ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 757/4111/15

провадження № 61-30873 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 , який діє на підставідовіреності в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року в складі судді Шевченко О. П. та на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 червня 2017 року в складі колегії суддів Заришняк Г. М., Андрієнко А. М., Мараєвої Н. Є.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 25 квітня 2007 року вона та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали кредитний договір № 014/0034/82/31355, відповідно до якого банк передав їй 310 000 доларів США кредиту з кінцевим терміном погашення 24 квітня 2017 року з оплатою 12,25 % річних за користування кредитними коштами.

Позивач вважає, що договір є незаконним, оскільки єдиним засобом платежу на території України є національна валюта, а використання іноземної валюти можливе лише за умови отримання одним із учасників такої операції індивідуальної ліцензії Національного Банку України, проте ні банк, ні позичальник такої ліцензії не отримували.

Просить визнати дії відповідача протиправними щодо надання кредиту їй, як резиденту України, в іноземній валюті заздалегідь для розрахунку цією валютою з іншими резидентами України на території України, визнати бездіяльність відповідача щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів та визнати недійним кредитний договір.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсним кредитного договору відмовлено.

Суд першої інстанції виходив із того, що відповідач мав банківську ліцензію на операції з валютними цінностями, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України, а сторони договору мали право визначити валюту кредиту в доларах США.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 19 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Печерського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2016 року залишено без змін.

Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2017 року представник позивачаподав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказане судове рішення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі представник позивача просить скасувати оскаржувані судові рішення як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Вважає, що кредитний договір укладений з порушенням чинного законодавства, оскільки передбачав надання кредиту в іноземній валюті на споживчі цілі, тобто для розрахунку цією валютою з іншими резидентами України, що порушує валютне законодавство України.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

Заперечення/відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Верховного Суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 25 квітня 2007 року ОСОБА_1 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», уклали кредитний договір № 014/0034/82/31355, відповідно до якого банк надав позивачу 310 000 доларів США кредиту на споживчі цілі з кінцевим терміном погашення 24 квітня 2017 року з оплатою 12,25 % річних за користування кредитом.

Позичальник зобов`язувалась отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісію згідно умов договору та тарифів кредитора, а також виконати інші обов`язки, визначені кредитним договором.

На момент укладення кредитного договору не існувало заборони ОСОБА_1 взяти кредитні кошти в іншій валюті або гривні. Згідно умов кредитного договору грошові кошти разом із нарахованими процентами та іншими платежами мають бути повернуті в тій самій валюті, в якій і одержані.

Позивач, погоджуючись укласти кредитний договір на умовах, визначених у ньому, була ознайомлена з умовами надання кредиту, вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, іншою інформацією згідно з вимогами законодавства. Вся надана їй інформація була зрозуміла та не потребувала додаткового тлумачення.

До підписання договору кредиту ОСОБА_1 ознайомилася з усіма умовами, на яких відповідач здійснює кредитування фізичних осіб, та загальною сукупною вартістю всіх витрат, пов`язаних з отриманням кредиту в банку, про що свідчить її підпис в кредитному договорі, й свідомо обрала умови кредитування, викладені в кредитному договорі.

При підписанні кредитного договору були дотримані за змістом та формою всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів.

Рішенням Тернопільского міськрайонного суду Тернопольської області від 20 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 355 600,68 доларів США заборгованості за кредитним договором від 25 квітня 2017 року № 014/0034/82/31355.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення в повній мірі відповідають зазначеним вимогам закону.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16.

Доводи касаційної скарги щодо введення в оману відповідача стосовно валюти повернення кредиту обґрунтовано спростовані апеляційним судом, який зазначив, що позичальник обрала валютою кредитування саме долари США та взяла на себе зобов`язання повернути кредит у тій самій валюті, в якій і одержала, частково їх виконувала.

Аргументи щодо протиправності укладення договору споживчого кредиту у доларах США є необґгрунтованими, оскільки на час укладення договору були відсутні будь-які заборони щодо укладення таких договорів у іноземній валюті.

Суди першої та апеляційної інстанцій обґгрунтовано дійшли висновку про правомірність укладеного договору та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1 ,залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 19 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: Н. О. Антоненко

В. І. Журавель

М. М. Русинчук