОБА_6 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, зі згоди якої він вселився до спірної квартири. Тому враховуючи, що позивач в квартирі АДРЕСА_1 з 2006 року постійно проживає, відкрито, безперервно, добросовісно, більше 10 років, володіє, і користується вказаним майном, просить визнати за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 приміщення якої згідно технічного паспорту складається з 2-х жилих кімнат та прибудови загальною площею 41,1 м.кв., житловою площею 29,7 кв.м. право власності.

У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав наполягав на її задоволені з підстав зазначених у позові.

Третя особа: ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення позову, та зазначив суду про той факт, що він та його син дійсно вже на протязі 10 років добросовісного, відкритого, безперервного володіють нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надали до суду наявні в матеріалах справи докази.

Представник третьої особи Управління комунальної власності Херсонської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги не визнала просила в задоволенні відмовити, оскільки позивачем та його представником не доведено та не надано жодних належних та допустимих доказів того, що позивач законно та безперервно користується спірним майном за адресою: АДРЕСА_6 , що є підставою для визнання за ним права власності на вказане приміщення за набувальною давністю, і що передбачено ст.344 ЦК України.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні відмовити, та зазначила, що позивачем не обґрунтовано та не доведено , що за ним має бути визнано право власності на спірне майно за набувальною давністю, оскільки з матеріалів справи вбачається що десятирічний строк набувальної давності на час звернення позивачем до суду не вийшов, не надано позивачем належних та допустимих доказів, що підтверджують факт використання , володіння та утримання зазначеної у позовній заяві квартири.

Представник третьої особи Управління обліку розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не сповістив.

Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно до статей 2, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя суд, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно(набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно до ч. 4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 9 постанови № 5 від 07 лютого 2014року «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Судом установлено що домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 складається з двох квартир за номерами № 1 та №2. ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_4 , а саме 1/6 частини (відповідно до договору дарування від 30.05.2008 року ОСОБА_7 безоплатно передала ОСОБА_4 ) та 1/3 частини (яку він прийняв у спадок після смерті ОСОБА_7 ).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованої 15.12.2017 року квартира АДРЕСА_1 у Державному реєстрі речових прва на нерухоме майно не значиться відомості про право власності відсутні, у Реєстрі заборон відчуження не значиться, в Реєстрі іпотек відомості відсутні.

Відповідно до будинкової книги, наявної в матеріалах справи (ар.спр.40-41) ОСОБА_5 значиться зареєстрованим за адресою АДРЕСА_6 з 17.05.2006 року. Позивач вселився до спірної квартири з 2006 року з дозволу ОСОБА_6 , яка була зареєстрована у спірній квартирі та постійно проживала, на правах користувача, що підтверджується вищевказаною будинковою книгою, а також листом відповіддю від 24.05.2007 року де зазначено, що вона є користувачем спірної квартири.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого Міським відділом РВЦС Головного управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 складається з 2-х житлових кімнат, прибудови, має загальну площу - 41,1 кв.м. жилу площу 29,7 кв.м.

Відповідно до квитанцій (ар.спр. 33-39) про оплату за комунальні послуги, вартість послуг за адресою: АДРЕСА_6 сплачено ОСОБА_7 а після її смерті ОСОБА_4 .

Отже, для застосування набувальної давності володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про те, що ОСОБА_5 , вселився до спірної квартири, з дозволу квартиронаймача, внаслідок чого отримав право постійного користування вказаним житлом, а не факт добросовісного володіння цією квартирою.

За таких обставин, передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на спірну квартиру за набувальною давністю немає.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справах, що не набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено, ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

А відповідно до судового рішення по справі №667/476215 судами вже було встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 , є територіальна громада в особі Херсонської міської ради.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачем до суду не надано належних і допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про те, що він безперервно, протягом не менш ніж десять років володіє, спірним нерухомим майном (сплачує комунальні послуги, робить ремонти) при цьому наявні в матеріалах справи докази, вказаний факт не підтверджують, тоді як згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статей 12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами.

На підставі викладеного, ст.ст. 344,355,368-372 ЦК України, керуючись ст.ст. 4-13, 76-79, 81, 258, 259, 263-265 ПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В здоровленні позову ОСОБА_5 до Херсонської міської ради, Управління комунальної власності Херсонської міської ради треті особи: ОСОБА_4 , Управління обліку розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Відповідно до Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, до для початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Суддя В.В. Прохоренко