Справа № 203/2998/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2010 року з нього на користь відповідачки ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Він регулярно сплачує аліменти на утримання сина. З період з липня 2018 року по липень 2019 року ним було сплачено аліменти в розмірі 194811 грн., що в середньому становить 16234 грн. 09.03.2019 року він одружився та ІНФОРМАЦІЯ_2 в нього народилась донька ОСОБА_4 В зв`язку з народженням дитини, його дружина знаходиться у декретній відпустці. Таким чином, на теперішній час дружина та донька знаходяться на його повному утриманні. Посилаючись на вказані обставини та норми ст.192 Сімейного кодексу України, позивач просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх в твердій грошовій сумі в розмірі 6354 грн., щомісяця.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка під час розгляду справи проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що аліменти були присуджені у передбаченому законом розмірі, їх розмір відповідає потребам дитини. Також заперечувала проти визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2010 року та виданого на його підставі виконавчого листа з позивача ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання їх дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно наданої позивачем довідки з місця роботи вбачається, що в період з липня 2018 року по липень 2019 року з його заробітку було утримано аліменти в розмірі 194811 грн., що в середньому становить 16234 грн. на місяць.

Також з матеріалів справи вбачається, що 09.03.2019 року позивач одружився із ОСОБА_5 та27 ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народилась донька ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.1-3 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому, ч.3 ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, може бути змінений за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.180 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Посилаючись на народження дитини, перебування в зв`язку з цим дружини у декретній відпустці та знаходження останніх на його повному утриманні, позивач відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України, просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх в твердій грошовій сумі в розмірі 6354 грн., щомісяця.

Тобто, одночасно просив зменшити розмір аліментів та змінити спосіб їх стягнення, визначивши їх не в частці від заробітку, а у твердій грошовій сумі.

Перевіряючи вказані доводи, суд враховує заперечення відповідачки щодо визначення аліментів в твердій грошовій сумі, наявність у позивача постійного місця роботи та заробітку, в зв`язку з чим не вбачає підстав для зміни способу стягнення аліментів і визначення їх у твердій грошовій сумі.

Також суд враховує, що розмір аліментів становить ј частку від заробітку позивача та останнім не наведено жодних належних обґрунтувань та доказів тому, що в зв`язку з народженням іншої дитини в нього суттєво змінився матеріальний стан та, що його доходів, за виключенням утриманих аліментів, не вистачає для забезпечення потреб його родини. При цьому, сам факт народження ще одної дитини не є підставою для автоматичного зменшення розміру аліментів.

Так, Верховний Суд в постанові від 09.08.2018 року по справі №640/10064/16-ц прийшов до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки позивач не надав доказів, які б свідчили про погіршення його матеріального становища. Визначений рішенням суду розмір аліментів відповідає вимогам Сімейного кодексу, а його зменшення в зв`язку з тим, що на утриманні позивача знаходяться інші діти та дружина без підтвердження погіршення його матеріального стану, буде протирічити інтересам дитини.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за необґрунтованістю та недоведеністю їх належними доказами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід покласти на останнього.

Керуючись ст.ст.141,180,181,182,183,184,192 СК України, ст.ст.2,4,5,10,11,12,42,43,76-81,141,258, 259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07 листопада 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак