ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/79/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: представника апелянта Гойди Т.С., представника третьої особи Федосєєвої Л. Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року (суддя Мазурок О.В.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про стягнення шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним,

в с т а н о в и в :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що як суддя у відставці Господарського суду Хмельницької області отримує в управлінні Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому, правонаступником якого внаслідок реорганізації є Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, щомісячне грошове утримання судді.

На підставі положення абзацу 1 підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України Пенсійним фондом України щомісячно було утримано із нарахованого їй грошового утримання судді податок з доходів фізичних осіб у розмірі 94 561,81 грн. та військовий збір у розмірі 8 362,79 грн., що за період з 1 березня 2015 року по 28 лютого 2018 року склало 102 924,60 грн.

Однак, як зазначала позивач, рішенням від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 у справі за конституційними поданнями 48 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців 13, 14, п. 32 розділу 1 ЗУ «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення абзацу 1 підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України Конституційний Суд України визнав неконституційним ці положення Податкового Кодексу України.

У зв`язку з цим позивач просила суд стягнути на її користь з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби в м. Хмельницькому 102 924,60 грн. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 102 924,60 грн. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Не погоджуючись з цим рішенням, управління ДКС України у м. Хмельницькому Хмельницької області в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Вважає вказане рішення необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що положення ст. 1175 ЦК України підлягають застосуванню тільки у випадках, коли нормативно-правовий акт органу державної влади визнається незаконним і скасовується. У випадках, коли закони чи інші нормативно-правові акти або їх окремі положення визнаються Конституційним Судом України неконституційними та у зв`язку з цим втрачають чинність, вказана норма застосуванню не підлягає. Відтак, на думку апелянта, позивач не має законного права вимагати повернення відрахованого податку з дати внесення змін до відповідних норм Податкового Кодексу України, оскільки саме в рішенні Конституційного Суду України передбачено, що дана норма втрачає чинність з моменту ухвалення даного рішення.

У скарзі також зазначено, що ДКС України лише виконує рішення суду про стягнення коштів з Державного бюджету України, а не відповідає за зобов`язаннями Держави або державних органів. Управління ДКС України у м. Хмельницькому Хмельницької області не вчинило жодних протиправних дій, які б могли призвести до порушення прав та інтересів позивача. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10 грудня 2018 року відкрито апеляційне провадження, ухвалою суду від 17 січня 2019 року провадження у даній справі зупинено до розгляду Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи №686/6775/18.

5 вересня 2019 року винесена постанова Верховним судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі №686/6775/18 за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області, третя особа без самостійних вимог Головне управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області про стягнення шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Апеляційне провадження у справі поновлено у зв`язку із усуненням обставин, що викликали його зупинення.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта та представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, провадження у даній справі закрити з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що предметом судового розгляду у даній справі є вимога судді у відставці про стягнення з держави Україна в особі управління Державної казначейської служби у місті Хмельницькому шкоди у сумі 102 924,60 грн., завданої позивачу внаслідок прийняття Верховною Радою України неконституційного закону щодо оподаткування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що завдало майнової шкоди у вигляді утриманого податку з доходів фізичних осіб. Як на підставу позову, позивач посилалась на положення статті 1175 ЦК України.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи.

За висновками суду першої інстанції норми абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу втратили чинність з 27 лютого 2018 року, з моменту прийняття Рішення Конституційного Суду України. Позивач недоотримала дохід у вигляді утриманого податку з пенсійних виплат.

Посилаючись на п.п. 4, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року, місцевий суд зазначив, що визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом списання грошових коштів з відповідного рахунку органом Казначейства, а тому стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, а не з рахунку Державної казначейської служби України в м. Хмельницькому, як просила позивач у позові, 102 924, 60 грн. шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Однак, з таким висновком не погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до частини 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватно-правових відносин.

Згідно п. п. 1, 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

Відповідно до пункту 7 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

За змістом пункту 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Законодавець урегулював питання, пов`язані з прийняттям (обранням, призначенням) громадян на публічну службу, її проходженням та звільненням з публічної служби (припиненням), спеціальними нормативно-правовими актами.

Спір виник після звільнення публічного службовця з посади, однак пов`язаний з вирішенням питань, які стосуються його діяльності на публічній службі, тому такий спір має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, незважаючи на те, що спірні правовідносини фактично виникли після припинення публічної служби.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 757/70264/17-ц (провадження № 14-360цс18) та у постанові від 05 червня 2019 року у справі № 686/23445/17 (провадження № 14-162 цс19), у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №686/6775/18, (провадження №61-42631 сво 18), яка стосується стягнення збитків з держави на користь судді у відставці у зв`язку із прийняттям неконституційного акту.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що провадження у справі необхідно закрити, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з частини 2 статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

За таких обставин слід зробити висновки, що судом першої інстанції помилково розглянуто дану справу в порядку цивільного судочинства, чим порушено норми процесуального права, відтак рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, внаслідок чого сплачений Держказначейством судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1543 грн. 87 коп. (платіжне доручення №326 від 3 грудня 2018 року) має бути відшкодований відповідачеві з державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 377, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 жовтня 2018 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області, третя особа на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, про стягнення шкоди, завданої законом, що визнаний неконституційним, - закрити.

Повідомити ОСОБА_1 про те, що справа підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відшкодувати з Державного бюджету України на користь управління Державної казначейської служби України у м. Хмельницькому Хмельницької області (місцезнаходження: 29001, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, буд. 56, ) 1543,87 грн. судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 4 листопада 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк