Ухвала

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 302/1465/18

провадження № 61-19236ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 07 грудня 2018 року Міжгірським районним судом Закарпатської області за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 07 грудня 2018 року у справі № 302/1465/18 Міжгірським районним судом Закарпатської області, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 06 грудня 2018 року до їх повноліття.

Заява ОСОБА_1 мотивована тим, що його дружина ОСОБА_2 дітей не утримує і вони з нею не проживають, тому просить скасувати судовий наказ і відмовити у задоволенні заяви про стягнення з нього аліментів.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2019 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, а судовий наказ від 07 грудня 2018 року про стягнення аліментів - без змін.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відсутні нововиявлені обставини для перегляду судового наказу.

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням судами норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким скасувати судовий наказ і відмовити у стягненні аліментів.

Заявник зазначає, що при видачі судового наказу не перевірялися на предмет достовірності обставини, що мають значення для справи, а саме: чи в дійсності ОСОБА_2 проживає разом з дітьми, чи перебувають вони на утриманні та чи ухиляється він від свого обов`язку утримувати дітей. Вважає, що твердження суду про те, що він не надав доказів існування істотних обставин для справи, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі йому на час розгляду заяви про видачу судового наказу, не відповідають дійсності. ОСОБА_1 посилається на те, що ще до подання до суду заяви про видачу судового наказу ОСОБА_2 пішла з дому і з дітьми не проживала, що підтверджується наданими доказами і могло бути підтверджено показами свідків, однак суд першої інстанції відмовив йому у задоволенні клопотання про їх виклик. Їх діти знаходяться на його утриманні. У поданій ОСОБА_2 заяві були викладені недостовірні дані, які не були перевірені судами і які він не зміг спростувати в силу правової специфіки подання та розгляду заяв про видачу судових наказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частини восьмої статті 170 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статі 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу Vцього Кодексу.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як на нововиявлену обставину ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 у листопаді 2018 року знайшла собі коханця та разом із ним втекла з їхнього будинку, байдуже покинувши напризволяще їхніх дітей. На підтвердження цієї обставини надав копію акта-обстеження, складеного 10 січня 2019 рокудепутатом Негровецької сільської ради Міжгірського району Закарпатської області Сметан ою О. В., а також копію акта обстеження умов проживання, складеного 28 січня 2019 року службою у справах дітей Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області. Цими документами він стверджував факт непроживання ОСОБА_5 разом з їхніми дітьми та відсутність її за місцем проживання на час звернення до суду із заявою про видачу судового наказу.

Встановивши, що зазначеними документами, які складені після звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про видачу судового наказу, та якими лише зафіксовано відсутність її за місцем проживання, не підтверджується наявність істотних для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для перегляду судового наказу.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 не є позбавленою материнських прав і її вимога про стягнення аліментів на утримання дітей, які присуджено судом в мінімальних розмірах, ґрунтується на законі, тому доводи касаційної скарги є безпідставними.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника з їх змістом та особистого тлумачення ним норм права.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 01 лютого 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 23 вересня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, виданого 07 грудня 2018 року Міжгірським районним судом Закарпатської області за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко