Справа № 459/285/19 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/1805/19 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Львів

Справа № 459/285/19

Провадження № 22-ц/811/1805/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Струс Л.Б.

суддів Левика Я.А., Шандри М.М.

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін

на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 квітня 2019 року у складі судді Жураковського А.І.

у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час інвалідності,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час інвалідності,- задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 у користь ОСОБА_2 , аліменти на її утримання як повнолітньої непрацездатної дочки, інваліда III-ої групи з дитинства, у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неправильно та неповно дослідив докази і не встановив обставини, що мають значення для справи.

Зазначає, що якщо дитина з інвалідністю належить до 3 групи то вона вважається особою зі зниженою працездатністю. З невеликими обмеженнями вона може працювати на посаді, яка передбачає не особливо складну роботу.

Звертає увагу апеляційного суду, що якщо особа з інвалідністю з дитинства не має роботи або іншого джерела доходу то вона може претендувати на отримання аліментів з боку батьків або опікунів навіть після свого повноліття, але тільки за умови, що доведе в судовому порядку свою потребу матеріальної допомоги і непрацездатність. Аліменти на дитину з інвалідністю після її повноліття виплачуються тільки у твердій грошовій формі і є матеріальною допомогою. Позивачка є інвалідом III-ої групи з дитинства, та їй протипоказана фізична праця. Рекомендованими заходами щодо відновлення працездатності є лікування у ревматолога та стаціонарне курортне лікування.

Вказує, що позивачка недодала жодного доказу суду, що вона не може працевлаштуватися на роботу у зв`язку з інвалідністю, не надала жодного доказу про відмову їй у працевлаштуванні.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити частково та стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 квітня 2019 року не в повній мірівідповідає зазначеним вимогам.

Згідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (дата набуття чинності для України: 27.09.1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.01.2019 р. шлюб між батьками позивачки було розірвано.

Відповідно до копії довідки № 41 від 31.01.2019 року, ВСП Технологічний коледж НУ "Львівська політехніка", ОСОБА_2 навчається у даному навчальному закладі з 01.09.2016 р. по 31.01.2020 р. на держзамовленні.(а.с.9)

Згідно копії довідки МСЕК серії 12ААА №834193 від 17.10.2018 р., ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ-ої групи з дитинства, та їй протипоказана важка фізична праця. Рекомендованими заходами щодо відновлення працездатності є лікування у ревматолога та стаціонарне курортне лікування.(а.с.8)

Надані позивачем медичні документи, а саме: епікриз-виписка із медичної карти стаціонарного хворого №1476 та довідок №№3581, 6842, видані Ревматологічним відділенням КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» свідчать про те, що ОСОБА_2 періодично перебуває на лікуванні, а тому вона потребує матеріальної допомоги.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач відповідних коштів для матеріально утримання ОСОБА_2 яка є інвалідом ІІІ-ої групи з дитинства добровільно не надає.

Задовольняючи позов районний суд прийшов до висновку, що вимоги є обгрунтованими оскільки повнолітня ОСОБА_2 , є інвалідом ІІІ-ої групи з дитинства та потребує допомоги, а відповідачем не подано доказів щодо його матеріального стану, наявність утриманців та інших обставин, які б могли підтвердити неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Таким чином, аналіз змісту ст.198 СК України дає підстави для висновку, що для висновку, що для виникнення обов`язку батька(матері) необхідні наявність трьох умов:

-дочка(син) є непрацездатними;

-дочка(син) потребує матеріальної допомоги;

- батько(матір) мають матеріальну можливість утримувати дочку(сина).

При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки(сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини,дітей та інші обставини, що мають істотне значення(сина). У відповідності до ст..ст.182, 200 СК України

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, при визначені розміру аліментів, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.02.2014 року розкриваючи зміст поняття "повнолітні непрацездатні діти" вказав , що таке ґрунтується на положеннях ч. 3 ст. 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії "непрацездатні" інвалідів I, II та III групи.

Відповідно до пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування, до непрацездатних належать, зокрема, особи, які визнані інвалідами в установленому законом порядку.

Як встановлено апеляційним судом, що відповідно до довідки акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12АА встановлена позивачці ОСОБА_2 III група інвалідності з дитинства на строк до 1 листопада 2019 року.

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув увагу, що інвалідність встановлено до 1.11.2019року та помилково зазначив до завершення строку .

Відповідно до вимог ст.200СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина-суд визначає у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Колегія суддів вважає, що призначаючи стягнення у розмірі 1/4 частини заробітку районний суд не з`ясував матеріального стану відповідача та не врахував, що на його утриманні перебувають донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на вищенаведене колегія суддів з урахуванням ст..198-201 СК України та можливості відповідача ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу повнолітній непрацездатній доньці приходить до висновку про підставність часткового задоволення позовних вимог в розмірі 1/6 частини його заробітку з 1.02 .по 01.11.2019 р. Згідно із частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної інстанції та однією із підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 квітня 2019 року змінити.

Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), аліменти на її утримання як повнолітньої непрацездатної дочки, інваліда ІІІ-ої групи з дитинства, у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05.02.2019 р. до 01.11.2019року завершення строку встановлення інвалідності.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 7 листопада 2019 р.

Головуючий

Судді