Постанова

Іменем України

23 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 194/986/15-ц

провадження № 61-25206св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Сімоненко В. М.,

суддів: Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Штелик С. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року у складі колегії суддів: Посунся Н. Є., Баранніка О. П., Пономарь З. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (далі - ТДВ «СТ «Домінанта») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовна заява мотивована тим, що 08 листопада 2014 року сталася ДТП за участю автомобілів Хюндай, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, та ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок якої його автомобілю було завдано механічних ушкоджень та спричинено матеріальну шкоду. Винним у вчиненні ДТП визнано водія ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована ТДВ «СТ «Домінанта» в особі Павлоградського відділення товариства з додатковою відповідальністю «СТ «Домінанта». Внаслідок ДТП йому була спричинена матеріальна шкода у розмірі 43 760,31 грн, яка складається з: 26 108,00 грн - вартість ремонтних робіт, 17 152,31 грн - втрата товарної вартості, 500,00 грн - витрати пов`язані з проведенням дослідження, з яких йому було відшкодовано страхувальником лише 8 536,66 грн. Загальна сума невідшкодованої шкоди становить 35 223,65 грн, яку він просив суд стягнути з відповідачів на його користь в рахунок відшкодування пошкоджень його автомобіля.

Короткий зміст судового рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наданий позивачем звіт від 02 березня 2015 року, складений на підставі заяви від ОСОБА_1 , тоді як позивачем в даній справі є ОСОБА_1 , таке ж саме прізвище зазначено і в ремонтних калькуляціях від 02 березня 2015 року. Вказаний звіт складений через чотири місяці після ДТП, коли курс євро на момент ДТП був іншим. Крім того, діючим законодавством не передбачено відшкодування шкоди в солідарному порядку.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року рішення Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 26 жовтня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17 152,31 грн - втрата товарної вартості та 500,00 грн - витрати на проведення дослідження.

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_1 17 571,34 грн - вартість матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 367,11 грн з кожного.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що матеріальна шкода позивачеві в повній мірі не відшкодована, ліміт відповідальності страховика не було вичерпано, оскільки ним позивачеві виплачено лише 8 536,66 грн, тому відповідно до норм статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 1194 ЦК України із страховика підлягає стягненню вартість матеріальної шкоди в сумі 17 571,34 грн (26 108, 00 грн - 8 536,66 грн), а з ОСОБА_2 втрати товарної вартості - 17 152,31 грн та витрати на проведення дослідження - 500 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховано, що 24 листопада 2014 року у присутності позивача був проведений огляд його автомобіля та складено звіт № 9888 від 05 грудня 2014 року про вартість матеріального збитку, завданого автомобілю, відповідно до якого його вартість становить 11 443,99, а матеріальний збиток без врахування ПДВ складає 9 536,66 грн. Не заперечуючи вказаний звіт, страховиком було виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 8 536,66 грн з урахуванням франшизи. Наданий позивачем звіт № 1015 про оцінку вартості матеріального збитку складений 02 березня 2014 року, тобто через чотири місяці після ДТП, є неналежним доказом, оскільки огляд автомобіля було проведено без його участі, і він не мав можливості його оспорити, оскільки на час звернення до суду з позовом автомобіль був відремонтований, тому проведення автотоварознавчої експертизи є неможливим.

Рішення апеляційного суду ТДВ «СТ «Домінанта» не оскаржено, тому підлягає перегляду лише в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

19 червня 2017 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно із статтею 388 ЦПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У червні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2019 року вказану справу призначено судді-доповідачеві Петрову Є. В.

15 жовтня 2019 року ухвалою Верховного Суду касаційна скарга призначена до розгляду.

Аргументи інших учасників справи

У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_1 зазначав, що доводи касаційної скарги є безпідставними, а рішення апеляційного суду законним і необґрунтованим. Крім того, доводи скарги про те, що відповідача не було запрошено на огляд автомобіля 24 листопада 2014 року спростовуються поштовим повідомленням надісланим на його адресу, яке було повернуто без вручення, оригінал якого додано до заперечень.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами установлено, що 18 листопада 2014 року о 07 годині 50 хвилин на вул. Дніпровській в м. Павлограді, напроти будинку № 543, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись в лівій смузі, не переконався, що це буде безпечно, і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, здійснив зіткнення з автомобілем Хюндай Санта Фе, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку в правій смузі руху, чим порушив вимоги пунку 10.1 Правил дорожнього руху, в результаті чого автомобіль Хюндай Санта Фе, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження.

Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2014 року у справі № 185/11497/14-п водія автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України (а. с. 20).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована за полісом № АІ/3260408 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ «СТ «Домінанта» в особі Павлоградського відділення товариства з додатковою відповідальністю «СТ «Домінанта», з 15 липня 2014 року до 14 липня 2015 року включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну встановлено у 50 000,00 грн, франшиза - 1 000,00 грн (а. с. 64).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентуються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(в редакції, чинній на час виникнення ДТП) (далі - Закон).

Відповідно до статті 3 Законуобов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Законупри настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У статті 29 вказаного Законузазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

За положеннями частини другої статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про страхове відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3260408 (а. с. 65-68).

Згідно звіту від 05 грудня 2014 року № 9888, складеного оцінювачем ОСОБА_4 , на замовлення ТДВ «СТ «Домінанта», матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу Хюндай Санта Фе, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження, складає 11 443,99 грн (з урахуванням ПДВ), 9 536,66 грн (без урахування ПДВ) (а. с. 69-74).

Вартість відновлювального ремонту згідно ремонтної калькуляції складає 11 443,99 грн з ПДВ (а. с. 75-77)

У грудні 2014 року позивач звернувся до ТДВ «СТ «Домінанта» із заявою про страхове відшкодування із зазначенням власних реквізитів для перерахунку страхового відшкодування (а. с. 121).

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

25 березня 2015 року ТДВ «СТ «Домінанта» на підставі звіту від 05 грудня 2014 року № 9888, з врахуванням положень статті 12 цього Закону та на підставі складеного страхового акту № 1201/821/ЦВ від 24 березня 2015 року (а. с. 122) було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 8 536,66 грн (з розрахунку: вартість відновлювального ремонту 11 443,99 грн - 1 907,33 грн ПДВ - 1 000,00 грн франшизи = 8 536,66 грн) (а.с. 21).

Разом з цим, ОСОБА_1 як на підставу позову посилався на звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 02 березня 2015 року № 1015, зробленого ФОП ОСОБА_5 , на його замовлення, згідно висновків якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Хюндай Санта Фе, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, становить 33 547,85 грн, втрата товарної вартості складає 17 152,31 грн, загальна сума збитку складає 50 700,16 грн (а. с. 22-28).

Ремонт автомобіля Хюндай Санта Фе, проведений ПП «АЕЛІТА», на підставі виставленого та оплаченого рахунку від 26 грудня 2014 року № 299 складає 26 108,00 грн (а. с. 48, 49), що підтверджується актом виконаних робіт № ПФ 00000009 від 20 січня 2015 року (а. с. 52).

Апеляційний суд, надавши оцінку поданим сторонами доказам відповідно до вимог статті 212 ЦПК України 2004 року, урахувавши наведені норми матеріального права та обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 17 152,31 грн - втрати товарної вартості автомобіля, 500,00 грн - витрати на проведення дослідження, які визначені у звіті про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 02 березня 2015 року № 1015.

Доводи касаційної скарги представника ОСОБА_2 , що звіт № 1015 про оцінку вартості матеріального збитку від 02 березня 2014 року є неналежним доказом, оскільки огляд автомобіля було проведено без його участі.

Крім того, як правильно встановлено апеляційним судом, відповідачем вказаний звіт не оспорювався.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки апеляційного суду, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки апеляційним судом повно та всебічно з`ясовано обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне й обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 рокув частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. М. Сімоненко

Судді: А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров

С. П. Штелик