Справа № 359/3247/18
№ 2/359/346/2019
РІШЕННЯ

іменем України

10 жовтня 2019 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Степаненко А.О.,

за участі представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2. ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Гірська сільська рада Бориспільського району Київської області, приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Меленна Тетяна Костянтинівна, Головне територіальне управління юстиції у Київській області, про визнання майна, що є об`єктом права, спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину майна, яке є спільною власністю, визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

26.04.2018 позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд:

- визнати спільним майном подружжя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0811 га, кадастровий номер :01:014:0069, у зв`язку зі суттєвим збільшенням їх вартості;

-визнати за позивачем право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами та на Ѕ частину земельної ділянки площею 0,0811 га, кадастровий номер :01:014:0069, розташовані по АДРЕСА_1 , як на її частку в спільній сумісній власності подружжя після смерті її чоловіка - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами та на 1 / 8 частину земельної ділянки площею 0,0811 га, кадастровий номер :01:014:0069, розташовані по АДРЕСА_1 , так як вони є обов`язковою часткою за законом у спадковій справі №618383355.

В обґрунтування позову зазначила наступне. У 1963 році, в зв`язку з переселенням батьки чоловіка, подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з с. Ошитки Києво- Святошинського району Київської області в с. Гора Київської області Бориспільського району було перевезено матеріали зі старої хати, з яких було зведено будинок за адресою: АДРЕСА_1 . У ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 , після смерті яких цей будинок прийняв у спадщину їх син -- ОСОБА_6 , реєстрація прав на який відбулася в сільській раді с. Гора. Позивач зазначила, що з 1973 року почали сумісно проживати та вести сумісне господарство зі своїм чоловіком ОСОБА_6 , 1948 року народження, в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок чого, 30 квітня 1974 року в них народилася спільна дитина - дочка ОСОБА_9 . У подальшому, 9 вересня 1975 року, позивач та ОСОБА_6 зареєстрували свої відносини офіційно та уклали шлюб. За час спільного проживання у нас народилося троє дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Вказує, що з чоловіком разом проживали в будинку АДРЕСА_1 та вели сумісне господарство. За роки їхнього сумісного проживання - з 1973 по 2017 рік - будинок АДРЕСА_1 зазнав суттєвих змін. Зазначає, що чоловік з 1973 року по 1997 рік зловживав алкоголем, не мав постійних доходів та витрачав грошові кошти в збиток та не в інтересах сім`ї. У цей проміжок часу не турбувався ні про сім`ю, ні про будинок, ні про утримання будинку. Також зазначає, що вона протягом всіх цих років життя працювала на декількох роботах та має загальний стаж роботи 32 роки. Переобладнання будинку та добудови були зроблено особисто позивачем та за її особисті кошти.

Також вказує, що у 2007 році, було приватизовано земельну ділянку площею 0,0811 га, кадастровий номер :01:014:0069 по АДРЕСА_1 на ім`я її чоловіка ОСОБА_3 , так як в будинковій книзі він був зазначений як голова сім`ї. Позивач вважає, що житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,0811 га значно збільшили свою вартість за рахунок її грошей та її праці, а тому це є спільно нажитим майном подружжя. Отже, половина будинку та половина земельної ділянки за діючим законодавством повинні належати їй.

ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивача, ОСОБА_6 помер, після його смерті відкрилася спадщина. За життя ОСОБА_6 , 04.07.2014 р. склав заповіт та розпорядився належним йому майном, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті, заповів своєму сину - відповідачу ОСОБА_3 . В установлений законом 6-ти місячний строк спадкоємці звернулися до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Меленної Т.К. із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус повідомив позивача про те, вона має право на обов`язкову долю в спадщині, а саме на 1/8 майна, яке належало її чоловіку ОСОБА_6 Проте, у видачі Свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку із спадкового майна нотаріусом позивачу було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначений житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду.

Ухвалою від 14.05.2018 було відкрито провадження у цивільній справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с. 182,183 т.1).

12.09.2018 року від позивача ОСОБА_5 надійшли заяви: - про долучення до матеріалів справи нотаріально засвідчену заяву її рідного брата ОСОБА_11 (а.с.219,220), - про витребування доказів з ДП «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», а саме: копію трудової книжки та довідку про розмір заробітної плати ОСОБА_3 (а.с.226-228 т.1).

04.10.2018 року від ОСОБА_5 надійшла заява про призначення судової експертизи (а.с.233,234т.1) та заява про витребування у ОСОБА_3 доказів: оригінали будинкової книги на АДРЕСА_1 , трудової книжки ОСОБА_6 , свідоцтва про народження ОСОБА_6 , квитанцій про сплату комунальних платежів, чеків на купівлю будівельних матеріалів та на купівлю побутової техніки( а.с.235,236 т.1).

10.10.2018 року від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення до справи письмових доказів: копію листа Архівного сектору Києво-Святошинської РДА № 06-04/479 від 04.07.2018, копію рішення № 51 від 18.03.1952 р.; відомість проведених грошових витрат з переселенцями зони Київської ГЕС по Києво- Святошинському району за період з 1961-1972 р.р.; копію рішення № 22 від 22.06.1963 р.; копію рішення № 107 від 19.04.1963 р.; копію листа Архівного сектору Бориспільської РДА №т 05-05/128 від 06.07.2018 р.; копію рішення № 117 від 27.11.1997 р.; копію особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_7 з Погосподарської книги; копію листа Архівного відділу Вишгородської РДА № 05-03/204-206 від 02.08.2018 р.; копію Особового рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_7 з Погосподарської книги ( а.с. 1, 2 т.2).

17.10.2018 року та 22.10.2018 року від позивача ОСОБА_5 надійшли заяви: про виклик у якості експерта Гонцовського В.С.( а.с.23,24 т.2), про долучення до справи доказів: заяви до Бориспільського ВПГУНП у Київській області та висновки про результати перевірки (а.с.27,28 т.2).

Ухвалами від 13.11.2018, які відображені у протоколі судового засідання, задоволено частково заявлені позивачем клопотання про долучення письмових документів, відмовлено у клопотаннях позивача про витребування доказів, -відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик експерта Гонцовського В.С. , задоволено клопотання відповідача про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, а також було зобов`язано позивача у строк 7 днів подати запитання на вирішення експертизи та погодити з відповідачем експертну установу (а.с.70-71 т.2).

Ухвалою від 21.11.2018 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті, у якому представник позивача ОСОБА_1 раніше заявлене клопотання про призначення судової експертизи не підтримала (а.с.76, 79 т.2).

Ухвалою суду від 14.05.2019 поновлено судовий розгляд у даній цивільній справі та витребувано:- з Київського обласного державного нотаріального архіву (08200, м.Ірпінь, вул..Жовтнева, 34) відомості про те, чи відкривалися спадкові справи після смерті ОСОБА_7 , 1905 року народження, мешканця с.Гора Бориспільського району Київської області, який помер у 1970 році, а також після смерті ОСОБА_8 , 1907 року народження, мешканки с.Гора Бориспільського району Київської області, яка померла у 1973 році, та, у разі відкриття направити до суду завірені копії спадкових справ; - у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Меленної Т.К. (08301, Київська область, м.Бориспіль, вул..Європейська, буд.1), копію спадкової справи, яка була відкрита щодо майна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .( а.с.128,129 т.2).

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та адвокат Скрипка В.В. повністю підтримали заявлені позовні вимоги та викладені в позовній заяві обставини, просили позов задовольнити. Стверджували, що за роки сумісного проживання позивача та її чоловіка спадкодавця ОСОБА_6 , починаючи з 1973 по 2017 роки будинок АДРЕСА_1 , зазнав суттєвих змін, внаслідок повної реконструкції, був перебудований і переобладнаний. Зокрема, стверджували, що позивачу від її батьків були надані грошові кошти на купівлю нового житла, які вона використала на переобладнання та поліпшення житлово-побутових умов в будинку АДРЕСА_1 , що спірний будинок був наново створений під час перебування позивача в шлюбі з ОСОБА_6 та є спільною сумісною власністю подружжя. Звертають увагу, що чоловіку позивача було передано у власність земельну ділянку, на якій знаходився зазначений вище житловий будинок, а тому земельна ділянка також є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача-адвокат Спис О.І. позов не визнали у повному обсязі, просили відмовити у його задоволенні, вважають, що позов є необґрунтований та недоведений. Зокрема, не погоджуються, що спірний будинок та земельна ділянка є спільною власністю подружжя позивача та спадкодавця ОСОБА_6 . Зазначили, що будинок був побудований за рахунок матеріалів та коштів, отриманих батьками померлого спадкодавця, як переселенцями. Відповідач не визнає, що внаслідок проведених ремонтних робіт істотно збільшилась вартість будинку, вважають, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б ці обставини доводили. Звертають увагу, що проведена оцінка не таким доказом, оскільки проводилась за відсутності правовставлюючих документів та технічної документації на дату оцінки, а на підставі пояснень, наданих самою позивачкою щодо проведених змін. Звертають увагу, що перша технічна інвентаризація проведена та технічний паспорт на будинок виготовлений у 2018 році за зверненням позивача, до якого зі слів позивачки внесені нічим не підтверджені дані щодо дати будівництва будівель і споруд, а також, що будинок не був зареєстрований. Також зазначили, що твердження позивача щодо дарування їй коштів та використання їх на реконструкцію будинку не підтверджені належними і допустимими доказами. Звертають увагу, що як на члена сім`ї власника будинку на позивача покладений обов`язок утримувати будинок, проте участь в утриманні не може бути підставою для визнання права власності на будинок та земельну ділянку, на якій він розташований.

Представник третьої особи Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Однак, до суду надійшов лист за підписом в.о. сільського голови Шершень Л.Ф. з проханням проводити розгляд справи за відсутності представника сільської ради та вирішити спір за наявними матеріалами справи (а.с.91, 109,117,119,183 т.2).

Третя особа- приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу Меленна Т.К., у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила до суду лист, у якому просила розглядати справу без її участі, будь-яких заперечень щодо позову суду не направила.( а.с.92,120 т.2).

Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції у Київській області також у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від третьої особи до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, заперечень щодо позову не надійшло (а.с. 100,103,106,136,157 т.2).

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали даної цивільної справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, також враховує, що за змістом ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

В ході судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджуються свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 , виданим 27 листопада 2017 року Виконавчим комітетом Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області (а.с.29 т.1).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованими по АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0811 га, кадастровий номер :01:014:0069, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1 .

Так, спірна земельна ділянка площею 0,0811 га, кадастровий номер :01:014:0069 , належала померлому спадкодавцю на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯД №788673, виданого 26.11.2007 Управлінням земельних ресурсів у Бориспільському районі Київської області на підставі рішення Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 01.11.2006 року (а.с.161 т.1).

З виписки з погосподарської книги від 18.01.2018 за №156-02-28-18, виданої Гірською сільською радою Бориспільського району Київської області (а.с.164 т.1), встановлено, що згідно записів книги погосподарського обліку №6 за 1971-1973 роки, домоволодіння в АДРЕСА_1 , обліковується за гр. ОСОБА_6 . Будинок побудований в 1963 році. ОСОБА_6 , 1948 року народження - голова домогосподарства, зареєстрований у 1969 році.

Сторонами визнано та долученим до матеріалів цивільної справи документами з архівного сектора Київо-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, архівного сектора Бориспільської районної державної адміністрації Київської області та архівного сектора Вишгородської районної державної адміністрації Київської області підтверджується, що вищевказаний житловий будинок у 1963 році побудований ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , та його дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , які були переселені з с.Ошитки Києво - Святошинського району в с.Гора Бориспільського району Київської області у зв`язку з будівництвом Київської ГЕС (а.с.3-10, 11-16, 17-21 т.2).

