Справа № 140/950/19
Провадження № 2/140/134/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.11.2019 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Путій З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові

цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Немирівського районного суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, вказавши в позові, що на праві приватної власності йому належить житловий будинок разом із господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право на спадщину за законом № 162 від 20.02.2019 року посвідченого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В належному йому житловому будинку зареєстрований його брат ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 близько двадцяти семи років за вище зазначеною адресою не проживає. Одружились у 1992 році, після проходження строкової служби добровільно обрав інше місце проживання у Воронезькій області Російської Федерації. З 1992 року він в будинку не проживає.

Він звертався до Ситковецької селищної ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2

19.02.2019 року одержав повідомлення Ситковецької селищної ради, що ОСОБА_2 зняти з реєстраційного обліку неможливо, так як відсутнє його особисте вільне волевиявлення.

Згідно довіреності, зареєстрованої в реєстрі за № 36/112-н/36-2018-1-1640 від 13.07.2018 року, посвідченої Черних Іриною Василівною , нотаріусом нотаріального округу м. Воронеж Воронежської області Російської Федерації, ОСОБА_2 являється громадянином Російської Федерації, а відомості про вибуття з громадянства відсутні.

Оскільки відповідач не має ніяких прав до його частини житлового будинку, ні як власник, ні як квартиронаймач, а тому добровільно обравши інше місце проживання відповідач втратив право користування належним йому житловим будинком.

У зв`язку з реєстрацією відповідача в його житловому будинку він має ряд незручностей та додаткових фінансових витрат по утриманню житлового будинку, а саме: не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що змушує його нести додаткові витрати та не має можливості розпоряджатися належним йому будинком.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Примакова В.В. в судове засідання не з`явилася, однак надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 в черговий раз не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання були повідомлені завчасно і належним чином, що підтверджується зворотними поштовими повідомленнями. Причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали. Відзив на позовну заяву не надали.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Оскільки, у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як він відповідає вимогам закону та підтверджується матеріалами справи, а саме: копією домової книги ( а. с. 5-6 ), копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2019 року ( а. с. 7 ), копією витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а. с. 9 ), копією довідки Ситковецької селищної ради від 19.02.2019 року за № 02.21.99 ( а. с. 10 ) та копією паспортних даних і копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ( а. с. 11 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню у тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

В судовому засіданні встановлено, що факт реєстрації місця проживання відповідача у належному позивачу житловому приміщенні порушує право позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю, в тому числі реалізації її майнових прав як власника будинку.

Статтею 41 Конституції Українита ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни.

Відповідно до ст. 167 ЖК України. Член сім`ї який вибув з житлового приміщення в будинку (квартири), що належить громадянинові, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно ст. 6 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відповідач протягом 10 днів з часу вибуття повинен був виписатися із будинку.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 . з 1992 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 71, 72, 150, 167 ЖК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , номер паспорта НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (жителя АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта не відомий) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування належним ОСОБА_1 на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 , з 1992 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.М.Алєксєєнко