КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Справа № 824/136/19

апеляційне провадження: 2-к/824/73/2019

Київський апеляційний суд в складі:

Головуючого судді - Гаращенка Д.Р.

При секретарі судового засідання Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» - Оганесяна Арменака Гагиковичапро визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17 за позовом Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» до держави Україна в особі Міністерства юстиції України про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Міжнародного центру вирішення інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у задоволенні позову Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» належним чином створена та існуюча згідно законодавства Сполученого Королівства Великобританії та північної Ірландії за реєстраційним номером 6210742, відмовлено у повному обсязі. Зазначено що відповідач повинен відшкодувати позивачу суму 313 711, 67 ( триста тринадцять тисяч сімсот одинадцять доларів США 67 центів) що відповідає його частці витрат на провадження, порушені позивачем.

15 липня 2019 року Компанія з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» звернулась до Київського апеляційного суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів (Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17.

Заява мотивована тим, що рішенням Міжнародного центру вирішення інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, та покладено на сторони витрати за судове провадження у рівних частках.

Рішення суду набрало законної сили та підлягає негайному виконанню.

Представник заявника просить визнати і надати дозвіл на виконання Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17 за позовом Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» до держави Україна про стягнення грошових коштів; видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17, яким стягнути з Держави Україна суму відшкодування в розмірі 313 711, 67 доларів США (триста тринадцять тисяч сімсот одинадцять доларів США 67 центів) на користь Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» згідно законодавства Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, реєстраційний номер у реєстрі компаній Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії : 6210742, адреса місцезнаходження: Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії, SW1Y 4 LB Лондон, корпус 1, поверх 3, Сент Джеймс сквер 11-12.

26 серпня 2019 року Київський апеляційний суд надіслав на адресу боржника - до держави Україна в особі Міністерства юстиції України письмове повідомлення про надходження заяви представника Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» - Оганесяна Арменака Гагиковичата запропонував йому у місячний строк подати письмові заперечення щодо цієї заяви.

Письмове повідомлення разом з копією заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17 булиотримані боржником 04 вересня 2019 року ( а.с. 59,60).

З порушенням встановленого строку, 09 жовтня 2019 року на адресу суду надійшли заперечення проти заяви представника Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» - Оганесяна Арменака Гагиковича з боку представника Міністерства юстиції України - Дудник Анни Олексіївни .

В обґрунтування заперечення посилалась на те, що Державі Україна не була забезпечена належна можливість у повній мірі підготувати та представити свою позицію у справі та те, що визнання та виконання рішення суперечитиме публічному порядку України. Під час розгляду справи арбітражним трибуналом було встановлено надщільний графік розгляду справи, що унеможливило процес надання державою Україна пояснень, низки процесуальних документів та доказів в підтвердження безпідставності позовних вимог.

Представник Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» у судовому засіданні заяву підтримав з підстав, наведених в ній, та просив її задовольнити у повному обсязі.

Представник Держави Україна в особі Міністерства юстиції України підтримала позицію, викладену в запереченнях, та просила відмовити в задоволенні заяви.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 липня 2014 року Компанія з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» звернулась до Міжнародного центру вирішення інвестиційних спорів з позовом до держави Україна в особі Міністерства юстиції України про стягнення грошових коштів.

Статею 8 Угоди між Урядом України та Урядом Сполученого Королівств Великобританії і Північної Ірландії про сприяння і взаємний захист інвестицій від 10.02.1993 року, встановлено, що спори між інвестором однієї Договірної сторони та іншою Договірною стороною, що стосуються зобов`язань останньої згідно з цією угодою відносно інвестиції попередніх, які не були вирішені дружелюбно, після періоду в три місяці з дня письмового повідомлення про позов будуть передані до міжнародного арбітражу, якщо зацікавлені інвестори так бажають.

Беручі до уваги всі обставини справи, Арбітраж зробив висновок про те, що сторони мають в рівних частинах покрити витрати та сплати членів цього Арбітражу ті Міжнародного центру вирішення інвестиційних спорів, і що кожна сторона сплачує судові внески та витрати, понесені ними у зв`язку з цією справою.

Оскільки позивач сплатив власні, а також частки відповідача авансових витрат на провадження у судовому порядку на загальну суму 750 000 доларів США і оскільки відповідач не заплатив свою частку цих авансів, позивач має право на половину витрат за розгляд, тобто 313 711, 67 доларів США від відповідача.

Рішенням Міжнародного центру вирішення інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у задоволенні позову Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» відмовлено у повному обсязі, та вказано, що відповідач повинен відшкодувати позивачу суму 313 711, 67 доларів США, що відповідає його частці витрат на провадження, порушені позивачем.

Рішення прийнято в складі голови професора доктора Августа Рейніша, та двох арбітрів - доктора Маркуса Вірта та доктора Гавана Гриффіта.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно з ч.1 ст.82 Закону України «Про міжнародне приватне право» визнання та виконання рішень, визначених у ст.81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Порядок розгляду і вирішення заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені у Главі 3 Розділу ІХ ЦПК України «Визнання та виконання рішень іноземних судів, міжнародних комерційних арбітражів в Україні, надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів».

Відповідно до ч.1 ст. 474 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу (якщо його місце знаходиться за межами України), незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається та виконується в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Крім того, визнання та виконання арбітражних рішень регулюється також Конвенцією про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року встановлює, що кожна Договірна Держава визнає арбітражні рішення як обов`язкові і приводить їх до виконання згідно з процесуальними нормами тієї території, де запитується визнання і приведення у виконання цих рішень, на умовах, викладених у нижченаведених статтях Конвенції.

Статтею 4 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року передбачено, що для визнання і приведення у виконання рішення іноземного арбітражного суду сторона, яка просить про таке визнання і виконання, при подачі відповідного прохання надає: a) належним чином засвідчений оригінал арбітражного рішення або належним чином завірену копію такого; б) оригінал арбітражної угоди або її належним чином засвідчену копію. Якщо арбітражне рішення або угода викладені не офіційною мовою тієї країни, де порушене клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, також надається переклад цих документів на офіційну мову.

Переклад засвідчується офіційним чи присяжним перекладачем чи дипломатичною або консульською установою.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні у серпні 2019 року до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) Компанія з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» дотрималася визначеного у ст.475 ЦПК України трирічного строку на подання заяви про визнання і надання дозволу на виконання вказаного рішення.

З матеріалів справи також вбачається, що до заяви стягувачем долучено документи у відповідності до переліку, визначеного ст.4 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, що узгоджуються з положеннями ст.476 ЦПК України та ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Таким чином, при зверненні до суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17 Компанією з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» було дотримано вимог процесуального закону України щодо строків звернення із заявою та вимог Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року і ЦПК України щодо переліку документів, які повинні подаватися одночасно з такою заявою.

Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, презюмуючи обов`язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню, перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Згідно зі ст.5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що: a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або б) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або д) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався. У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або б) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Відповідно до ст.35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Статтею 478 ЦПК України та ст.36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте, якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до вищенаведених правових норм обов`язок доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача.

Боржником не надано доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви відповідно до вимог наведених вище норм.

Твердження відповідача, які викладені в запереченнях проти заяви, а саме те, що Держава Україна не була забезпечена можливістю у повній мірі підготувати та представити свою позицію у справі не підтверджуються доказами та не відповідають дійсності, оскільки в рішенні Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17 у пункті 739 (iv) зазначено, що поведінка сторін під час судового розгляду не завжди виявлялася корисною для Арбітражу. Зокрема , коли мова йшла про встановлення фактів справи, сторони безсумнівно утримувалися від повної розповіді. Відповідач не виявив жодних серйозних зусиль, спрямованих на те, щоб постаратися пролити світло на ймовірно недобросовісні операції, або навіть ймовірну корупційну діяльність позивача.

Згідно з положенням пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» під публічним порядком належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу.

Суд не може погодитись з доводом відповідача, стосовно того, що задоволення заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17 впливатиме на правопорядок держави, визначальні принципи і засади, а отже суперечитиме публічному порядку держави.

Таким чином, судом встановлено, що арбітражне застереження в договорі не визнане недійсним, боржника було належним чином сповіщено про призначення арбітра та про арбітражний розгляд, рішення не суперечить арбітражному застереженню в договорі, склад міжнародного комерційного арбітражу відповідав угоді між сторонами, рішення вже стало обов`язковим для сторін, не було скасовано та його виконання не зупинено судом.

Судом також не визнано, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу, або визнання і виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до ч.1 ст.479 ЦПК України за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали (ч.6 ст.479 ЦПК України).

Оскільки рішенням міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті та стягувач не звертався із заявою про визначення суми стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тому суд вказує в увалі суму стягнення у валюті, вказаній у рішенні міжнародного комерційного арбітражу.

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17 за позовом Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» до держави Україна в особі Міністерства юстиції України про стягнення грошових коштів, заява представника Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» - Оганесяна Арменака Гагиковича підлягає задоволенню.

Відповідно, слід Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17, яким стягнути з Держави Україна суму відшкодування в розмірі 313 711, 67 доларів США( триста тринадцять тисяч сімсот одинадцять доларів США 67 центів) на користь Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» згідно законодавства Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, реєстраційний номер у реєстрі компаній Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії : 6210742, адреса місцезнаходження: Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії, SW1Y 4 LB Лондон, корпус 1, поверх 3, Сент Джеймс сквер 11-12.

Керуючись ст.ст. 268, 474, 477, 479, ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ,

У Х В А Л И В:

Заяву представника Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» - Оганесяна Арменака Гагиковича задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів ( Вашингтон, США) від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17 за позовом Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» до держави Україна про стягнення грошових коштів.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного центру з врегулювання інвестиційних спорів від 02 липня 2018 року у справі ARB/14/17, про відшкодування з Держави Україна суми витрат на провадження на користь Компанії з обмеженою відповідальністю «Кредері ЛТД» згідно законодавства Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії, реєстраційний номер у реєстрі компаній Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії : 6210742, адреса місцезнаходження: Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії, SW1Y 4 LB Лондон, корпус 1, поверх 3, Сент Джеймс сквер 11-12, в розмірі 313 711, 67 доларів США (триста тринадцять тисяч сімсот одинадцять доларів США 67 центів).

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду через Київський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу або про відмову в його скасуванні, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя: Д.Р. Гаращенко