Справа № 541/1084/19
Номер провадження 2/541/715/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31 жовтня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Городівського О.А.

за участю секретаря судових засідань - Пащенко Є.М.

представника позивача адвоката Яковенко Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання відповідача такими, що втратили право користування житловим приміщенням, установив:

22 травня 2019 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернулася ОСОБА_1 .

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаному будинку ОСОБА_3 рідний брат позивача - ОСОБА_2 , який не є співвласником вказаного нерухомого майна та не проживає в ньому з квітня 2005 року.

На даний час наявність реєстрації відповідача в будинку обмежує права позивача, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 28 травня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено перше судове засідання.

Ухвалою суду від 31.10.2019 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 є одноособовим власником квартири АДРЕСА_1 .

Право власності на спірне нерухоме майно посвідчується копіями свідоцтва про право на спадщину від 16.10.2015 року ( на 1/6 частка), договором дарування від 01.10.2017 року (1/3 частки) та договором дарування від 07.12.2017 року (на 1/2 частки) (а.с.7,9,11).

Речові права на відповідне майне зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.8,10,12).

Згідно з довідкою №06-27/3030 від 24.05.2019 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за вищевказаною адресою. (а.с.21).

Згідно довідки виданої комісією у складі: секретаря ради мікрорайону «Промисловий», голови будинкового комітету та члену будинкового комітету від 28.03.2019 року №30, відповідач не проживає у спірному житлі з 2005 року, особистих речей не виявлено (а.с.13).

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає у будинку протягом останніх чотирнадцяти років, то він, відповідно до ст. 72 ЖК України, втратив право на користування вищевказаним житловим приміщенням.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись своїм майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, а тому ОСОБА_2 необхідно визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Тому, в зв`язку із задоволенням позову, судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 405, 826 ЦК України, ч. 1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 4, 12, 259, 263, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені судові витрати в сумі 5768 грн. 40 коп.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 04.11.2019 року.

Суддя О.А. Городівський