Постанова

Іменем України

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 127/23185/17

провадження № 61-35102св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: виконавчий комітет Вінницької міської ради, ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2018 року у складі судді Федчишена С. А. та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року у складі колегії суддів: Медвецького С. К., Копаничук С. Г., Оніщука В. В.

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, ОСОБА_2 про визнання рішення протиправним, визнання недійсним свідоцтва про право власності на частку квартири та свідоцтва про право на спадщину на частку квартири.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 442 від 22 лютого 2011 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 . Квартира складається з трьох кімнат, площею 28,7 кв. м, 21,3 кв. м та 18,5 кв. м кожна. Кімнату площею 28,7 кв. м займав ОСОБА_3 , а вона займає кімнату житловою площею 18,5 кв. м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_3 . Після його смерті спадщину, до якої входить зазначена вище частка квартири, прийняв його син ОСОБА_2 .

Позивач вказала, що при оформленні права власності на частку спірної квартири в порядку приватизації, не були дотримані вимоги Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила визнати протиправним рішення виконкому № 442 від 22 лютого 2011 року про оформлення права приватної власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , яка складається з однієї кімнати, площею 28,7 кв. м; визнати недійсним свідоцтво від 22 лютого 2011 року на право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_3 ; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 22 серпня 2014 року на ім`я ОСОБА_2 , посвідчене державним нотаріусом Першої Вінницької державної нотаріальної контори Ширко О. В., зареєстроване в реєстрі № 1-1713 на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки обставини, які б могли свідчили про порушення порядку оформлення та реєстрації права власності на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 або порушення порядку оформлення спадщини щодо вказаної квартири, в ході розгляду справи судом не встановлені.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що доказів на підтвердження підстав для визнання недійсним рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 22 лютого 2011 року про оформлення права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 позивач суду не надала. Також позивач не надала належних та допустимих доказів, які б вказували на порушення порядку оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 на 2/5 частки спірної квартири. Суд апеляційної інстанції зазначив, що у разі порушення права користування житлом, в тому числі і доступу до інженерних мереж, такі правовідносини, за умови доведеності обставин, можуть бути врегульовані шляхом пред`явлення негаторного позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди надали неправильну оцінку доказам, дійшли необґрунтованих висновків про недоведеність позовних вимог. Заявник вважає, що при прийнятті 22 лютого 2011 року рішення про приватизацію виконавчий комітет Вінницької міської ради не мав технічного паспорту на квартиру, який відповідає дійсності, отже не врахував, що у будинку наявне пічне опалення. Судами не враховано обставини опломбування газопостачання печі опалення.

24 липня 2018 року (поза межами строку на касаційне оскарження) ОСОБА_1 подала пояснення до касаційної скарги, в яких вказує про фактичні обставини справи.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

20 червня 2018 року Верховним Судом відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.

У липні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_1 є квартиронаймачем частини квартири АДРЕСА_1 , займає кімнату житловою площею 18,5 кв. м.

Також у цій квартирі був зареєстрований та проживав ОСОБА_3 .

У січні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до виконкому Вінницької міської ради із заявою про оформлення передачі в приватну власність жилого приміщення. До заяви ОСОБА_3 додав довідку про склад сім`ї наймача, згідно якої в кімнаті, площею 28,7 кв. м, проживає він один.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 442 від 22 лютого 2011 року «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці» оформлено право приватної (спільної) власності на квартири з безоплатною передачею у власність громадян. Згідно пункту 1.30 вирішено частину квартири АДРЕСА_1 , що складається з однієї кімнати, загальною площею 28,7 кв. м, при нормі 31,0 кв. м, з відновною вартістю 5 грн 17 коп., з наданням житлових чеків на суму 0 грн 41 коп. згідно з розрахунком, передати ОСОБА_3 , який зареєстрований та проживає в цій квартирі з 1978 року.

22 лютого 2011 року ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право власності на житло на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 .

Згідно інвентаризаційної справи № 104190 на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , рішенням про державну реєстрації прав від 07 серпня 2011 року, виданим реєстратором Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» Левчук І. В., 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 з присвоєнням реєстраційного номера НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

З матеріалів спадкової справи № 436/13 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 слідує, що 04 квітня 2013 року ОСОБА_3 все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповів синові - ОСОБА_2 , який прийняв спадщину та 22 серпня 2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 , належних померлому ОСОБА_3 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог та доводів касаційної скарги ОСОБА_1 зазначала, що під час приватизації частини квартири не було враховано, що житло має пічне опалення, а доступ до димового каналу знаходиться у приватизованій частині квартири. 09 жовтня 2017 року представниками ПАТ «Вінницягаз» заборонено використовувати пічне опалення у зв`язку із недотримання правил безпеки.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» під приватизацією розуміється відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належні до них господарських споруд і приміщень підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду на користь громадян України.

Приватизація включає у себе комплекс способів та дій, які вчиняються громадянами, результатом яких є набуття ними права власності на приміщення державного житлового фонду і виникнення якого оформляється органом приватизації шляхом прийняття відповідного рішення та видачі свідоцтва.

На час проведення процедури приватизації частини спірної квартири діяло Положення про порядок передачі квартир (будинків, жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затверджене Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 16 вересня 2009 року № 396.

Пунктом 18 зазначеного Положення передбачено вичерпний перелік необхідних документів для проведення процедури приватизації, до якого включено: оформлена заява на приватизацію встановленого зразка; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі; документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири, жилих приміщень у гуртожитку.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, із урахуванням наведених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, належним чином оцінивши письмові докази дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачем порушення положень закону при проведення приватизації 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 , так само, як і порушення у зв`язку із проведеною приватизацією її прав та інтересів. Також ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження порушення порядку оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 на 2/5 частки квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2

Вирішення питань, пов`язаних з доступом до інженерних мереж у квартирі, забезпеченням опалення квартири, здійснення права на користування квартирою предметом розгляду у цій справі не було. Обставини, зазначені позивачем у касаційній скарзі, не свідчать про неправомірність рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 442 від 22 лютого 2011 року.

Ці та інші доводи касаційної скарги, які значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами компетенції суду касаційної інстанції, не свідчать про неправильне застосування судами норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2018 року та постанова Апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року є такими, що винесені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для їх скасування відсутні.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2018 року та постанову Апеляційного суду Вінницької області від 30 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович