Справа № 752/5633/19
Провадження №: 2-о/752/301/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Хоменко В.С.

з участю секретаря - Павлюх П.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

19.03.2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Свої вимоги мотивувала тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі зареєстрований кривдник - ОСОБА_2 , з яким вона перебуває в офіційному шлюбі, проте, на даний час триває процес розірвання останнього.

За весь час перебування у шлюбі ОСОБА_2 вчиняв психологічне, фізичне насильство в сім`ї проти неї. Вказане не припиняється й досі, про що нею подано до поліції заяви № 0001767 від 03.03.2019 року та № 0002073 від 14.03.2019 року. Протягом багатьох років ОСОБА_2 повністю знищив її особисті речі, що призвело до неможливості перебування з ним в одній квартирі, образи і фізичне насилля щодо неї з боку останнього досі не припиняються

Крім того, 13.02.2018 року ОСОБА_2 зломав їй руку, за що його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 1732 КУпАП.

У зв`язку із хворобою доньки вона вимушена була деякий час бути відсутньою у м. Києві, проте, повернувшись, не змогла потрапити до власного житла - квартири АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 змінив замки.

Вважає, що до нього має бути застосована заборона проживання у квартирі АДРЕСА_1 протягом шести місяців, наближатися до цієї квартири ближче ніж 100 метрів та у будь-який спосіб контактувати з нею особисто чи через третіх осіб, а тому просила видати обмежувальний припис та заборонити строком на шість місяців перебувати ОСОБА_2 у місці спільного проживання з нею за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 03.04.2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено її розгляд на 08.04.2019 року (а.с. 31).

Судове засідання 08.04.2019 року не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, розгляд справи призначено на 16.04.2019 року (а.с. 33).

Судове засідання 16.04.2019 року не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді, розгляд справи призначено на 25.04.2019 року (а.с. 35).

В судовому засіданні 25.04.2019 року заявник та її представник заяву з поданими до неї доповненнями підтримали та просили її задовольнити. Зазначили, що все спільне життя з ОСОБА_2 , котрий має психічні захворювання, заявник потерпала від його насилля, проте, терпіла останнє через почуття до кривдника, заради дітей та збереження сім`ї. Вказали на те, що через дії ОСОБА_2 заявник позбавлена права користування власним майном - квартирою АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 та його представник заяву не визнали, вважаючи доводи заявниці надуманими. Вказали на те, що й сам ОСОБА_2 з боку заявника потерпає від проявів психологічного тиску, квартира АДРЕСА_1 придбана за його кошти, котрі він отримав від продажу нерухомості в Криму, та формально оформлена на заявника, іншого житла він не має, а тому позбавлення його права на житло є порушенням його конституційного права. Зазначили про те, що заявник є власником нерухомості у Криму, де і мешкає, а квартиру АДРЕСА_1 без згоди заінтересованої особи здавала в оренду, через що останній загалом деякий час мешкав в автомобілі.

Вислухавши пояснення заявника та її представника, заінтересовану особу та його представника, їх доводи та заперечення, допитавши свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і її вирішення її, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису визначений главою 13 розділу IV "Окреме провадження" ЦПК України.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3502 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Відповідно до ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктами 3, 6, 7, 8, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Судом встановлено та не заперечено учасниками справи, через що не потребує доказування в силу ст. 82 ЦПК України, що перша реєстрація шлюбу між заявником та заінтересованою особою мала місце 07.03.1981 року.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 14.02.2009 року між заявником та заінтересованою особою знову зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Залізничним відділом реєстрації актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції АР Крим зроблено відповідний актовий запис № 51 (а.с. 9).

13.02.2018 року заявник та заінтересована особа повінчались.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32324509 від 16.01.2015 року заявник ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16.01.2015 року, посвідченого ПН КМНО Падалкою Р.О. за реєстровим № 300 (а.с. 8).

З висновку Голосіївського УП ГУНП України у м. Києві від 06.03.2018 року за матеріалами, зареєстрованими в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за №№ 8634, 8644 від 13.02.2018 року вбачається, що 13.02.2018 року між заявником та заінтересованою особо за адресою: АДРЕСА_1 , виникла сімейна сварка, в ході якої ОСОБА_2 штовхнув ОСОБА_1 , і та, перечепившись за стілець, впала та зламала руку. ОСОБА_1 від написання будь-яких заяв відмовилась, просила лише провести профілактичну роботу з

ОСОБА_2.З останнім було проведено профілактичну роботу та складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 1732 КУпАП (а.с. 11).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.03.2018 року, котра набрала законної сили 26.03.2018 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП (а.с. 10).

Постановою від 23.04.2019 року ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 10001767 від 03.03.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, внесеного до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про погрози фізичною розправою з боку ОСОБА_2

25.01.2019 року ОСОБА_2 подано до Голосіївського УП ГУНП України у м. Києві заяву про загрози від ОСОБА_1

26.03.2019 року Голосіївське УП ГУНП України у м. Києві листом повідомило ОСОБА_2 про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДС за його заявою від 25.01.2019 року з огляду на цивільно-правовий характер виниклих між ним та ОСОБА_1 відносин з приводу спірних квартирних питань.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом прав спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкуватися з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч. 3 ст. ст. 26, п. 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону).

Наявність чи відсутність ризиків в поєднанні з доведеним фактом вчинення особою домашнього насильства є основною і фактично єдиною підставою для застосування чи не застосування обмежувального припису.

"Оцінка ризиків" та "наявність ризиків" - є основними обставинами, які повинні бути встановленні судом для ухвалення законного та обґрунтованого рішення в справах про видачу обмежувального припису.

У відповідності до ст. 3506 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" на строк від одного до шести місяців.

Згідно із загальним принципом цивільного судочинства - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В даному випадку, Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" чітко визначає, що обставинами на підставі яких може бути виданий обмежувальний припис є: ризики продовження скоєння домашнього насильства; ризики повторного вчинення домашнього насильства; ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків; ризики смерті постраждалої особи.

Дослідженням наданих заявником доказів не дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків щодо продовження домашнього насильства за місцем проживання.

Суд, здійснивши аналіз зібраних доказів та пояснення учасників справи, вбачає, що між останніми наявний спір щодо майна подружжя.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що заява про кримінальне правопорушення, подана заявником до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві від 03.03.2019 року, не містять доказів прийняття рішення по ній. Факти, які викладені в ній, не підтверджені будь-якими іншими доказами.

Сам факт подання заявником заяви про кримінальне правопорушення до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві та визнання її потерпілою, також не містить підтверджених в порядку, визначеному ст. ст. 76-81 ЦПК України, фактів, викладених в ній.

Крім того, свідок ОСОБА_3 , допитана в судовому засіданні за заявою ОСОБА_1 , показала суду про те, що знайома з ОСОБА_1 приблизно два роки. ОСОБА_2 останній раз бачила 13.02.2018 року під час його вінчання з ОСОБА_1 , з останньою бачилась приблизно раз на рік. Насильства зі сторони ОСОБА_2 не бачила.

Фрагменти листування між заявником та заінтересованою особою, на думку суду, вказують на наявність неприязних стосунків між подружжям, що виникли з приводу їх спільного майна.

За наданих заявником доказів та обґрунтування її заява підлягає відмові у задоволенні.

Так, суд не може позбавити ОСОБА_2 права на його проживання у квартирі, в якій він проживає, та яка перебуває у його спільній сумісній власності, тим самим позбавити його конституційного права на власність та житло, іншого житла він не має. Останнє не спростовано в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України.

Крім того, доказів про те, що дійсно обмежувальний припис необхідно видати саме на 6 місяців і необхідно встановити саме таку відстань для заборони ОСОБА_2 наближатися до місця спільного проживання з нею за адресою: АДРЕСА_1 , в розпорядження суду ОСОБА_1 також надано не було. Останніх не було здобуто й під час розгляду заяви.

Щодо обраного заявником іншого заходу обмежувального припису - у будь-який спосіб заборонити контактувати з нею особисто чи через третіх осіб, даний спосіб не конкретизований, а тому не зможе бути виконаним у порядку виконання рішення суду.

До того ж, слід звернути увагу на те, що підставою для звернення до суду з даною заявою, що ОСОБА_1 та її представником не було спростовано в судовому засіданні, а навпаки, звернуто увагу суду та неодноразово зауважено, послугував факт неможливості потрапити до квартири АДРЕСА_1 , і всі подальші дії ОСОБА_1 були пов`язані із вказаною подією.

На підставі вищевикладеного, Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", керуючись ст. ст. 3-13, 17, 43, 49, 76-82, 258, 263, 264, 265, 268, 273, 3501 - 3508, 352 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 13.05.2019 року.

Суддя В.С. Хоменко