Справа № 159/4340/19
Провадження № 2/159/1180/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши в м. Ковелі Волинської обл. в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у частці від всіх видів доходів,

в с т а н о в и в:

Позивач 02.08.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: дочок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у частці від всіх видів його доходів щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття, обгрунтувавши свої позовні вимоги тим, що сторони уклали шлюб 25.09.14 р.. За час шлюбу у сторін народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої відповідач сплачує на її користь аліменти у розмірі ј частки всіх доходів. Сторони спільно не проживають. Вона, крім цього, має на утриманні сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на якого отримує допомогу як одинока мати. Крім цього за час шлюбу сторін у них народилась дочка ОСОБА_4 . Всього на її утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей. Покликаючись на ст. 51 Конституції України, ст. ст. 180, 181, 184, ч. 2 ст. 182 СК України, зазначає, що відповідач працює у ВП «Пасажирське вагонне депо Ковель» філії «Пасажирська компанія» ПАТ Українська залізниця»» та має сталий доход, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина від попереднього шлюбу - ОСОБА_8 , 03 р. н. , інших непрацездатних членів сім`ї чи утриманців не має, є здоровим, а тому вона вважає, що може сплачувати аліменти у такому розмірі. Просить позов задовольнити.

Провадження у справі було відкрито 29.08.19 р. за ухвалою суду.

Копію вказаної вище ухвали суду з копією позовної заяви та доданих до неї документів відповідачем було отримано під розпис 09.09.19 р..

За станом на 30.10.19 р. відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

У судове засідання сторони не з`явились, хоча належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомили, попередньо, кожен зокрема, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. При цьому позивача зазначила про повне підтримання позову, а відповідач - про повне його визнання.

Однак за ухвалою суду від 30.10.19 р. відмовлено у прийняті визнання позову відповідачем та розгляд справи продовжено.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності сторін.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25.09. 14 р. по даний час, що стверджується копією свідоцтва про шлюб від 25.09.14 р..

Згідно з копіями свідоцтв про народження двох неповнолітніх дітей сторін, вище зазначені спільні неповнолітні діти народжені за час шлюбу сторін.

Відповідно до копії паспорта позивача серії НОМЕР_1 , виданого 19.04.14 р., позивач проживає у АДРЕСА_1 .

Позивачем не надано суду доказів того, що спільно з нею проживають спільні неповнолітні діти сторін, однак, з огляду на їх вік, суд вважає, що позивачеві належить право вимоги за розглядуваним позовом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 р., що ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.91 р. та набула чинності для України 27.09.91 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За приписами ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, про що свідчить поданий до суду позов, тому кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом позивачем, належну матеріальну допомогу на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін не надає, отже, він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача, яка проживає разом з дітьми, однак, на утримання лише однієї з вказаних вище спільних неповнолітніх дітей сторін.

Так як зазначає у своїй позовній заяві позивач, відповідач вже є платником аліментів на її користь на утримання спільної неповнолітньої дитини сторін - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від своїх доходів у розмірі ј.

Таким чином, позовні вимоги стосовно присудження на користь позивача аліментів є обґрунтованими та суд визнає їх підставними та такими, що підлягають до часткового задоволення, а саме, в частині стягнення аліментів на таку спільну неповнолітню дитину сторін як дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за умови чинного існування судового рішення, як про це твердить позивач, про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання цієї дитини, немає.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів на утримання цієї однієї спільної дитини сторін - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд виходить з такого.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як зазначено у ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач має на утриманні вказаних вище двох спільних неповнолітніх дітей сторін; відповідач добровільно коштів на утримання цих дітей не надає, хоча має обов`язок по їх утриманню до досягнення ними повноліття, працює та має сталий доход і вже є платником аліментів на утримання дочки сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від своїх доходів та платником аліментів на утримання свого сина - ОСОБА_8 , 03 р. н. , у розмірі 1/3 частки від своїх доходів.

Суд враховує, що даних про те, що відповідач працює та має сталий доход, є платником аліментів на утримання дочки сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від своїх доходів та на утримання свого сина - ОСОБА_8 , 03 р. н. , у розмірі 1/3 частки від своїх доходів, позивачем суду не надано, однак, відповідач своєю заявою про визнання позову ці обставину, на думку суду, визнав і не заперечив.

З огляду на те, що відповідач є працездатного віку, доказів наявності протипоказань щодо працевлаштування не надано, дані про інших, крім зазначених вище, утриманців відповідача у розпорядженні суду відсутні, відповідач своєю заявою про визнання позову не оспорює жодної з обставин, вказаних позивачем у її позовній заяві, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти ще й на утримання неповнолітньої дитини сторін - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у певній частці від всіх видів його доходу.

Із сукупності оцінених судом доказів є підстави для висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу і на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зобов`язаний згідно із законом належним чином забезпечувати і утримувати її.

При цьому суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітньої дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною.

За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів на утримання дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 1/6 частці всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на підставі ст. 183 СК України, з врахуванням ч. 2 ст. 182 СК України, якою визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1 626 гривень, з 1 липня - 1 699 гривень, з 1 грудня - 1 779 гривень; віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2 027 гривень, з 1 липня - 2 118 гривень, з 1 грудня - 2 218 гривень.

В решті позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення слід допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору за Законом, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 768 грн, 40 коп..

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 213 - 218, 88 ЦПК України, ст. ст. 125, 180 - 184 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Білина Ковельського району Волинської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки м. Ковеля Волинської області, на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/6 частки від його доходу, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.19 р. та до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову - відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на доход держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн, 40 коп..

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серії НОМЕР_1 , і. н. НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт серії НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 08.11.19 р..