Ухвала

Іменем України

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 635/1530/17

провадження № 61-18227ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк Володимир Володимирович,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

розглянувши касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича на ухвалу Київського районного суду м. Харкова, у складі судді Губської Я. В., від 26 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Бровченка І. О., Колтунової А. І., Бурлака І. В., від 10 вересня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду скаргу на постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В. В., в якій просив поновити строк на звернення до суду, визнати неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника від 13 лютого 2019 року в частині накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 у публічному акціонерному товаристві Комерційному банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), скасувати вказану постанову.

Скарга ОСОБА_1. мотивована тим, що він є пенсіонером та отримує пенсію. Один із рахунків, на який йому було накладено арешт, це рахунок, з якого заявник отримує пенсію, що є його єдиним джерелом доходу і накладення арешту на цей рахунок позбавляє його права на отримання пенсії та достатній життєвий рівень.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2019 року поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківській області Попляка В. В. від 13 лютого 2019 року. Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Харківській області Попляка В. В. задоволено. Визнано неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В. В. щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти боржника від 13 лютого 2019 року в частині накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк». Скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В. В. від 13 лютого 2019 року, винесену в рамках виконавчого провадження № 55454142 у частині накладення арешту на банківський рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий у

АТ КБ «Приватбанк».

Постановою Харківського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В. В. залишено без задоволення, ухвала Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2019 року залишена без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

21 жовтня 2019 року засобами поштового зв`язку приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року і прийняти нове рішення.

Крім того просив поновити строк на касаційне оскарження.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суди безпідставно поновили заявнику строк на звернення зі скаргою на дії та рішення виконавця. Крім того, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на той факт, що банківський рахунок боржника № НОМЕР_1 не призначений виключно для зарахування виплаченої пенсії, а використовується ОСОБА_1 у тому числі для зарахування коштів, на які законом не заборонено звертати стягнення.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин першої-другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскільки касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Харківській області Попляка В. В. подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому постанови Харківського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року, пропущений строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

За змістом абзацу 4 частини четвертої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України питання про відкриття провадження у справах, передбачених частиною четвертою цієї статті, вирішує суддя-доповідач. Якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є обґрунтованою, він відкриває провадження, про що постановляє відповідну ухвалу. У разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Провадження відкривається, якщо хоча б один суддя із складу колегії дійшов висновку про необхідність його відкриття. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Попляк В. В. реалізував своє право на апеляційний перегляд справи № 635/1530/17.

Відповідно до Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи

від 07 лютого 1995 року, державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шамоян проти Вірменії» (Shamoyan v. Armenia).

Судами встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2017 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг в розмірі 32 500 доларів США, три проценти річних у сумі 24 404,36 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Під час виконання виконавчого листа за вказаним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 26 жовтня 2017 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В. В. постановою

від 13 лютого 2019 року накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках у АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , НОМЕР_1 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 .

Звертаючись до суду першої інстанції зі скаргою ОСОБА_1 стверджував, що один із рахунків (№ НОМЕР_1 ) на якому арештовані кошти, є рахунком, на який йому зараховується пенсія, що є його єдиним доходом, а тому накладення арешту на цей рахунок позбавляє його права на отримання пенсії та достатній життєвий рівень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами першою-третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до частин першої, другої статей 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Частиною другою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що з пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств, установ і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у зв`язку із смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Статтею 46 Конституцією України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 25рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначив, що право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел та забезпечується статтями 7, 22, 46, 58, 68 Конституції України. А саме, кожний громадянин має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення і всі застраховані особи є рівноправними щодо отримання пенсійних виплат. Конституційні права і свободи громадянина України гарантуються і не можуть бути скасовані.

Згідно з частиною п`ятою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) може бути знятий за рішенням суду.

За змістом статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд першої інстанції, з яким обґрунтовано погодився апеляційний суд, встановивши, що приватним виконавцем накладений арешт на всі кошти боржника, розміщені на рахунку, з якого ОСОБА_1 отримує пенсію, що є єдиним джерелом його доходів, дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В. В. щодо винесення постанови про накладення арешту на кошти ОСОБА_1 від 13 лютого 2019 року, в частині накладення арешту на 100 % коштів на банківському рахунку № НОМЕР_1 та скасування постанови у цій частині.

При цьому, судами вірно враховано, що арешт був накладений приватним виконавцем ще й на інші кошти, розміщені на інших рахунках боржника, з яких ОСОБА_1 не просить скасувати арешт, що в свою чергу не перешкоджає проведенню виконавчих дій та реальному виконанню рішення суду.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що суди безпідставно поновили заявнику строк на звернення зі скаргою на дії та рішення виконавця, є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 стверджував, що пропустив такий строк із поважних причин, оскільки дізнався про накладення виконавцем арешту на рахунок, із якого він отримує пенсію, лише 12 березня 2019 року (у день отримання пенсії), після чого звернувся до суду зі скаргою.

Вказані доводи ОСОБА_1 не спростовані.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність поновлення строку на оскарження постанови приватного виконавця.

За таких обставин посилання приватного виконавця на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Пономарьов проти України», «Нешев проти Болгарії», «Перетяка та Шереметьєв проти України» не можна визнати коректними.

Оскільки справа розглянута судами першої та апеляційної інстанцій, які мали повну юрисдикцію; наявність підстав вважати, що рішення касаційного суду за наслідками розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця у справі № 635/1530/17 матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики, особою, яка подає касаційну скаргу не доведена, а судом не встановлена; правильність застосування судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях положень Закону України «Про виконавче провадження» та норм процесуального права не викликає розумних сумнівів - колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга приватного виконавця виконавчого округу Харківській області Попляка В. В. є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Попляку Володимиру Володимировичу строк на касаційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 635/1530/17.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка Володимира Володимировича на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 вересня 2019 року у справі № 635/1530/17.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта