12.02.2019 227/5108/18
УХВАЛА

12 лютого 2019 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю

секретаря судового засідання: Овчинникової Ю.О.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року відкрито провадження в зазначеній справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Підготовче судове засідання було призначено на 12 лютого 2019 року о 10:30 год.

У призначений день сторони по справі, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Після відкриття провадження у справі, під час підготовчого судового розгляду встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України, в яких передбачено вимоги до позовної заяви та зазначено перелік документів, що додаються до позовної заяви.

Так, відповідно до ч.3 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачі у справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі, що узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16 та постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 61-1128св18, в яких зазначено, що середній заробіток це компенсація за порушені права, а не заробітна плата.

Крім того, з огляду на висновок Великої Палати Верховного Суду щодо судових витрат, який викладений у постанові від 30 січня 2019 року по справі 910/4518/16, за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку мають бути оплачені судовим збором.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у місячному розмірі 1921 грн.

Так, відповідно до п.п.1 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір справляється в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 2 ст. 6 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ "Про судовий збір" у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Визначаючи попередньо розмір судового збору, який підлягає сплаті позовних вимог майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, суд виходить з ціни позову, яка була зазначена позивачем в позовній заяві - 38784,30 грн., оскільки на день подання позовної заяви неможливо встановити його точну ціну.

Таким чином, підлягає попередньо сплаті судовий збір у розмірі 768,40 грн. (38784,30 грн.х1%=387,84 грн., але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 768,40 грн.)

За таких обставин суд приходить до висновку, що провадження у справі було відкрито за позовною заявою поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, у зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунені, позовну заява підлягає залишенню без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 189 -200, 175, 177, 257 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованої заробітної плати, компенсації за втрату частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без руху, надавши строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде залишена без розгляду.

Копію ухвали направити для відому представнику позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області Л.С. Мацишин