З особистих рахунків, які зберігаються в архівному секторі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області та архівному секторі Вишгородської районної державної адміністрації Київської області (а.с.13-14, 19-21 т.2), а також копії будинкової книги (а.с.19-24 т.1) вбачається, що разом з подружжям ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер у лютому 1970 року, та його дружиною ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 , були переселені та зареєстровані в АДРЕСА_1 їх діти: дочка ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , яка виписана в м.Київ у 1970 році, та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з даними архівного фонду №32 (Бориспільська районна державна нотаріальна контора), які зберігаються в Київському обласному державному нотаріальному архіві (а.с.178 т.2) відомості про відкриття спадкової справи відсутні, зокрема, у відповіді державного архіву від 07.06.2019 №1150/01-17 зазначено, що після смерті ОСОБА_7 , померлого у 1970 році, та після смерті ОСОБА_8 , померлої у 1973 році, спадкові справи на заводились та не видавались з 1977 року по 1999 рік включно.

Інших належних і допустимих доказів, а також джерел надання таких доказів, сторонами надано та зазначено не було.

Водночас, суд враховує, що сторонами визнано та вищевказаними письмовими доказами: випискою з погосподарської книги (а.с.164 т.1), даними будинкової книги (а.с.19-24 т.1), особовим рахунком щодо домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.13-14), копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.172 т.1) - підтверджується, що ОСОБА_6 , 1948 року народження, на момент смерті своїх батьків ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер у лютому 1970 року, та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 , був зареєстрований та проживав з батьками у спадковому будинку по АДРЕСА_1, отже вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч.2 цієї статті зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Суд, також звертає увагу, що на момент здійснення будівництва вищевказаного жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 була чинною «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року та втратила чинність у 1988 році, за змістом якої не було передбачено та не проводилась державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості. Тому право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради.

За змістом ч.1 с.105 ЦК УРСР, громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Згідно ч.3 цієї статті, господарські і побутові будівлі та споруди, зведені громадянином без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту, чи з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, за рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів зносяться громадянином, який провадив самовільне будівництво, або за його рахунок.

Схожі положення містяться в ч.7 ст.376 ЦК України, який набув чинності з 01.01.2004 року, яка передбачає, що, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову..

Будь-яких даних, що будівництво було здійснено з істотним відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, або істотним порушенням будівельних норм і правил, не встановлено.

Доказів того, що існують такі, що набрали законної сили рішення Бориспільської районної ради, або суду щодо зобов`язання знесення або проведення перебудови щодо спірного домоволодіння АДРЕСА_1 , суду надано не було.

Водночас, суд враховує, що будівництво житлового будинку з надвірними будівлями здійснено у 1963 році, що підтверджується даними погосподарського обліку Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, зареєстровано у погосподарській книзі сільської ради, яка, згідно з направленими до суду заявами, не оспорює правомірність здійсненого будівництва.

Крім того, як вбачається з архівної копії рішення виконавчого комітету Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області №117 від 27 листопада 1997 року та додатку до рішення (а.с.12 т.2) ОСОБА_6 передано безоплатно к приватну власність земельну ділянку площею 0,08га для обслуговування житлового будинку, право власності на яку в подальшому було оформлено та зареєстровано за померлим спадкодавцем ОСОБА_6 на підстави вищевказаного Державного акту про право власності на земельну ділянку Серії ЯД №788673 від 26.11.2007 (а.с.161 т.1). .

Наведене, на думку суду, свідчить про відсутність спору між органом місцевого самоврядування та забудовником і його спадкоємцями щодо побудованого на земельній ділянці житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами.

Встановлено, що на випадок своєї смерті ОСОБА_6 залишив заповіт, посвідчений 04 липня 2014 року приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Криворучко О.В. за реєстровим №683 (а.с.146 т.2), за змістом якого на випадок свої смерті зробив таке розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належать йому на день його смерті, і на що він за законом матиме право, заповів своєму сину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідачу у справі.

Встановлено, що позивач ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5) , ІНФОРМАЦІЯ_15 , є дружиною померлого спадкодавця ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії НОМЕР_4 (а.с.150 т.2) і протягом встановленого законом шестимісячного строку звернулась до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Меленної Т.К. із заявою від 10.01.2018 про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка ОСОБА_6 , при цьому зазначила, що їй нотаріусом роз`яснено, що відповідно до ст.1241 ЦК України, вона як непрацездатна вдова, має право на обов`язкову частку.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , згідно із свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_5 (а.с.155 т.2) є сином померлого спадкодавця ОСОБА_6 та 12.01.2018 року також звернувся до приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Меленної Т.К. із заявою про прийняття спадщини (а.с.152 т.2).

За змістом ст. ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1. ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

З урахуванням викладеного, враховуючи що лише два спадкоємці першої черги спадкоємців за законом в установлений законом термін звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, обов`язкова доля позивача ОСОБА_5 як непрацездатної вдови складає половину частки, яка належала б належала їй у разі спадкування за законом (1/2), складає ј частину.

Відповідно до вимог ч.1 т.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги щодо визнання за позивачем права власності на обов`язкову долю у спадщини підлягають задоволенню з урахуванням приписів ст.13 ЦПК України, у межах заявлених позивачем вимог, а саме: слід визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 , а також право власності на 1/8 частину земельної ділянки загальною площею 0,0811 га кадастровий номер :01:014:0069, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 , як на обов`язкову частку у спадщині за законом, яка залишилась після померлого ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому суд враховує, що представник позивача - її дочка ОСОБА_1 , яка згідно з довідкою Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області від 18.01.2018 №155-02-28-8 (а.с.166 т.1) також проживала та була зареєстрована в спірному будинку по АДРЕСА_1 з 1990 року по даний час, тобто на момент смерті її батька - спадкодавця ОСОБА_6 , із заявою про прийняття спадщини за законом не зверталась, самостійних вимог щодо предмету спору не заявляє.

В іншій частині, щодо визнання спірного будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки спільним майном подружжя позивачки ОСОБА_5 та померлого спадкодавця ОСОБА_6 , а також визнання за позивачем права власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1 , а також право власності на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 0,0811 га кадастровий номер :01:014:0069, яка розташована за тією ж адресою, як частку у спільній сумісній власності подружжя, - суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) ІНФОРМАЦІЯ_15 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з дати реєстрації шлюбу - з 09 вересня 1975 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.141,150 т.2).

Встановлено, що у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 народилось двоє дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та відповідач у справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с.25 т.1, а.с.155 т.2).

З довідки, виданої Гірською сільською радою Бориспільського району Київської області від 18.01.2018 №155-02-28-8, вбачається, що дружина померлого ОСОБА_6 ОСОБА_5 проживала та була зареєстрована в спірному будинку по АДРЕСА_1 з 1975 року по даний час (а.с.166 т.1). Наведене також підтверджується даними будинкової книги (а.с.19-24 т.1).

В цьому зв`язку суд звертає увагу, що факт існування будинкової книги визнаний обома сторонами, дійсність записів у вказаній книзі сторонами не оспорюється.

Водночас, будь-яких інших належних і допустимих доказів того, що до реєстрації шлюбу 09.09.1975 подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю, мали спільний бюджет та вели спільне господарство, суду надано не було.

Дослідивши, проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано достатніх, належних і допустимих доказів того, що внаслідок їх спільної з померлим спадкодавцем праці істотно збільшилась вартість спірного домоволодіння, успадкованого її померлим чоловіком ОСОБА_6 від своїх батьків - переселенців.

Так, згідно з Відомістю проведених грошових витрат з переселенцями зони водосховища Київської ГЕС по Києво-Святошинському району за період 1961-1972 р.р., яка зберігається в архівному секторі Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (а.с.3,5-7 т.2), ОСОБА_7 виплачено 550.00 та 516.10 карбованців, видано будівельних матеріалів: 180 листів шиферу, 10000 шт. цегли.

Суд звертає увагу, що на першому аркуші будинкової книжки (а.с.19 т.1) наявні примітки напроти запису про відповідальних осіб за ведення книги та прописку по будинку: ОСОБА_7 , зареєстрованого з 1963 року - 48м2, ОСОБА_6 , голови сім`ї з 3.5.1973 р. - 57 м.2.

Водночас, встановити значення, відповідність та об`єктивність зазначеної площі, в ході судового розгляду не виявилось за можливе.

Так, перша технічна інвентаризація, як визнано сторонами, була здійснена в січні 2018 року на замовлення позивача ОСОБА_5 , що підтверджується даними Технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений Комунальним підприємством Бориспільської районної ради Бориспільське районне «Бюро технічної інвентаризації» (а.с.28-32 т.1). Згідно з даними якого станом на момент обстеження загальна площа по будинку становить 89 кв.м., житлова - 52,2 кв.м.

Проте, інші наведені в технічному паспорті відомості, а саме: в документі під назвою «Характеристика будинку господарських будівель та споруд» щодо проведених реконструкцій будинку у 1976 та 1983 році, а також дати будівництва господарських будівель і споруд (прибудова «а1» - 1983, прибудова «а2» - 1983, навіс «В» - 2012, літній душ «Г»- 2012, убиральня «Д» -1996, сарай «Ж» - 2007, сарай «З» -2007,котельня «К»- 2017, хвіртка №1, ворота №2, огорожа №3 - 2012 рік) жодними іншими належними і допустимими доказами не підтверджується (а.с.32 т.1), та, як вбачається зі змісту дослідженого в судовому засіданні Звіту про оцінку нерухомого майна від 31 березня 2018року (а.с.68-158 т.1), визначені на підставі пояснень позивачки ОСОБА_5 .

В цьому зв`язку, суд критично оцінює дані, наведені у вищезазначеному Звіті про оцінку нерухомого майна, яким є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , від 31 березня 2018року (а.с.68-158 т.1).

Так, в абзаці шостому «Достовірність представленої інформації» п.3.1 «Допущення й обмежуючі умови» розділу 3 «Загальні положення» вказаного Звіту (а.с.74 т.1) зазначено, що вся інформація фінансового, технічного, економічного характеру, що представлена Замовником Оцінювачу в усній чи письмові формі, підтверджена чи не підтверджена документально, приймалась як достовірна.

Крім того, до звіту долучені письмові пояснення Замовника - ОСОБА_5 від 31 березня 2018 року (а.с.125 т.1) щодо дати та обсягу проведених переобладнань та добудов у житловому будинку, зведення господарських будівель, а також років висаджених насаджень, однак, жодного документального підтвердження викладеній в поясненні ОСОБА_5 інформації в Звіті не зазначено та позивачем не надано. Окрім вже згаданого Технічного паспорта, достовірність викладеної в якому інформації, належними, допустимими і достатніми доказами не підтверджено.

Не є таким доказом і Проект газифікації жилого будинку у садибі АДРЕСА_1 , розроблений у 1976 році Республіканським проектним інститутом «УКРЖИЛРЕМПРОЕТ», де замовником зазначено - ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище позивача) (т.1 а.с.).

Так, вартість робіт з газифікації жилого будинку у проекті не зазначена. Належних і допустимих доказів того, що вказані роботи, а також будь-які інші будівельні роботи з переобладнання (реконструкції) жилого будинку , будівництва господарських будівель і споруд були проведені за рахунок особистих коштів позивача, суду не надано. Надана позивачем нотаріально посвідчена заява її рідного брата ОСОБА_11 від 30 травня 2018 року (а.с.221,222 т.1), не є таким доказом.

Викладені в заяві свідка обставини щодо отримання позивачкою в дар від своїх батьків в 1976 році 1800 радянських карбованців для того, щоб вона обклала цеглою спірний будинок, провела в ньому парове опалення, газ та воду, а також у 1983 році -5000 радянських карбованців для реконструкції будинку, прибудови нових приміщень та побудови нового даху, та що отримані в дар грошові кошти були використані на вказані заявником будівельні роботи, суд визнає недопустимим доказом.

Так, в силу вимог ч.1 ст.244 ЦК УРСР договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений.

Як визнано представника позивача, такі нотаріально посвідчені договори дарування грошових коштів не укладались та у позивача відсутні.

За змістом ч.1 ст.47 ЦК УРСР недодержання у випадках передбачених законом нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Отже, доведення факту отримання в дар грошових коштів в сумі понад 500 карбованців показаннями свідка, який, крім того, не був допитаний безпосередньо в судовому засіданні у зв`язку з відсутністю відповідного клопотання, є недопустимим.

Викладені в заяві ОСОБА_11 обставили щодо проведення в будинку АДРЕСА_1 будівельних робіт в 1976 році з обкладення цеглою будинку, проведення в ньому парового опалення, газу, води, а у 1983 році будівельних робіт з реконструкції будинку, прибудови нових приміщень та побудови нового даху, належними і допустимими доказами не підтверджуються.

Так як виготовлені у 2018 році на замовлення позивачки Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок та Звіт про оцінку нерухомого майна, містять нічим не підтверджену інформацію, отриману виключено з пояснень замовника - позивача ОСОБА_5 , в силу чого є неналежними і недопустимими доказами.

Не доведено позивачем належність долучених до позовної заяви видаткової накладної та фіскальних чеків щодо придбаних будівельних матеріалів (а.с.173-173 т.1), які не містять даних ким та з якою метою такі будівельні матеріали були придбані, відсутні докази того, що ці будівельні матеріали були використані при будівництві, переобладнанні (реконструкції) спірного будинку, або надвірних господарських будівель і споруд.

Суд звертає увагу, що сам факт того, що з моменту будівництва житлового будинку були здійснені прибудови, змінилась площа будинку, що вбачається з даних Будинкової книги, Технічного паспорту (в частині, що не викликає сумнівів, а саме в частині проведених техніком інвентаризації будівель і споруд та обмірів приміщень на дату огляду), що могло призвести до збільшення вартості домоволодіння, не доводить того, що усі такі покращення здійснені у період шлюбу позивача із спадкодавцем ОСОБА_6 , що вони здійснювались за рахунок особистих коштів позивачки, та що вони призвели до істотного збільшення вартості домоволодіння.

Враховуючи, що позивач відмовилась від проведення будівельно-технічної експертизи, про що спочатку було заявлено відповідне клопотання, враховуючи, що інших належних і допустимих доказів, які б не викликали сумнівів у їх дійсності у іншої сторони та суду, позивачкою надано не було, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що спірне нерухоме майно за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат, а також затрат позивачки.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наслідки вчинення, а також невчинення процесуальних дій сторонам роз`яснені і зрозумілі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що визначені ст.62 Сімейного кодексу України підстави для визнання спільним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0811 га, кадастровий номер :01:014:0069, відсутні. В зв`язку з цим, в цій частині заявлений позов задоволенню не підлягає.

В зв`язку з частковим задоволенням позову, відповідно до вимог ст..141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Так, позивач просила визначити за нею право власності на 5/8 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд та 5/8 частини земельної ділянки, в тому числі: 1/2 (4/8) частину, як частку у спільному майні подружжя, та 1/8 частину, як обов`язкову долю у спадщині. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише в частині визнання права власності в порядку спадкування на обов`язкову долю у спадщині: 1/8 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд та 1/8 частину земельної ділянки, - що становить 1/5 частину від заявлених позовних вимог.

Отже, відшкодуванню підлягає 1/5 частина сплаченого позивачкою судового збору за вимогою майнового характеру (а.с.176) та становить 1762 гривні (8810грн.:5=1762грн.)

Інші витрати по справі не значаться.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89,128, 141,158, 258, 259, 263-265, 266, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/8 частину будинку АДРЕСА_1 , як на обов`язкову частку у спадщині за законом, яка залишилась після померлого ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) право власності на 1/8 частину земельної ділянки загальною площею 0,0811 га кадастровий номер :01:014:0069, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 , як на обов`язкову частку у спадщині за законом, яка залишилась після померлого ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП - НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 гривні (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні).

В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо визнання жилого будинку і земельної ділянки спільною сумісною власністю подружжя, а також визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 7 листопада 2019 року.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів