Постанова

Іменем України

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 619/3063/16-ц

провадження № 61-13068св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Водолій-М»,

треті особи: арбітражний керуючий - ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю «Водолій-М» ОСОБА_5, одноособове товариство з обмеженою відповідальністю «Суперабразив»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2016 року у складі судді: Остропілець Є. Р., та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 січня 2017 року у складі колегії суддів: Карімової Л. В., Бурлаки І. В., Малінської С. М.,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Водолій-М» (далі - ТОВ «Водолій-М», товариство), треті особи: арбітражний керуючий - ліквідатор ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_5, одноособове товариство з обмеженою відповідальністю «Суперабразив» (далі - ОТОВ «Суперабразив»), про визнання права на вчинення дій, необхідних для виконання договорів про надання правової допомоги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою господарського суду Харківської області від 21 січня 2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Водолій-М».

21 травня 2016 року директором ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_7 з адвокатом ОСОБА_1 було укладено два договори про надання правової допомоги: № 4 від 21 травня 2016 року у господарській справі № 922/6545/15 про банкрутство ТОВ «Водолій-М» та № 5 від 21 травня 2016 року про надання захисту прав та законних інтересів ТОВ «Водолій-М» в інших справах за участю товариства.

Позивач вказував, що ухвалою господарського суду Харківської області від 24 травня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07 липня 2016 року, повноваження директора ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_7 припинені, а виконання його обов`язків тимчасово покладено на ОСОБА_5 як арбітражного керуючого - розпорядника майна ТОВ «Водолій-М». ОСОБА_5 , намагаючись перешкодити діяльності адвоката, направила позивачу лист № 65 від 22 липня 2016 року, у якому зазначила, що вона як законний представник ТОВ «Водолій-М», відзиває всі наданні адвокату доручення та повноваження.

09 серпня 2016 року господарським судом Харківської області було винесено постанову про погодження з твердженнями розпорядником майна та не допущення до участі у справі адвоката ОСОБА_1 як представника боржника.

Позивач зазначав, що арбітражна керуюча ОСОБА_5 оспорює наявність у нього як адвоката права на виконання дій, передбачених договорами про надання правової допомоги ТОВ «Водолій-М». Відповідно до пункту 5.2. вказаних договорів одностороння відмова від договору або заміна не допускається. Оскільки зі сторони позивача не було надано згоди на припинення чи розірвання вказаних договорів, а судом питання про розірвання чи припинення договорів не розглядалось, то відповідно до умов цих договорів вони є чинними, тобто дійсними, а отже обов`язковими для виконання сторонами.

ОСОБА_1 просив:

визнати право адвоката ОСОБА_1 на вчинення будь-яких дій, не заборонених законом, правила адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідних для належного виконання договору про надання правової допомоги № 4 від 21 травня 2016 року;

визнати право адвоката ОСОБА_1 на вчинення будь-яких дій, не заборонених законом, правила адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідних для належного виконання договору про надання правової допомоги № 5 від 21 травня 2016 року.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 січня 2017 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2017 року про виправлення описки, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що постановою господарського суду Харківської області від 09 серпня 2016 року, яка набрала законної сили, судом прийнято відмову розпорядника майна-керівника боржника від клопотань колишнього представника ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_1 про допуск до участі у розгляді справи, про припинення провадження у справі, залучення до справи письмового пояснення, заяв про фальсифікацію звіту розпорядника майна та про відхилення пропозиції про визнання боржника банкрутом та про відкладання розгляду справи. Припинено провадження по клопотанню колишнього представника ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_1 про припинення провадження у цій справі, інші клопотання залишені без розгляду. Припинено процедуру розпорядження майном боржника. Визнано ТОВ «Водолій-М» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором ТОВ «Водолій-М» арбітражного керуючого ОСОБА_5. Листом № 65 від 22 липня 2016 року на ім`я адвоката ОСОБА_1 арбітражна керуюча ОСОБА_5 повідомила ОСОБА_1 про те, що вона, як законний представник ТОВ «Водолій-М» відзиває всі надані йому доручення та повноваження, що надавались йому директором ОСОБА_7 та вимагає не здійснювати від імені ТОВ «Водолій-М» жодних дій, у тому числі юридично значимих. Згідно постанови господарського суду Харківської області від 09 серпня 2016 року адвокат ОСОБА_1 займав у справі позицію в супереч волі клієнта та використовував свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта.

Аргументи учасників справи

У лютому 2017 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 січня 2017 року, в якій просить оскаржені рішенння скасувати і ухвалити нове рішення про задовлення позову.При цьому посилався на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що заперечуючи проти участі адвоката ОСОБА_1 у справі, арбітражна керуюча ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_5 діє всупереч інтересам підприємства і вимогам частини третьої статті 92 ЦК України. Арбітражна керуюча ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_5 у порядку статей 651, 907 ЦК України, частини другої статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не розривала в односторонньому порядку договори про надання правової допомоги, тому згідно статті 629 ЦК України вони є обов`язковими до виконання. Умовами договорів передбачено їх розірвання лише за взаємною згодою сторін.

Вказує, що постановою Вищого господарського суду України від 08 грудня 2016 року у справі 922/6545/15 ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 15 вересня 2016 року скасовано і справу направлено на розгляд до Харківського апеляційного господарського суду, тому посилання судів на рішення у цій справі є безпідставним. Вважає, що суд безпідставно допустив до участі у справі ОТОВ «Суперабразив», оскільки ОСОБА_8 як представник діяла на підставі юридично нікчемної довіреності. Апеляційний суд не звернув увагу, що договори про надання правової допомоги не суперечать Правилам адвокатської етики. Вказує, що суддя Яцина В. Б. не приймав участі у розгляді справи.

Короткий зміст ухвали суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження у справі.

Рух справи

У статті 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), в редакції Закону України № 2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України справа передана до Касаційного цивільного суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позиція Верховного Суду

Колегія суддів відхиляє аргументи, викладені у касаційній скарзі, з таких мотивів.

Суди встановили, що ухвалою господарського суду Харківської області від 21 січня 2016 року порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Водолій-М».

Між ТОВ «Водолій-М» та адвокатом ОСОБА_1 було укладено:

договір від 21 травня 2016 року № 4 про надання правової допомоги у господарській справі № 922/6545/15 про банкрутство ТОВ «Водолій-М»

договір від 21 травня 2016 року № 5 про надання захисту прав та законних інтересів ТОВ «Водолій-М» в інших справах за участю підприємства.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 травня 2016 року у справі № 922/6545/15, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 07 липня 2016 року, повноваження директора ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_7 припинені, а виконання його обов`язків тимчасово покладено на арбітражну керуючу - розпорядника майна ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_5. до призначення в порядку, визначеному законодавством та установчими документами, нового керівника боржника; зобов`язано розпорядника майна прийняти від керівника боржника ОСОБА_7 протягом трьох днів бухгалтерську та іншу документацію боржника, його печатки і штампи, матеріальні та інші цінності.

Листом арбітражного керуючого ОСОБА_5 на ім`я адвоката ОСОБА_1 за № 65 від 22 липня 2016 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що вона, як законний представник ТОВ «Водолій-М» відзиває всі надані йому доручення та повноваження, що надавались йому директором ОСОБА_7 та вимагає не здійснювати від імені ТОВ «Водолій-М» жодних дій, у тому числі юридично значимих.

Постановою господарського суду Харківської області від 09 серпня 2016 року у справі № 922/6545/15, яка набрала законної сили, прийнято відмову розпорядника майна-керівника боржника від клопотання колишнього представника ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_1 про допуск в участі розгляду справи, його клопотання про припинення провадження у справі, його доповнень до клопотання про припинення провадження у цій справі, його письмового пояснення, його заяви про фальсифікацію звіту розпорядника майна та про відхилення пропозиції про визнання боржника банкрутом та його заяви про відкладання розгляду справи. Припинено провадження по клопотанню колишнього представника ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_1 про припинення провадження у цій справі. Залишено без розгляду клопотання колишнього представника ТОВ «Водолій-М» ОСОБА_1 про допуск в участі розгляду справи, його доповнення до клопотання про припинення провадження у цій справі, його письмові пояснення, його заяву про фальсифікацію звіту розпорядника майна та про відхилення пропозиції про визнання боржника банкрутом та його заяву про відкладання розгляду справи. Припинено процедуру розпорядження майном боржника. Визнано ТОВ «Водолій-М» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором ТОВ «Водолій-М» арбітражного керуючого ОСОБА_5.

У постанові господарського суду Харківської області від 09 серпня 2016 року у справі № 922/6545/15 встановлено, що адвокат ОСОБА_1 займає у справі позицію всупереч волі клієнта та використовує свої права всупереч правам, свободам та законним інтересам клієнта.

Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині третій статті 26 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

У рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) вказано, що за правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

У частині третій статті 13 ЦК України вказано, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно частини третьої статті 61 ЦПК України (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржених рішень) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За схожих обставин у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року у справі № 205/1649/16-ц (провадження № 61-12805св18) зроблено висновок, що «перевірити повноваження представника сторони, а також законність документа, наданого на підставі таких повноважень, належить до обов`язку виключно суду, який розглядає справу, в якій така довіреність надана. Судом установлено, що ОСОБА_11 оспорив довіреність, яку видала

ОСОБА_12 на участь ОСОБА_13 від її імені та в її інтересах в інших справах, де відповідачем є позивач. Отже, при розгляді саме цих справ суду і належить перевірити законність виданої для участі в судовому процесі довіреності на представництво інтересів у суді».

За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову.

Аргумент касаційної скарги про те, що суддя Яцина В. Б. не приймав участі у розгляді справи, колегія суддів відхиляє, оскільки ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2017 року у складі колегії суддів: Карімової Л. В., Бурлака І. В., Малінської С. М., виправлено описку у вступній частині повного тексту ухвали апеляційного суду Харківської області від 19 січня 2017 року, зазначивши правильно склад колегії суддів, який розглядав справу: головуючий - Карімова Л. В., судді колегії: Бурлака І. В., Малінська С. М.

Згідно частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені рішення ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржені рішення без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 20 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 січня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков