Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 319/536/16-ц

провадження № 61-17259св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - ОСОБА_4,

третя особа - Куйбишевська державна нотаріальна контора,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником - ОСОБА_4 , на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27 вересня

2016 року у складі судді Мальованого В. О. та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 30 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Спас О. В., Бабак А. М.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до

ОСОБА_2 , третя особа - Куйбишевська державна нотаріальна контора, про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що 03 жовтня 2010 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 8,5532 га, яка знаходиться на території Шевченківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області строком на п`ять років. Відповідно до пункту 7 договору після закінчення строку його дії орендар має право поновити його на новий строк, якщо він належно виконував обов`язки відповідно до умов цього договору. Після закінчення строку дії договору, вона направила

лист-повідомлення ОСОБА_2 про заперечення щодо поновлення строку дії договору та з проханням повідомити дату та час повернення земельної ділянки, однак остання відмовилась повертати земельну ділянку, посилаючись на додаткову угоду до договору оренди від 19 листопада

2010 року. Зазначена додаткова угода від 19 листопада 2010 року з нею не була узгоджена та не підписувалась нею.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсною додаткову угоду від 19 листопада 2010 року до договору оренди земельної ділянки від 03 вересня 2010 року, укладеного між нею та ОСОБА_2 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав оренди земельної ділянки площею 8,5532 га, розташованої на території Шевченківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області

від 27 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсною додаткову угоду № 1 від 19 листопада 2010 року до договору оренди землі від 03 вересня 2010 року, укладену від імені

ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та зареєстровану 30 грудня 2015 року.

Скасовано рішення від 30 грудня 2015 року про державну реєстрацію прав оренди земельної ділянки площею 8,5532 га, розташованої на території Шевченківської сільської ради Більмацького району Запорізької області, кадастровий номер :05:001:0117. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення районного суду мотивовано тим, що додаткову угоду № 1 до договору оренди землі, укладену від імені ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , та зареєстровану 30 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 не укладала та не підписувала, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

При цьому суд першої інстанції послався на те, що згідно висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 26 серпня 2016 року № 307п «Підпис в графі «Орендодавець» від імені ОСОБА_1 в додатковій угоді №1 до договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 19 листопада 2010 року, виконаний не

ОСОБА_1 , а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_1 », а тому вважав доведеним ту обставину, що позивачка не укладала указану угоду та не підписувала її, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 листопада 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2016 року скасовано в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав оренди земельної ділянки, площею 8,5532 га, розташованої на території Шевченківської сільської ради Більмацького району Запорізької області і ухвалено в цієї частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В інший частині рішення суду залишено без зміни.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки указану додаткову угоду позивач не укладала та не підписувала, і це підтверджено указаним висновком експерта, тому обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про визнання указаної угоди недійсною.

Разом із тим суд апеляційної інстанції не погодився з висновками районного суду в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав оренди земельної ділянки площею 8,5532 га, розташованої на території Шевченківської сільської ради Більмацького району Запорізької області. При цьому виходив із того, що нотаріус Куйбишевської державної нотаріальної контори Дашевська А. О., яка проводила реєстраційні дії не є відповідачем у справі, а крім цього, визнання угоди недійсною є само по собі правовою підставою для скасування реєстрації вказаної угоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1

Касаційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено вимогу щодо диспозитивності, оскільки позивачем було заявлено позовні вимоги щодо земельної ділянки, яка за своїм кадастровим номером та площею є різною ніж земельна ділянка, яка указана у спірній додатковій угоді. Вказувала, що позивачкою було заявлено вимоги щодо земельної ділянки площею 7,9700 га, кадастровий номер :07:001:0113, та скасування рішення про державну реєстрацію прав оренди земельної ділянки індексний номер 26362549 від 23 листопада 2015 року, натомість згідно витягу, наданого нотаріусом Куйбишевської державної нотаріальної контори Дашевською А. О., номер запису про речове право є іншим -

№ 12862336, площа земельної ділянки 8,5532 га, кадастровий номер 232278000:05:001:0117, тому вважала, що суд першої інстанції фактично вирішив спір щодо іншої земельної ділянки. При цьому зазначала про порушення позовної давності, пред`явлення позовних вимог після того, як протягом п`яти років вона отримувала орендну плату після укладення спірної додаткової угоди до договору оренди. Також вважала, що при проведенні судової почеркознавчої експертизи були допущені порушення щодо отримання від позивача та направлення на експертизу оригіналів документів експерту.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 грудня 2016 року було відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано із Куйбишевського районного суду Запорізької області зазначену цивільну справу.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

У червні 2019 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Заперечення на касаційну скаргу

У лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення ОСОБА_1 на касаційну скаргу, у якому вона просила касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. При цьому посилалась на те, що відповідач не подавав заперечень та заяву про застосування позовної давності, тому ці доводи вважала необґрунтованими. Вказувала на те, що допущена нею помилка щодо неправильного зазначення площі спірної земельної ділянки та кадастрового номера у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію прав була виправлена нею та врахована судом, тому вона не свідчить про вихід суду за межі позовних вимог. У суді першої інстанції відповідачем не було заявлено заперечень щодо порядку проведення та результатів почеркознавчої експертизи, не заявлено клопотань щодо проведення повторної експертизи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 077521 від 27 липня 2009 року має у власності земельну ділянку площею 8,5532 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Шевченківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області (а. с. 13).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 03 вересня 2010 року уклали договір оренди землі, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Куйбишевському районі 19 листопада 2010 року за № 69. Згідно пункту 2.7 договору оренди землі від 03 вересня 2010 року, в оренду передається земельна ділянка площею 8,5532 га, договір укладено на 5 років (а. с 7-9).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 19 листопада 2010 року були внесені зміни до пунктів 2, 7, 9, 16 договору оренди землі від 03 вересня 2010 року за якими в оренду передається земельна ділянка площею

8,5532 га, кадастровий номер 232278000:05:001:0117. Земельна ділянка передається в оренду строком до 2022 року. Орендна плата складає

10 000 грн на рік. Цільове призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 31).

Згідно з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - вищевказана додаткова угода до договору оренди зареєстрована 30 грудня 2015 року, індексний номер рішення 27705638 (а. с. 16).

Згідно висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 26 серпня 2016 року № 307п «Підпис в графі «Орендодавець» від імені ОСОБА_1 в додатковій угоді

№ 1 до договору оренди земельної ділянки зареєстрованого 19 листопада 2010 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою, з наслідуванням підпису ОСОБА_1 »

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Касаційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Статтею 626 ЦК Українивизначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною восьмою статті 93 ЗК України встановлено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК Українипередача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається в письмовій формі.

Згідно частин третьої та четвертої статі 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно частини першої статті 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може

Відповідно до статті 18 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно частини першої статті 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Відповідно до частини другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно частини першої статті 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

З урахуванням наведеного та на підставі досліджених доказів, яким суди надали належну правову оцінку, суди дійшли вірного висновку про те, що оскільки указану додаткову угоду позивач не укладала та не підписувала, і це підтверджено указаним висновком експерта, тому обґрунтованими є позовні вимоги про визнання указаної угоди недійсною.

Доводи касаційної скарги про те, що суд першої інстанції фактично вирішив спір щодо іншої земельної ділянки спростовуються висновками судів, підтвердженими висновком судової почеркознавчої експертизи про те, що саме спірну додаткову угоду позивачка не підписувала, яку відповідач не спростував, та не посилався на те, що він просив про призначення додаткової експертизи, а тому суди обґрунтовано вважали заявлені в цій частині позовні вимоги про визнання саме указаної спірної додаткової угоди недійсною.

Посилання скарги про порушення позивачем позовної давності при пред`явленні зазначеного позову не узгоджуються з матеріалами справи, які не містять заяви відповідача про застосування позовної давності та з запереченнями позивача на касаційну скаргу про те, що відповідач ніяких заперечень проти позовних вимог не надавав та з заявою про застосування позовної давності до суду першої інстанції не звертався. Разом із тим, відповідно до частини четвертої статті 264 ЦК України, підставою для відмови у позові за спливом позовної давності є доведеність обставин про її сплив, та відповідна заява сторони у спорі про її застосування.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність рішення суду апеляційної інстанції не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні справи суд апеляційної інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, правильно застосували закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідили матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції рішення в нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану

представником - ОСОБА_4, залишити без задоволення.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2016 року в нескасованій при апеляційному перегляді частині та рішення Апеляційного суду Запорізької області від 30 листопада 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ф. Хопта

Є. В. Синельников

В. В. Шипович