УХВАЛА

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 234/17743/16-ц

провадження № 61-30041св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування та вселення,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування та вселення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 0 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 залишила заповіт, відповідно до якого нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 травня 2010 року, згідно з яким 1/3 частка зазначеної квартири належала ОСОБА_5 , інші 2/3 частки квартири належать ОСОБА_2 . Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 08 вересня 2011 року за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 38 860,00 грн компенсації. 07 жовтня 2011 року ОСОБА_2 продав зазначену квартиру ОСОБА_3

17 травня 2012 року Апеляційний суд Донецької області ухвалив рішення, яким рішення Краматорського міського суду Донецької області від 08 вересня 2011 року скасував та у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/3 частку квартири відмовив. Після цього ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності на майно, усунення перешкод в користуванні власністю. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, а вона, як дочка та єдина спадкоємиця померлої, у 6-місячний строк подала до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини та в подальшому приймала участь у судових засіданнях як правонаступник за позовами щодо спірного майна.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 18 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування реєстрації права власності, усунення перешкод в користуванні власністю задоволено частково. Витребувано з чужого незаконного володіння 1/3 частку спірної квартири, визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений 07 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , усунуто перешкоди в користуванні майном.

15 листопада 2016 року Апеляційним судом Донецької області вищезазначене рішення Краматорського міського суду скасовано. Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/3 частку спірної квартири. В іншій частині рішення залишено без змін.

Враховуючи наведене, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вселити її в зазначену квартиру.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22 червня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вселено ОСОБА_1 у зазначену квартиру. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що за час свого життя спадкодавець ОСОБА_5 була власницею 1/3 частки спірної квартири, тому це право в порядку спадкування перейшло до її дочки ОСОБА_1 , а тому визнав за спадкоємцем ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/3 частину спірної квартири та вселив її у квартиру.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2017 року рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 , після смерті її матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , скасовано та відмовлено в задоволенні вказаних позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишено без змін. Скасовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 17 липня 2017 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині визнання за позивачем права власності на 1/3 частини спірної квартири, апеляційний суд виходив із того, що позивачка з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 до нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину не зверталась, відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину не має, а тому звернення до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування є передчасним. Залишаючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про вселення позивача до спірної квартири, апеляційний суд виходив із того, що враховуючи те, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15 листопада 2016 року з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витребувана 1/3 частка квартири АДРЕСА_1 , тому суд правильно захистив право позивача на користування та володіння майном, яке попереднім рішенням суду витребувано на її користь.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

Переглядаючи рішення судів попередніх інстанцій, Верховний Суд, у межах доводів касаційної скарги, а саме в частині вирішення позовних вимог про вселення ОСОБА_1 до спірної квартири, визнав, що рішення в цій частині відповідають нормам матеріального та процесуального права. При цьому, Верховним Судом не переглядалися рішення судів в частині вирішення позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/3 частини спірної квартири, оскільки заявником рішення судів в цій частині не оскаржувалися.

Зміст заяви про роз`яснення рішення суду

У вересні 2019 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2018 року.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначила, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій, постановлених в цій справі, які залишені без змін судом касаційної інстанції суперечать один одному, а тому просила надати роз`яснення чи визнано за нею права власності на 1/3 частини спірної квартири та яким чином нотаріус або реєстратор повинені зареєструвати її право власності на частину вказаної квартири, яку вона успадкувала після смерті своєї матері.

Висновки за результатами розгляду заяви про роз`яснення судового рішення

Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України, за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Тлумачення статті 271 ЦПК України дозволяє стверджувати, що підставою для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання. Роз`яснення рішення - це більш повний, чіткий, ясний, зрозумілий виклад рішення, як правило його резолютивної частини, розуміння та сприйняття яких викликає труднощі. Якщо фактично ставиться питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

Заява про роз`яснення постанови Верховного Суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Порушене заявником питання стосується роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про визнання за нею права власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , проте Верховним Судом не переглядалися рішення судів в цій частині, оскільки заявником оскаржені рішення лише в частині задоволення позовних вимог про вселення позивача до спірної квартири, та суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги визнав рішення судів в цій частині законними та обґрунтованими.

При цьому, подана ОСОБА_1 касаційна скарга на рішення Апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2017 року, ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2017 року визнана неподаною та повернута заявнику.

Тобто, Верховним Судом не переглядалося рішення Апеляційного суду Донецької області від 18 липня 2017 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/3 частини спірної квартири.

Перевіривши доводи заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки резолютивна частина постанови Верховного Суду у зазначеній цивільній справі викладена в межах доводів касаційної скарги.

Керуючись статтею 271 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування та вселення - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк А. І. Грушицький
І. М. Фаловська